ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 108, 2013-11-05 12:00

אבישי ברוורמן: סלאם עליכום.

אבישי ברוורמן: קודם כול, ברכותיי לכל אלה שנבחרו וברכותיי להמשך הצלחה בדרך לכל אלה שלא נבחרו, כי החיים זה העיקר לעשות דברים טובים.

אבישי ברוורמן: כולנו מטיפה סרוחה למאכל תולעת ובסופו של דבר אנחנו זוכרים שביום אחד כשאללה ייקח אותנו חשוב רק מה הילדים שלנו אומרים עלינו ואיזה ערך אנחנו משאירים אחרינו.

אבישי ברוורמן: הוועדה הזאת פתוחה בפניכם בכול.

אבישי ברוורמן: לוועדה הזאת, ועדת הכלכלה, כל הרפורמות המרכזיות בנושאים של גז, דיור, יוקר המחיה מתעלים.

אבישי ברוורמן: אם יהיו דברים ספציפיים אתם יכולים לפנות, בעקיפין או במישרין, מנהלת הוועדה היא לאה ורון.

אבישי ברוורמן: הפגישה הזאת, החלטתי לא לבטל אותה למרות העובדה שיש בחירות לרשויות בסיבוב השני כי כבר קבעתי פעם אחת ויצא בחג.

אבישי ברוורמן: הוועדה בראשותי ביקרה בג'וליס ב-5 באוגוסט 2013, פגשנו את נכבדי העדה וכל הדברים שנאמרו - אנחנו יודעים אותם כולנו.

אבישי ברוורמן: אני אישית יודע אותם, לא רק בחיי האישיים אלא גם כשר לשעבר.

אבישי ברוורמן: אף אחד שיושב פה הוא לא ראש ממשלה, הוא לא שר אוצר ויש לנו מגבלות.

אבישי ברוורמן: אבל אמרנו שנתכנס כדי שבאופן פרקטי ניקח מספר נושאים ונתמקד עליהם.

אבישי ברוורמן: מכיוון שמינהל מקרקעי ישראל הוא תחת האחריות שלי וחלק מהדברים בנושא המינהל - הנושא של העונשים, הנושא של הריסת בתים – גם אם הם לא בדיוק, אנחנו מוכנים לקחת אותם - אני אישית - בצורה הכי בוטה כי יש פה אי צדק משווע.

אבישי ברוורמן: על זה, אני חושב, חבל שנדבר, כי כולנו יודעים שיש פה אי צדק משווע כלפי אוכלוסייה שמבחינת צה"ל תורמת יותר באחוזים מכל אוכלוסייה יהודית.

אבישי ברוורמן: אני אומר את זה פה, יושבים פה חברי כנסת ערבים, בלי שום קשר לדבר הזה.

אבישי ברוורמן: בסך הכול, כשמסתכלים על המדדים של מה שמדינת ישראל עושה בכל הדברים הבסיסיים, האוכלוסייה הזאת נמצאת בתחתית הסולם.

אבישי ברוורמן: לכן אין צורך לחזור על הדברים האלה, כולנו יודעים אותם וזה לא שייך לממשלה זו או אחרת.

אבישי ברוורמן: אני בעצמי, כשהייתי שר לענייני מיעוטים, הצלחתי להעביר תוכנית ל-13 יישובים.

אבישי ברוורמן: רציתי לקבל את האחריות גם לגבי כל התוכניות האחרות, אבל מבחינה פוליטית ראש הממשלה החליט לא לתת לי אותן.

אבישי ברוורמן: אז ב-13 היישובים האלה – שעכשיו נכנס לאחד מהם רפיק חלבי - הכנסנו חלק מהתוכנית.

אבישי ברוורמן: זו היתה רק בשורה קטנה.

אבישי ברוורמן: אבל לגבי האוכלוסייה הדרוזית, מה שאני מבקש מכם, יהיה פשוט חבל על הזמן אם עוד פעם כל אחד יגיד.

אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים שממשלת ישראל, כלפי האוכלוסייה הדרוזית, יכולה לשבת כל פעם ולהגיד: אשמנו, בגדנו, חטאנו.

אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים את הדברים האלה, שמענו אותם אלף פעם.

אבישי ברוורמן: השאלה איך מתקדמים, מה עושים לגבי המשילות הישראלית.

אבישי ברוורמן: לכן ההמלצה שלי שנתמקד וננסה לקחת מספר דברים ספציפיים שאנחנו יכולים לעזור, גם פומבית וגם לנושא האחר.

אבישי ברוורמן: לגבי היתר, אני אישית חייל שלכם ואני בטוח שגם האחרים.

אבישי ברוורמן: אתנו חבר הכנסת עמאר, חבר הכנסת שמולי, חברת הכנסת זועבי, חבר הכנסת סוייד.

אבישי ברוורמן: חביש והיב, ראש מועצת ירכא יפתח.

אבישי ברוורמן: אחריו – ד"ר רמזי חלבי, היועץ האסטרטגי, ומעדא חסבאני ראש המועצה של ינוח-ג'ת, שאוקי לטיף ראש המועצה המקומית של ראמה ורפיק חלבי ראש מועצת דלית אל כרמל.

אבישי ברוורמן: לאחר מכן ידברו חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: חביש, בבקשה.

<והיב חביש: צהרים טובים לכולם.

<והיב חביש: אני בא אליכם מהיישוב ירכא, יישוב שמונה מעל 15,000 תושבים, יש בו מעל 500 בתים ללא היתרים.

<והיב חביש: יש לנו בעיות תכנון כלליות לגבי הרחבת המתאר, כשנושא התכנון לוקח שנים.

<והיב חביש: יש לנו תוכנית בשלב מתקדם.

<והיב חביש: יש פה נציגים של משרד הפנים, של המינהל ושל משרד המשפטים, מה שאני מבקש, אם אפשר, שהוועדה הזו תקבל החלטה אמיצה לעצור את כל ההליכים המשפטיים עד שתאושר התוכנית החדשה, והיא בשלבים מתקדמים יחסית.

<והיב חביש: בעיה שניה שאני רוצה להעלות, שלשכות הארציות, ללא התחשבות בהתרחבות היישובים הדרוזיים, מגבילות אותנו בכל מיני הגבלות ואנחנו רואים את התושבים שלנו בונים בשמורות טבע, ובאים לפתח שכונות חיילים משוחררים ופתאום אנחנו רואים תמ"א 8 או תמ"א 35.

<והיב חביש: זו בעיה שבאמת חייבים להתייחס אליה ולבוא לפתרונה מבחינה מקצועית, על-פי סקר גודל האוכלוסייה, התרחבות היישוב והאפשרויות.

<והיב חביש: העלינו את זה גם בוועדה הארצית.

<והיב חביש: אנחנו מחכים להחלטה שאמורה להיות באפריל.

<והיב חביש: נבקש לזרז אותה כי בצד המזרחי של ירכא יש לנו שמורת טבע – תמ"א 8, ומהצד הצפוני של ירכא יש לנו תמ"א 35.

<והיב חביש: אנחנו מבקשים בכל דרך אפשרית, חוקית, לגיטימית לתת את הפתרון ההולם לתושבי ירכא.

אבישי ברוורמן: נושא התכנון הוא באחריות ועדת הפנים; נושא הביצוע של המינהל והדיור הוא באחריות שלנו.

אבישי ברוורמן: אנחנו רושמים את כל הדברים האלה ואשוחח גם עם מירי רגב, יושבת-ראש ועדת הפנים, כדי שניקח את הדבר הזה קדימה.

עמר בר-לב: לגבי 500 החלקות שהן ללא אישור - התהליך שתיארת בתכנון יטפל גם בהן?

<והיב חביש: יטפל בכולן.

עמר בר-לב: זאת אומרת, הוא מנקה גם אותן, בהנחה שהוא יסתיים.

<והיב חביש: כן.

<והיב חביש: התוכנית החדשה אמורה לכלול את כל הבתים האלה.

חמד עמאר: בירכא התוכנית החדשה מטפלת בכולם?

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: בחלק מהבתים למעלה אנחנו צריכים לקדם כאן - - -

<והיב חביש: חלק מהבתים, שניבנו על אדמה פרטית – יש מקום להרחיב את המתאר.

<והיב חביש: יש סוגיה אחרת, שזה תמ"א 8, זו שמורת טבע, יש כ-174.

<והיב חביש: מה שיכול לפתור את הבעיה זה הזזה של התמ"א שנעשתה בשנות ה-70 וה-80.

<והיב חביש: דבר נוסף, נושא רגיש, הוא שכונות החיילים המשוחררים.

<והיב חביש: אין ספק שבכל היישובים שלנו מגיע לנו שכונות לחיילים, במיוחד לכל אלה שאין להם בעלות פרטית.

<והיב חביש: אבל אני מבקש מיושב ראש הוועדה ומחברי הוועדה להיכנס לעובי הקורה ולבדוק.

<והיב חביש: עלות מגרש היא 140,000–150,000 שקל לפני פיתוח לחייל משוחרר.

<והיב חביש: תארו לעצמכם, אם הוא עובד במשכורת מינימום או ב-5,000–6,000 שקל, כמה חודשים הוא צריך לעבוד בשביל לרכוש את הקרקע, וכמה שנים לעבוד בשביל לפתח, להוציא היתר ולבנות.

<והיב חביש: אז הוא יהיה סבא לפני שהוא יבנה.

<והיב חביש: עד 2003 החייל הדרוזי קיבל פטור מפיתוח.

<והיב חביש: הפטור הזה עזר הרבה, ואז המגרש עלה 21,000, 22,000 או 23,000 שקל והיה קל לרכוש וקל להתחיל את החיים הנורמליים שמגיעים לכל אחד ואחד מאתנו, במיוחד אחרי השירות הצבאי.

<והיב חביש: כל המגרשים האלה ניתנים ליוצאי צבא, כל אלה ששירתו מעל 24 חודשים.

<והיב חביש: אני חושב שזו ההזדמנות לעשות תיקון למה שנעשה בעשר השנים האחרונות, להחזיר את המתכונת הישנה - שהמגרש יהיה במחיר נורמלי שהחייל יוכל לרכוש אותו, כי יש מקרים שלחייל אין אפשרות לרכוש אותו והוא הופך לעבריין ופולש לאדמת מינהל בלי מכרז ובלי שום דבר, כי אין לו ברירה, אחרת הוא לא יבנה בית.

<והיב חביש: אז אני חושב שתפקידכם, מקבלי ההחלטות, להבטיח שהתושבים האלה יהיו שומרי חוק, יקבלו מגרש ויוכלו להתחיל את החיים שלהם כמו כל בן-אדם נורמלי.

<והיב חביש: דבר נוסף שאני רוצה להעלות – לאחרונה הוקמה ועדת ול"ל, שזו ועדה לזירוז תוכניות.

<והיב חביש: מי שעשה אותה זה משרד הפנים.

<והיב חביש: ניסינו לקדם שכונת חיילים משוחררים.

<והיב חביש: אחרי שהגיעה התוכנית לדיון התברר שלא נעשה הסכם עם הידרולוג.

<והיב חביש: משרד השיכון או משרד הפנים לא נתן לאוצר לעשות לו פטור ממכרז ואז – מי כמוך יודע – עושים את כל התהליך וברגע האחרון אומרים: סליחה, אין לנו חוזה אתו.

<והיב חביש: לדעתי, יד ימין צריכה לדעת מיד שמאל, הראש צריך להיות מחובר לרגליים ולעשות את הדברים בצורה הכי מקצועית שיש על מנת לקדם.

<והיב חביש: לא מספיק להקים את הוועדה, צריך לתת לה את הכלים המתאימים.

אבישי ברוורמן: חבל שלא היית פה קודם.

אבישי ברוורמן: היה דיון לגבי חוק לעידוד עסקים קטנים ובינוניים.

אבישי ברוורמן: כל מה שדיברו - איך לבנות עוד סוכנות ורגולציה.

אבישי ברוורמן: והשאלה שלי היתה: מה זה שייך לעסקים קטנים ובינוניים?

אבישי ברוורמן: עוד ועדה, עוד שדרוג?

אבישי ברוורמן: אני מבין אותך לחלוטין.

אבישי ברוורמן: הבעיה הזאת – היא יותר חמורה בנושא הדרוזי - קיימת כמעט בכל מקום.

אבישי ברוורמן: רשמנו את הדברים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, חביש.

אבישי ברוורמן: ד"ר רמזי חלבי, בבקשה.

<רמזי חלבי: שלום לכולם.

<רמזי חלבי: אני מציג כאן את עמדת מרכז השלטון המקומי, יחד עם חברי נביה, שהוא ממונה - - -

אבישי ברוורמן: אין פה אף נציג של האוצר?

חמד עמאר: האוצר עסוק אצלנו, בוועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: מחר יש לי פגישה אישית עם האדם החשוב, אולי, במשרד האוצר - הממונה על התקציבים אמיר לוי, ואני רושם את כל הנושאים.

אבישי ברוורמן: יש להם יום עיון היום - - -

<לאה ורון: זה היה אתמול.

<רמזי חלבי: אז הנושא הראשון הוא התכנון והבנייה בהיבט של הביצוע.

<רמזי חלבי: על פי סקר שביצענו במרכז השלטון המקומי, סקר צרכים ברשויות הדרוזיות והצ'רקסיות, נמצא כי התכנון מתאים לשנת 1978.

<רמזי חלבי: כלומר, מדובר על פיגור גדול מאוד.

<רמזי חלבי: הבעיה היא ששטחי השיפוט אינם תואמים את המצב בפועל, והתוצאה היא בנייה לא חוקית, שאפילו ראשי הרשויות היו מעדיפים שלא תהיו.

<רמזי חלבי: כלומר, הם ביקשו להימנע מבנייה לא חוקית, רק הבעיה שהמציאות ממש לא תואמת את מצב התכנון.

<רמזי חלבי: זאת בעיה מספר אחת, וזה על-פי סקר צרכים שביצענו.

<רמזי חלבי: שתיים, לגבי שכונות חיילים משוחררים - אני תומך במה שידידי והיב חביש הציג.

<רמזי חלבי: אני לא רוצה לחזור על הדברים, כדי לחסוך בזמן.

<רמזי חלבי: הנקודה השלישית - ומרכז השלטון המקומי הוציא גם ניירות עמדה בנושא – זה חיבורי חשמל בכרמל ובאזורים אחרים, אבל הבעיה קריטית בעיקר בכרמל ואתה, אדוני היושב-ראש, עסקת בעניין גם בישיבות קודמות.

<רמזי חלבי: נמצא איזשהו פתרון חלקי שלא נתן מענה לעניין.

<רמזי חלבי: אחרי דיונים רבים היתה הצעה שהמרכז לשלטון מקומי הציע - לתת פתרון ביניים לחמש שנים עד שמסיימים את התכנון.

<רמזי חלבי: זה לא התקבל הלאה במשרדי הממשלה, והתוצאה היא שהבעיה עדיין קיימת באותה מידה, רק אמרו שנחסוך שלב אחד בתכנון.

<רמזי חלבי: זה ממש לא פתר את הבעיה.

<רמזי חלבי: נקודה אחרונה – יוזמה משותפת עם הצבא.

<רמזי חלבי: יש שכונות למשרתי קבע בכל מיני אזורים בארץ, והועלתה בקשה על-ידי חלק מראשי הרשויות שיהיו שכונות של משרתי קבע, פתרונות דיור, שיכללו גם את המגזר הדרוזי.

<רמזי חלבי: יש נכונות של ראש אכ"א ואחרים לקדם את זה, אז אני מעלה את זה כרגע, לפחות ברמת הרעיון.

<רמזי חלבי: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

אבישי ברוורמן: ראש המועצה המקומית ינוח-ג'ת, מר חסבאני, בבקשה.

<מעדא חסבאני: צהרים טובים.

אבישי ברוורמן: אתה מהחדשים.

<מעדא חסבאני: כן, מהחדשים.

אבישי ברוורמן: כמה כמה יצא שם?

<מעדא חסבאני: אני זכיתי ב-51% מהקולות.

אבישי ברוורמן: והמתחרה?

<מעדא חסבאני: 48%.

אבישי ברוורמן: שלום, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': מברוכ, מר רפיק.

חמד עמאר: מברוכ לכל ראשי הרשויות החדשים.

עיסאווי פריג': מברוכ לכל ראשי הרשויות החדשים.

<מעדא חסבאני: אם פתחת בשאלה לגבי הבחירות, אני רוצה להוסיף משפט אחד על הבחירות.

<מעדא חסבאני: במהלך שלושת החודשים האחרונים, במרוץ לבחירות האלה, אין חוג של צעירים שישבתי אתם, לא רק בכפרים שלי אלא גם בכפרים שכנים, שזעקת הדיור והתעסוקה לא עלתה מעומק הלב.

<מעדא חסבאני: מצמרר לשמוע איך הצעירים מדברים ואת הכאב.

<מעדא חסבאני: אם ניתן ללמוד מתוצאה הבחירות – יש בה סיכוי וסיכון.

<מעדא חסבאני: הסיכוי הוא שצעדנו צעד קדימה, השתחררנו מהכבלים המסורתיים המשפחתיים בהרבה מאוד מהכפרים.

<מעדא חסבאני: אתה רואה פה חבר'ה צעירים - - -

אבישי ברוורמן: אל תקרא לרפיק צעיר.

<רפיק חלבי: תגיד טובים, אל תגיד צעירים.

<מעדא חסבאני: אנשים בעלי יכולת.

<מעדא חסבאני: אם האנשים האלה לא יספקו את הסחורה ויביאו פתרון נגיע לסיכון.

<מעדא חסבאני: התסכול הוא נוראי.

<מעדא חסבאני: לעצם העניין.

<מעדא חסבאני: אצלי ביישוב רצה תוכנית מתאר מ-2002 – אנחנו ב-2013 - שאמורה לתת מענה עד 2020.

<מעדא חסבאני: אנחנו עוד מעט ב-2020, אבל תוכנית אין.

<מעדא חסבאני: הדבר הזה מביא, בכל כורחם, חבר'ה צעירים שעל מנת לבנות את התא המשפחתי שלהם - - -

אבישי ברוורמן: ובצדק.

<מעדא חסבאני: ובצדק.

<מעדא חסבאני: אני מאלה שאוהבים לשמור חוק, ולצערי הממסד מאלץ אותנו לחרוג ולעבוד בניגוד לחוק.

<מעדא חסבאני: זה לא שאנחנו עבריינים.

<מעדא חסבאני: זה שהביאו אותנו לפינה הזאת, זה דבר חמור בפני עצמו וחבל שזה קורה.

<מעדא חסבאני: יפה שעה אחת קודם, שנתמודד מול הבעיה.

<מעדא חסבאני: אם אני יותר פרקטי, אז דיברנו פה על רעיונות והצעות לקיצור תהליכים ביורוקרטיים – בדיוק ההיפך קורה.

<מעדא חסבאני: בדיוק ההיפך קורה.

<מעדא חסבאני: צריך לבחון באמת, מקצועית, איך ניתן לקצר תהליכים ביורוקרטיים על מנת להביא לאישור תהליכי תכנון, במיוחד תוכניות מתאר ליישובים.

<מעדא חסבאני: לא יכול להיות שלוקח 20 שנה, זה לא עולה על הדעת אפילו.

<מעדא חסבאני: הדבר השני, צריך לבוא בהמלצה להקפיא הליכים נגד אלה שבנו בתוך תוכנית המתאר המיועדת.

<מעדא חסבאני: אני לא מדבר על אלה שבנו בחורש או בכל מקום אחר, את זה אני שם בצד.

<מעדא חסבאני: אבל אלה שבנו כן בתחום תוכנית מתאר מיועדת, לעשות הקפאת הליכים לחמש שנים על מנת באמת לאפשר לו להוציא את ההיתר ולבנות כחוק.

<מעדא חסבאני: מספיק קנס פעם אחת – אתה קונס אותו פעם אחת.

<מעדא חסבאני: נקודה נוספת - אם אקח את תוכנית המתאר שלנו, יש משהו כמו מאה התנגדויות.

<מעדא חסבאני: אנחנו ב-2013 ועוד לא דנו בהתנגדויות.

<מעדא חסבאני: יש התנגדויות של התושבים, התנגדויות של חח"י ושל כל מיני מוסדות ממשלתיים.

<מעדא חסבאני: רוב ההתנגדויות הן סביב התקנון.

<מעדא חסבאני: לא יכול להיות שתקנון תוכנית מתאר ביישוב יתעלם ממאפייני היישוב, מצביון היישוב.

<מעדא חסבאני: משווים אותנו בינוח-ג'ת, בתקנון של תוכנית המתאר, להרצלייה פיתוח.

<מעדא חסבאני: איך אפשר לעשות השוואה כזאת בכלל?

<מעדא חסבאני: המצב הסוציו-אקונומי שלי הוא 3 - - -

אבישי ברוורמן: אתה חדש בכל זה, אני רק שבע וחצי שנים פה בכנסת.

אבישי ברוורמן: תאמין לי, הטרגדיה של מה שאתה אומר היא שהדבר הזה חוזר כל הזמן.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, הקשר הזה של הביורוקרטיה הישראלית – שכל שר עובד לחוד – הוא בכל מקום; אצל הדרוזים והערבים הוא כפל כפליים.

אבישי ברוורמן: תאמין לי דבר אחד - איפה שנוכל לעזור לך, נעזור לך.

אבישי ברוורמן: הנקודה המרכזית כאן היא להתחיל להיאבק פה יחד.

אבישי ברוורמן: הדבר הזה, כמה שנים הוא כבר, 20 שנה?

אבישי ברוורמן: כל הזמן אותו הסיפור.

<מעדא חסבאני: אפילו יותר.

<מעדא חסבאני: אבל אני מסתכל ימינה ושמאלה – אין.

<מעדא חסבאני: הגענו כבר.

אבישי ברוורמן: הולך להיות אסון, לא רק פה, בעוד דברים.

אבישי ברוורמן: לכן הדבר היחיד שאנחנו יכולים הוא להיאבק פה יחד, לפחות עם ועדת הפנים ואחרים.

אבישי ברוורמן: חמד עמאר יושב בממשלה לדברים האלה.

אבישי ברוורמן: אני אומר עוד פעם - שר הפנים אמר שעכשיו יש בחירות - כל הדברים שתעלו, ננסה להוריד אותם לכמה דברים ולדרוש באופן קבוע משר הפנים כדי שחלק מהדברים שאמרת עכשיו, למשל הדוגמה עם החמש שנים, להעביר את זה כהצעת חוק.

<מעדא חסבאני: הדבר הנוסף, חייבים להתאים את התקנון, לרדת מהתקנון המטורף הזה, כי זה לא בר מימוש.

<מעדא חסבאני: עוד דבר, הבעלויות על האדמה הן בעלויות פרטיות.

<מעדא חסבאני: לא יכול להיות מצב שמדברים על איחוד וחלוקה רשום.

<מעדא חסבאני: אתם יודעים מה המשמעות של האמירה הזאת?

<מעדא חסבאני: אין סיכוי בחיים שמישהו יצליח לבנות ולקבל היתר על האדמה.

<מעדא חסבאני: אין סיכוי כזה.

<מעדא חסבאני: מי שהולך עם האמירה הזאת שם מכשול שלא ניתן לחצות אותו.

<מעדא חסבאני: צריך להתאים את התקנון למאפייני היישוב, אחרת נישאר תקועים ונישאר עם המצוקה.

<מעדא חסבאני: דבר שלישי, לאותם מתחמים שנגזרים מהתוכנית צריך לתקצב כסף ממשרד השיכון על מנת לאשר את המתחמים להוצאת תוכניות מפורטות, אחרת אנחנו עוד פעם תקועים.

<מעדא חסבאני: עשו מתחמים, ועכשיו נתקעים.

<מעדא חסבאני: עכשיו אני מגיע לסוגיית החיילים המשוחררים.

<מעדא חסבאני: אני מצטרף למה שאמר ידידי.

<מעדא חסבאני: חברים, לא עולה על הדעת שאתם מדברים על עלויות פיתוח ב-195,000 שקל, 254,000 שקל.

<מעדא חסבאני: איפה אנחנו חיים?

<מעדא חסבאני: זה באמת עזרה לחיילים?

<מעדא חסבאני: זה צחוק מהעניינים.

<מעדא חסבאני: צריך לקבוע איזשהו רף – לצורך העניין, יכול להיות 30,000–40,000 שקל - וכל השאר יהיה סבסוד של הממשלה לחיילים.

<מעדא חסבאני: אחרת מה עשינו?

<מעדא חסבאני: זה מה שאנחנו מצפים.

<מעדא חסבאני: הדבר האחרון, חיבור לביוב.

<מעדא חסבאני: אם אין נקודות קצה, אז אם אישרת תוכנית מתאר נשארת תקוע בצד השני.

<מעדא חסבאני: אלה תהליכים שצריכים ללכת במקביל.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: שאוקי לטיף, ראש המועצה המקומית ראמה.

<שאוקי לטיף: צהרים טובים לכולם.

<שאוקי לטיף: אנחנו בעיצומו של הליך פיתוח שכונת חיילים משוחררים, עם החבר'ה ממשרד השיכון בחיפה, ובעיצומו של הליך תוכנית מתאר.

<שאוקי לטיף: אבל, רבותי, כפר ראמה מיוחד במינו ואני, בתור ראש רשות, מתבייש להסתכל בעיניהם של התושבים עקורי איקרית, עקורי ברעם, עקורי פרדיה, כפר-ענין, סבארין, סוחמאתא.

<שאוקי לטיף: כל הכפרים האלה, בשנת 1948 מדינת ישראל עקרה אותם ממקומותיהם הביאה אותם והם גרים בכפר ראמה.

<שאוקי לטיף: אגב, הם נוצרים ומוסלמים – איקרית וברעם חבר'ה נוצרים.

<שאוקי לטיף: כולם נמצאים בכפר ראמה, ואין מה לעשות, אנשים מתרבים ועכשיו הם מונים כ-2,500 תושבים.

אבישי ברוורמן: מתוך?

<שאוקי לטיף: מתוך 8,300 תושבים.

<שאוקי לטיף: פניתי גם לשר הפנים ולפני כמה ימים הייתי אצל בינת שוורץ והיא אישרה לנו תוכנית מתחת כביש 85, אישרו לנו כמה מאות דונמים.

<שאוקי לטיף: יש שם אדמה של הכומר, המוטראן, שיש לו שם 108 דונם שכללו אותם לנוצרים.

<שאוקי לטיף: אבל בד בבד, המוסלמים בכפר ראמה, עקורי פרדיה וכפר-ענין, עשו נגדנו בג"ץ, כי הם מבקשים נתח מסוים משוכנת החיילים המשוחררים.

<שאוקי לטיף: אני צריך לתת להם פתרון.

<שאוקי לטיף: אני לא כל כך מתנגד וגם לא כל כך שמח עם הבנייה שלהם, אבל אני לא יכול להסתכל להם ישר בעיניים מכיוון שראש רשות צריך לספק חלקות לתושבים שלו על מנת שיוכלו לבנות את בתיהם.

<שאוקי לטיף: אני מאוד מבקש שהוועדה המכובדת הזו תתערב ותזרז לנו את עניין הדיור לכל העדות, גם מתחת לכביש עכו-צפת, כביש 85, על מנת שאוכל לתת פתרון.

<שאוקי לטיף: אולי נפצה אותם במקום אחר.

<שאוקי לטיף: אני בין הפטיש לסדן – אני גם רוצה לרצות את הדרוזים, שלא יגידו: ראש המועצה מכר את התחת שלו – סליחה על המילה – לחבר'ה האחרים.

<שאוקי לטיף: באמת אני בבעיה מאוד קשה.

<שאוקי לטיף: אני מבקש את התערבותה של הוועדה על מנת לזרז את כל ההליכים האלה, שנוכל לרצות את כל התושבים.

<שאוקי לטיף: תודה.

אבישי ברוורמן: תודה לך.

אבישי ברוורמן: עכשיו לידידי מכל כך הרבה שנים, שכולם היו מקשיבים לו ברשות השידור.

אבישי ברוורמן: עכשיו נגמר "הכול דיבורים", עכשיו צריך ביצועים.

אבישי ברוורמן: מספיק עם הקשקושים.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<רפיק חלבי: האמת שחשבתי לוותר, מה שאמרו מעדא ורמזי ברמה הכללית משקף את מה שאני חושב, אבל מכיוון שאנחנו כאן ברמת ההצהרות אגיד כמה דברים ברמת ההצהרות.

<רפיק חלבי: האמת שנמאס לי לשמוע כל הזמן שיש קיפוח ויש אפליה.

<רפיק חלבי: זה פשוט נמאס.

<רפיק חלבי: שמעתי בשבוע שעבר את בנט ושמעתי את יאיר לפיד, שמעתי את ציפי לבני ועכשיו אני שומע גם את היושב-ראש כאן, שמדברים על קיפוח מתמשך ועל פלונטרים - - -

חנין זועבי: מי שמקפח מדבר על קיפוח.

אבישי ברוורמן: חבל אפילו להזכיר את זה.

<רפיק חלבי: פשוט נמאס.

<רפיק חלבי: הגיע הזמן שיפסיקו לדבר על קיפוח וידברו על תכנון, על עשייה ועל עבודה.

<רפיק חלבי: יש מצוקה אמיתית לאורך כל היישובים.

<רפיק חלבי: אני לא אומר דרוזים, מוסלמים או נוצרים – לאורך כל המגזר הערבי זה משהו מחריד.

<רפיק חלבי: בדלית אל-כרמל, למשל, קרוב ל-70% מהבתים הם ללא היתר.

<רפיק חלבי: זאת מצוקה אמיתית; אין חיבורי חשמל, אין תשתיות, אין תקציבים, אין תוכניות מפורטות ואין תוכניות מתאר.

<רפיק חלבי: אני לוקח על עצמי, על הכתפיים שלי, את החודשים הקרובים כדי לנסות לתכנן את השכונות האלה, "המופקרות" אקרא להן, כדי לנסות לקדם הליכים של חיבורי חשמל ואולי גם תשתיות אפילו ברמת הסביר, אני בכלל לא מדבר על רמה אנושית מתקדמת וטובה.

<רפיק חלבי: אחד הפתרונות הוא להקים, כמו שהקימו פעם דליה צעירה א', להקים דליה צעירה ב'.

<רפיק חלבי: ואז יהיו 200 בתים לפחות של אנשים שלא יבנו ללא היתר, כי כל מי שבונה עכשיו בונה ללא היתר, שיהיה ברור לכולם.

<רפיק חלבי: אנחנו צריכים להגיע למציאות אחרת.

<רפיק חלבי: אני לא רוצה להטיל אשם ברשויות אלא לנסות לקחת פסק זמן של כמה חודשים ולנסות לקדם את התהליכים האלה.

<רפיק חלבי: לכן אני מסתפק בדברים האלה ורק אומר שחטאנו, עווינו, פשענו זה ביום כיפור, לא כל יום.

אבישי ברוורמן: אני מסכים לכול.

אבישי ברוורמן: חבל לדבר על זה.

אבישי ברוורמן: נציג האוצר שהגיע, מי הוא?

אבישי ברוורמן: יצא.

אבישי ברוורמן: תגידו לו שאנחנו מחפשים אותו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני שומע את הדברים של ראשי הרשויות.

חנא סוייד: ראשית כול, אני רוצה לברך אותם, כולם נבחרו חדשים.

חנא סוייד: נדמה לי שארבעה מהם לא נמצאים כאן כי יש להם בחירות חוזרות היום.

חנא סוייד: אני שומע את הבעיות שהם מציפים כאן, ואני מזהה שאלו אותן בעיות של היישובים הערבים.

חנא סוייד: כך שמהבחינה הזו דרוזים וערבים בכל נושאי תכנון, בנייה וקרקע, כולם אותו דבר וכולם בצלחת אחת.

חנא סוייד: המאפיין העיקרי של היישובים הדרוזים הוא שהם הפסידו 70% מהאדמות שלהם.

חנא סוייד: במילים אחרות, המדינה הפקיעה להם 70% מהאדמות שלהם.

חנא סוייד: רפיק חלבי הוא עכשיו ראש מועצה של יישוב שהפסיד 75% מהאדמות, 70% מהאדמות של דליה ועוספייה הופקעו, ובית ג'אן היא בעלת הבכורה – 80% מהאדמות שלה הופקעו.

חנא סוייד: אז לא נשארו אדמות.

חנא סוייד: כשאין לך אדמה אתה לא יכול לבנות, אתה לא יכול לפתח כראוי.

חנא סוייד: הכול אתה עושה תחת אילוצים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת סוייד הוא ד"ר לתכנון ערים.

חנא סוייד: את הכול אתה עושה תחת אילוצים.

חנא סוייד: ולכן, נכון אמר ראש מועצת דלית אל-כרמל - רוב הבתים ביישוב שלו הם ללא היתר, ואין לו תוכנית מתאר.

חנא סוייד: בבית ג'אן אני מכיר אנשים שנכנסו לבית-סוהר כי הם בנו בית.

חנא סוייד: תראה איזה פשע הם עשו.

<רפיק חלבי: מתמודד לראשות המועצה בירכא נפסל מכיוון שיש לו קלון על זה שבנה בית ללא היתר.

חנא סוייד: נכון.

חנא סוייד: הוא בנה בית ללא היתר - - -

אבישי ברוורמן: אצלנו היהודים יש משפט שחכמים מצטטים אותו: אין גוזרים גזירה על הציבור שרוב הציבור אינו יכול לעמוד בה.

אבישי ברוורמן: הדוגמה הזאת היא בדיוק עוול.

חנא סוייד: זו הדוגמה.

חנא סוייד: יתרה מזאת, יש תוכניות שהתחילו להכין אותן בשנות ה-2000 המוקדמות, שבמידה ויאושרו הן יפתרו את הבעיה של אלפי בתים שנמצאים תחת סכנת הריסה והבעלים שלהם משלמים כל חודש קנס של 1,000–2,000 שקל.

חנא סוייד: נגמרה שנה – מתחילים עוד פעם.

חנא סוייד: תראו, זה ייסורים.

חנא סוייד: אתם לא יודעים מה עושים לאנשים האלה.

חנא סוייד: האנשים כאן רוצים בכל זאת להראות משהו חיובי, אבל בעצם מתעמרים באנשים האלו.

חנא סוייד: אני צריך לצעוק את צעקתם כי אני מכיר את הבעיות שלהם אחת לאחת.

חנא סוייד: התוכניות תקועות, הן לא מאושרות, ומדברים על וד"לים, ומדברים על ול"לים ומדברים על עוד אפיק חדש של תכנון ובנייה, אבל ביישובים הדרוזים לא מאשרים תוכניות.

חנא סוייד: במידה שמאשרים אז פותרים את הבעיה.

חנא סוייד: יתרה מזו, גם תקציבים להכין תוכניות מפורטות, שגם יכולות לפתור חלק מהבעיות, לא נותנים להם.

חנא סוייד: כך שקרקע אין; כסף אין; ועדות תכנון ובניה - אין ביישובים הדרוזים ולו ועדת תכנון ובניה אחת.

חנא סוייד: היתה אחת, עכשיו היא עלובה, היא לא מתפקדת.

חנא סוייד: מועצה תעשייתית תפן – תפן נבנתה על האדמות של ינוח וג'ת, וזה מכרה זהב.

חנא סוייד: יש איש עסקים, שאתה מכיר אותו, הוא כבר מיליארדר, מוכר לבאפט את האחזקות שלו, אבל לאנשים של ינוח וג'ת לא מגיע שקל אחד.

חנא סוייד: למה?

חנא סוייד: למה?

חנא סוייד: אני יכול לדבר על זה, כמובן, שעות על גבי שעות, אבל אגיד דבר אחרון.

חנא סוייד: מנסים ליישם, לכפות על היישובים הדרוזים תוכניות מתאר, שכפי שאמר ראש המועצה, הן לא מתאימות.

חנא סוייד: הרקע החברתי שם לא מתאים.

חנא סוייד: אתה לא יכול להלביש תוכנית שמתאימה לתל-אביב, לצפון תל-אביב או לוורשה או ללונדון על ינוח-ג'ת.

חנא סוייד: זה לא עובד.

חנא סוייד: לכן, בסופו של דבר תקבל את ההתנגשות הזו.

אבישי ברוורמן: אתה יודע מה החלום הרטוב שלי, חנא?

אבישי ברוורמן: שאתה תהיה יושב-ראש ועדת הפנים הבאה.

עיסאווי פריג': ומה עם השכונה של מירי - - -

אבישי ברוורמן: ד"ר לתכנון ובנייה, שמבין את כל הדברים ויעשה ויחתוך את זה.

אבישי ברוורמן: בממשלה הבאה, עוד לא החלפנו את הממשלה.

חנא סוייד: זה ימות המשיח.

אבישי ברוורמן: אם מישהו מרשות השידור כבר נבחר לראשות מועצת דלית אל-כרמל המשיח כבר בדרך.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני בכל זאת רוצה להציע כמה הצעות פרקטיות.

אבישי ברוורמן: כן, בואו נרד לפרקטי, שנוכל להתמקד במאבק, עם מירי רגב.

חנא סוייד: חיבורי חשמל לבתים בדלית אל-כרמל ועוספיה – יש מאות בתים ללא חיבורי חשמל.

חנא סוייד: בסמכות שר הפנים, לפי סעיף 157א, לפטור בתים - אם צריך לחבר אותם, אם יש איזו בעיה עניינית – מהחובה להמציא כך וכך.

חנא סוייד: הם קיימים, הם בסדר, הם משלמים ארנונה, אז הוא יכול לפטור אותם וזה יביא הקלה לאלפי משפחות.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: גם משרד הפנים ישנו פה, אני רואה את חגית עמית.

אבישי ברוורמן: גם משרד האוצר הגיע.

<רפיק חלבי: זו היתה כבר החלטה.

<רפיק חלבי: בלשכת ראש הממשלה טיפלו בעניין הזה.

<רפיק חלבי: היישום היה גרוע.

אבישי ברוורמן: מהזמן שעזבת את רשות השידור אתה חושב שהשתנה משהו?

אבישי ברוורמן: אתה יודע ש-70% מהחלטות הממשלה, יום אחרי שמחליטים אותן שום דבר לא קורה, ומה-30% האחרות רק חלק קטן עובר לביצוע של follow-up על פני זמן.

חנא סוייד: הגשתי הצעת חוק שאומרת שתוכנית שהופקדה על-ידי ועדה מחוזית – כלומר, היא רואה שהתוכנית הזו היא בסדר – אבל נתקעה בגלל ביורוקרטיה, לאותם אנשים שבנו בתים בתחום התוכנית הזו, שיפסיקו עם הקנסות, שיפסיקו עם צווי - - -

אבישי ברוורמן: זה מה שמעדא אמר.

אבישי ברוורמן: בואו ניקח את זה עם כל חברי ועדת הכלכלה האחרים, נריץ את ההצעה הזאת ביחד.

אבישי ברוורמן: ועכשיו ממש נשים אותה על - - -

חנא סוייד: אם נשכיל, לפחות את שני הדברים האלה, עשיתי את שלי.

אבישי ברוורמן: אז אנחנו ממתינים לך לתפקיד הבא שלך.

אבישי ברוורמן: אני שמח שלא עזבת את הכנסת.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: צהרים טובים לכולם.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות לך על עצם קיום הדיון.

חמד עמאר: זה כבר מעלה את זה על סדר היום.

חמד עמאר: אני רוצה לברך את כל ראשי הרשויות החדשים: רפיק חלבי מדלית אל-כרמל, והיב חביש מירכא, מעדא חסבאני מינוח ושוקרי אבו לטיף שנבחר עוד פעם בראמה.

חמד עמאר: שיהיה לכם בהצלחה, אני מאמין שתצליחו בתפקיד.

חמד עמאר: אתם אנשים מוכשרים, היישוב בחר בכם כדי שתקדמו את נושא היישוב.

חמד עמאר: היום בבוקר במקרה השתתפתי בדיון בוועדת הפנים בקשר למתקני זיקוק גז יבשתיים.

חמד עמאר: הדיון היה איך אנחנו עוצרים את התוכנית שלא תגיע למועצה הארצית, ב-12 בחודש היא אמורה לרוץ שם.

<קריאה: חגית?

חמד עמאר: ליד דלית אל-כרמל.

חמד עמאר: הבאתי להם דוגמה - בדלית אל-כרמל אנחנו לא מצלחים להרחיב את תוכניות המתאר כי זו שמורה.

חמד עמאר: וכאן כל העולם קם וצועק - כל הירוקים, כל הארגונים, שמורות הטבע.

חמד עמאר: צריך לעשות סקירה על העצים, צריך לעשות כל כך הרבה דברים כדי להרחיב את תוכנית המתאר בדליה ועוספיה, וכאן אנחנו באים להתחנן אליכם לעצור את קידום התוכנית שקראו לה "תוכנית מאפשרת וגמישה".

חמד עמאר: לאשר את התוכנית ואחרי זה לרוץ עם כל הגמישויות שיש שם, שאנחנו כאן, ככנסת, רוצים לעצור את זה כי אנחנו ידועים שזה פוגע בטבע, זה מסכן את האנשים.

חמד עמאר: ותראה - כאן אנחנו באים להתחנן.

חמד עמאר: אני אומר לכם "להתחנן" כי כבר היו ועדות.

חמד עמאר: מאז שנבחרתי, זו קדנציה שניה, ישבתי בהרבה ועדות שדנים באותו נושא.

חמד עמאר: האם זה מתקדם?

חמד עמאר: מבחינה תקציבית, הצלחנו להשיג הרבה תקציב לנושא הזה, אבל זה לא מתקדם.

חמד עמאר: אחד מראשי הרשויות אמר, כמה התנגדויות יש?

חמד עמאר: התנגדויות מתחילות והדברים שם לא זזים.

חמד עמאר: לקחו תמ"א 35 ועשו אותה דבר קדוש.

חמד עמאר: אני קורא לתמ"א 35 כלוב לכפרים הדרוזים.

חמד עמאר: שמו אותם בתוך כלוב.

אבישי ברוורמן: 35 זה "הל" – גיהינום.

חמד עמאר: הם חשבו שאם שמים לאנשים קו אדום אז הם יראו קו אדום, וכמו שלא צריך לעבור ברמזור אדום לא יעברו.

חמד עמאר: אבל אנשים רוצים להתפתח, אז עברו.

חמד עמאר: רוצים לעבור ואף אחד לא יכול לעצור אותם, כי התוכניות, כמו שאמר רמזי חלבי, בנויות לשנות ה-70, תמ"א 35 בנויה לשנות ה-70, היא לא יכולה לשרת את כפר ירכא היום.

חמד עמאר: למה אני אמרתי ראש הרשות בירכא?

חמד עמאר: כי אני מעורב מאוד בירכא.

חמד עמאר: חבר הכנסת סוייד העלה את נושא בית ג'אן.

חמד עמאר: בית ג'אן, שטח השיפוט שלה בשנות ה-50 היה 40,000, היום 6,000.

חמד עמאר: יושבים כאן מדלית אל-כרמל – היא היתה 50,000, היום יש 9,000.

חמד עמאר: אולי יצמצמו את הדרוזים.

חמד עמאר: הדרוזים בשנות ה-40 היו 13,000, היום יש 120,000, אני לא מצליח להבין את שטחי השיפוט קטנים כך בצורה כזאת.

אבישי ברוורמן: חמד, יש לי שאלה אליך.

אבישי ברוורמן: כשהייתי שר בממשלה השתגעתי.

אבישי ברוורמן: אתה במפלגת ישראל ביתנו, והשר ליברמן הוא בעל עוצמה בלתי רגילה.

אבישי ברוורמן: פעם אחת ישבת אתו ואמרת לו: תגיד לראש הממשלה שלי – אני דרוזי, אני מכיר - - -

חמד עמאר: אמרתי לראש הממשלה, לא לאיווט.

אבישי ברוורמן: מה איווט אומר לך?

אבישי ברוורמן: שייתן לך ג'וב, שתעבוד מול זה.

חנין זועבי: לעשות טרנספר, זה מה שהוא יגיד.

חמד עמאר: בואו לא נהפוך את זה לפוליטי.

חמד עמאר: אנחנו דנים עכשיו בנושא מאוד חשוב.

חמד עמאר: הקמתי ועדת משנה לוועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: אבל אמרת קודם שוועדות לא עושות כלום.

חמד עמאר: לא אמרתי שוועדות לא עושות כלום.

חמד עמאר: אמרתי שעשינו הרבה ועדות.

חמד עמאר: אם לא היו עושות כלום לא הייתי מגיע.

חמד עמאר: הקמתי ועדת משנה בוועדת הכספים, ובכוונה בוועדת הכספים, בשביל לטפל בנושא של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אתן לך דוגמה לגבי מה שאמרת, שדיברתי עם איווט או לא דיברתי.

חמד עמאר: מההסכמים הקואליציוניים הקצינו 40 מיליון שקל – נכון או לא, משרד השיכון?

חמד עמאר: - כדי להוזיל את החלקות לחיילים המשוחררים.

חמד עמאר: באתי לאיווט, אמרתי לו: תשמע, אני צריך כסף.

חמד עמאר: אנחנו יושבים עם משרד השיכון, הם אומרים שאין כסף לפיתוח.

חמד עמאר: הקציתי 40 מיליון שקל לפיתוח והעברנו את זה למשרד השיכון.

אבישי ברוורמן: מה שליצמן קודם קיבל, קיבלתם.

חמד עמאר: קיבלנו ונתנו את זה למשרד השיכון.

חמד עמאר: מה משרד השיכון עשה?

חמד עמאר: משרד השיכון לקח את הכסף לפיתוח, ואז התעורר מינהל מקרקעי ישראל.

חמד עמאר: הקרקע היתה זולה והפיתוח היה יקר; מה עשו?

חמד עמאר: העלו את מחיר הקרקע.

חמד עמאר: ישבתי עם משרד השיכון, והם הסבירו לי: אתה הבאת לנו כסף לפיתוח, נכון.

חמד עמאר: אבל מה שעשה מינהל מקרקעי ישראל, העלה את המחיר בצורה בלתי רגילה.

חמד עמאר: ישבתי עם מינהל מקרקעי ישראל, אמרו לי: יש שמאי ממשלתי, אנחנו לא מחליטים.

חמד עמאר: אמרתי: שמאי ממשלתי לא היה לפני שנתיים?

חמד עמאר: לפני שנתיים היה זול, עכשיו אני מביא כסף ואתם מעלים.

אבישי ברוורמן: אין בעל הבית.

חמד עמאר: לכן אני אומר לך, מה שצריך לעשות - נושא חיבורי החשמל, ההצעה שהעלה חבר הכנסת סוייד, גם אני הצעתי את זה בהצעת חוק.

אבישי ברוורמן: כולנו יחד.

חמד עמאר: הגענו למצב שבלי הצעת חוק אישרנו את זה במשרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: עשיתי 20 ישיבות במשרד ראש הממשלה, אישרו לנו שכל תוכנית שתופקד – גם אם יש עליה התנגדות – יהיה אישור חשמל.

חמד עמאר: זה היה לפני שנה וחצי.

חמד עמאר: עד היום לא ראיתי בית אחד שהתחבר.

אבישי ברוורמן: תסביר למה.

חמד עמאר: אני לא יודע.

חמד עמאר: אני שואל אותם, אומרים לי: מכינים את התקנות.

חמד עמאר: איזה תקנות?

חמד עמאר: אני לא יודע.

חמד עמאר: אומרים לי שבשביל לתת חשמל, כמו שהיה בחוק לחיבורי חשמל בלי טופס 4 – הייתי אז במשרד התשתיות ואני זוכר את זה - שבית שנבנה לפני 1987, בית שלא חל עליו צו הריסה.

חמד עמאר: היו כמה פרמטרים שאמרו שלא הורסים.

חמד עמאר: התקנות האלה והדברים שצריכים להכין, שנה וחצי אני מחכה להם.

חמד עמאר: עדין לא קיבלתי אותם.

חמד עמאר: אמרו לי: יש בחירות.

חמד עמאר: עכשיו נגמרו הבחירות, כבר שבעה חודשים.

חמד עמאר: אני מנסה לקדם את זה עוד פעם.

אבישי ברוורמן: זה מאוד חשוב מה שאמרת.

אבישי ברוורמן: אין פה תלמידים, בדרך כלל באים לפה תלמידים, אבל תראו דוגמה.

אבישי ברוורמן: אדם בעל עוצמה, עם שר שהוא של המפלגה הגדולה בישראל, העביר כבר דברים בממשלה, ושנה וחצי אין חיבור חשמל.

אבישי ברוורמן: האם זה בגלל חברת החשמל?

אבישי ברוורמן: יש פה את אברהם פל מחברת החשמל.

חמד עמאר: אני רק רוצה להציע הצעה אחת, גם שיהיה לפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: אתן לך, אבל ניתן לו - - -

חמד עמאר: אני יודע את התשובה שלו.

אבישי ברוורמן: אברהם, תן לו את התשובה, תגיד אותה שזה יהיה לפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: בא בן-אדם בעל מעמד - גם חבר כנסת, גם בקואליציה, גם בממשלה - שנה וחצי אחרי כל ההחלטות האלה, למה אין חיבור חשמל?

<אברהם פל: קודם כול, אנחנו רוצים לחבר את כל הבתים לחשמל כי כל אחד מושך בצורה לא חוקית וזה יוצר הפרעות וסכנת חיים.

<אברהם פל: אבל אנחנו, כחברה, מחויבים לעבוד לפי החוק.

<אברהם פל: הזכירו פה את החוק, סעיף 157א לחוק התכנון והבנייה, ולפי זה אנחנו צריכים לקבל טופס 4, וזה לא קשור לתוכניות, אם הן בהפקדה או לא בהפקדה.

<אברהם פל: אם התוכנית בהפקדה אז אפשר להוציא טופס 2 או טופס 4 ונשמח לתכנן ולחבר את כל הבתים.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת, מה שחסר - ואני מחזיר את זה לחבר הכנסת עמאר – ששנה וחצי מחכים לטופסי 2 או 4.

חנא סוייד: הבעיה לא אצל חברת החשמל.

אבישי ברוורמן: איפה הפקק?

חמד עמאר: הבעיה עכשיו במשרד ראש הממשלה עם משרד התשתיות, שצריכים להכין - - -

אבישי ברוורמן: אבל אמרת לי עכשיו שישבת במשרד ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: איפה הפקק?

אבישי ברוורמן: בואו כולנו נלך על הפקק הזה.

חמד עמאר: הפקק עכשיו במשרד ראש הממשלה - - -

אבישי ברוורמן: מי זה משרד ראש הממשלה?

חמד עמאר: מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: מי זה?

חמד עמאר: לוקר.

אבישי ברוורמן: אז שיפתח את הלוק, אז בואו נלך אליו כולם.

אבישי ברוורמן: הלוא ממשלת ישראל אומרת שהיא מאוד בעד האוכלוסייה הדרוזית.

חנא סוייד: אתה יודע מה זה lock באנגלית.

אבישי ברוורמן: אני יודע טוב מאוד.

אבישי ברוורמן: אני רוצה to unlock the locker.

חמד עמאר: המשפט האחרון שאני רוצה להגיד, אני חושב שאנחנו צריכים - - -

אבישי ברוורמן: אז בואו נתלכד כאן.

אבישי ברוורמן: כדי ליצור לחץ, אני מציע שננסח כבר מכתב, על דעת כל חברי הוועדה פה, לאריה לוקר.

חמד עמאר: נכון.

חמד עמאר: אני מוכן שנוציא את המכתב.

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים להפעיל לחץ ציבורי על הנושא.

אבישי ברוורמן: אם זה כל הסיפור, שזאת החלטת מנכ"ל משרד ראש הממשלה – אני לא מבין את זה.

<רפיק חלבי: הערה קצרה.

<רפיק חלבי: אני מתפלא על דבר אחד.

<רפיק חלבי: יש אזרחים במדינת ישראל, גם כשהם עוברים עבירה – אני מכיר שטחים מסוימים, לא בתוך מדינת ישראל החוקית, ששם עולים על גבעות ומקבלים גם חשמל, גם מים, גם ביטחון וגם הכול.

<רפיק חלבי: אז פה יש אנשים שנמצאים בבתים כבר הרבה מאוד שנים והם לא זוכים בכלל לקבל חיבור חשמל.

<רפיק חלבי: מה זה שייך בכלל?

אבישי ברוורמן: אפליה איומה.

אבישי ברוורמן: ולכן, בואו נתמקד בדבר הפשוט הזה.

חמד עמאר: התמקדנו בנושא של החיילים המשוחררים.

חמד עמאר: תראה מה קרה, כמעט בכל היישובים הדרוזים יש בנייה בלתי מורשית.

חמד עמאר: לא בלתי חוקית, בלתי מורשית.

עיסאווי פריג': מה ההבדל?

חמד עמאר: כשאני בונה על האדמה שלי זה בלתי מורשה.

חמד עמאר: זה המושג שלי.

חמד עמאר: כל הבנייה אצל הדרוזים היא בלתי מורשית, ואני עומד על זה כל הזמן.

חמד עמאר: יש לנו המון בנייה בלתי מורשית עכשיו במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אנחנו, כדרוזים, גם הפסדנו הרבה כי לא נשארה לנו קרקע חקלאית.

חמד עמאר: היום, במקום שנהיה עברייני בנייה – ועושים מאתנו עברייני בנייה – יש המון קרקע של המינהל.

חמד עמאר: אפשר ללכת ולקחת שם 1,000 דונם, 1,500 דונם, להתחיל לתכנן ואז אף אחד לא יגיש לך התנגדות אם אתה עושה לו את הכביש שמונה מטרים או 12 מטרים, כי זו לא הקרקע הפרטית שלו.

חמד עמאר: זה מה שצריך לעשות, זה מה שיפתור את הבעיה של העדה הדרוזי.

אבישי ברוורמן: הלוא אתה יודע, וחנא יודע, וכולם יודעים מה צריך לעשות.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא שאנחנו לא מצליחים לעשות.

חמד עמאר: צריך ללכת ולטפל בקרקע של המינהל.

אבישי ברוורמן: אז צריך שכולנו נלך יחד – לא מעניין אותי קואליציה, אופוזיציה.

אבישי ברוורמן: ניקח את נושא הזה יחד, נגדיר אותו, נחתים עליו 70–80 חברי כנסת, נלך ללוקר ולראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: זאת הדרך היחידה.

אבישי ברוורמן: אני יושב פה כבר, איבדתי את כל השערות.

אבישי ברוורמן: אי-אפשר להמשיך עם זה יותר.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת עמר בר-לב צריך לעזוב, אז בבקשה.

עמר בר-לב: אני לא צריך לספר לכם את הבעיה.

עמר בר-לב: אני מכיר אותה מזה זמן, ובוודאי בחודשים האחרונים כשגם נכנסתי לפוליטיקה וגם התחלתי להסתובב הרבה יותר בכפרים הדרוזים.

עמר בר-לב: הבעיה חריפה במיוחד בכפרים הדרוזים, היא חריפה גם במגזר הערבי, וגם בקיבוצים ובמושבים אני שומע דברים דומים.

עמר בר-לב: הבעיה מחולקת לשניים.

עמר בר-לב: חלק אחד זה הביורוקרטיה הישראלית, שהיא משהו נורא ואיום כמעט בכל תחום.

עמר בר-לב: החלק השני, שלא דובר עליו כאן - יש כאן אפליה פוליטית.

עמר בר-לב: הוזכר כאן, נדמה לי על-ידי רפיק חלבי, שיש שטחים אחרים שהם לא שטחי מדינת ישראל, ביהודה ושומרון, שהממשלה יודעת לקדם פרויקטים בצורה מהירה, יעילה - -

חנא סוייד: - - אגרסיבית.

עמר בר-לב: כן, אגרסיבית.

עמר בר-לב: אבל בוא נעזוב רגע את האגרסיות, נדבר בנושא התכנוני.

עמר בר-לב: מצליחים להתגבר בלי שום בעיה.

עמר בר-לב: לכן אני מאוד פסימי.

עמר בר-לב: אני לא רוצה לשפוך מים על אף אחד, אבל זו אחת הסיבות שבאתי לפוליטיקה ואחת הסיבות שאני חושב שאתם, כראשי מועצות ויישובים חדשים - חלקכם חדשים - באתם לעשות שינוי.

עמר בר-לב: השינוי הוא בראש ובראשונה להתגבר על האפליה, כי אפשר לעשות הרבה יותר, למרות הביורוקרטיה שזו מכת מדינה בכל התחומים.

עמר בר-לב: יכול להיות שהרעיון של יושב-ראש הוועדה לעשות עצומה של 70 חברי כנסת ולעשות עם זה משהו טוב.

עמר בר-לב: אני ממליץ, במקום ללכת על כל הרוחב, לקחת נושא אחד או שניים שהם הכי מעיקים.

עמר בר-לב: כי אני לא מאמין – סליחה שאני אומר את זה – שהממשלה הנוכחית מסוגלת לעשות או יש לה אינטרס או יש לה רצון אמיתי לעשות שינוי היסטורי.

אבישי ברוורמן: אגיד עוד דבר אחד.

אבישי ברוורמן: אני, למי שלא יודע, חבר מפלגת העבודה.

אבישי ברוורמן: אבל הנושא הזה, להוציא את רבין, קיים לכל אורך הזמן.

אבישי ברוורמן: מעבר לזה, אני חושב שאם יהיה שינוי, והתקווה שלי שיהיה שינוי, שיהיו ממשלות שאנשים ילכו לביצועים בצורה שעובדים יחד.

אבישי ברוורמן: למה אמרתי רבין?

אבישי ברוורמן: אני חוזר על זה בפורומים כאן - אני חושב שרבין היה ראש הממשלה האחרון בתולדות ישראל שהיה עושה תכלול של פרויקט.

אבישי ברוורמן: היה פה בנצי ליברמן לפני חודשיים-שלושה, והחברים היו פה.

אבישי ברוורמן: אמרתי לו: ראש הממשלה מינה אותך למלך שאחראי על הדיור.

אבישי ברוורמן: הוא אמר: מה אני יכול לעשות?

אבישי ברוורמן: אני בונה 5,000 דירות.

אבישי ברוורמן: צריך כביש – זה שר התחבורה; צריך ביוב – שר המים; צריך בתי-ספר – שר החינוך.

אבישי ברוורמן: אני מתבדח שארבעה סוסים – אף פעם אני לא אומר חמור כי חמור זה חיה הרבה יותר חכמה מסוס - כל אחד מושך לכיוון אחר.

אבישי ברוורמן: תוסיף לזה את בעיית האפליה, תוסיף לזה את הדברים האלה - - - רבין עשה את זה אחרת.

אבישי ברוורמן: היה אומר: זה הפרויקט.

אבישי ברוורמן: היה לוקח את שבס או אלדרוטי, המנכ"לים, ולוקחים ארבעה-חמישה שרים ביחד.

אבישי ברוורמן: אחרי חודש היה אומר: מה בוצע ומה לא בוצע.

אבישי ברוורמן: שרון עשה את זה רק בדבר אחד – בהתנתקות.

אבישי ברוורמן: ואז יושב חבר כנסת שהוא בקואליציה, אני הייתי שר, אתה מדבר את הדברים וזה לא מעניין אף אחד.

אבישי ברוורמן: יש הצהרה בכותרת והיא לא קורית.

אבישי ברוורמן: אני, כמובן, בעד החלפת השלטון גם מהסיבות שצריך לחתוך את הארץ הזאת במהירות שלא תהיה מדינה דו-לאומית, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה, עם שוויון לכל האזרחים שיושבים כאן.

אבישי ברוורמן: אבל במקביל, כדי שיהיה פה כמה אנשים שיודעים להיות אנשי ביצוע.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע את נציגי הממשלה אחרי עיסאווי פריג'.

אבישי ברוורמן: אני גם לא מצפה.

אבישי ברוורמן: אני כל כך מעריך את כל הפקידים, אבל כל אחד מסתכל על חלקו, וכולם צודקים.

אבישי ברוורמן: אבל זה לא הסיפור.

אבישי ברוורמן: הסיפור זה שמישהו צריך לשבת למעלה ולהגיד – זה כמו אלכסנדר מוקדון, הקשר הגורדי - צריך לחתוך את הקשר הזה, שכל אחד צודק.

אבישי ברוורמן: חברת החשמל לא יכולה כי מישהו לא נותן טופס 2, השני לא נותן שמאי, ההידרולוג לא קיים – וכולם צודקים, והתוצאה היא תוצאה מבישה.

אבישי ברוורמן: זו בושה, חרפה וכלימה בצורה שמדינת ישראל מתייחסת לאזרחי ישראל הדרוזים והערבים.

אבישי ברוורמן: ואני אומר את זה, ואמרתי את זה גם בתור שר.

אבישי ברוורמן: ונמאס כבר מכל הדיבורים האלה.

אבישי ברוורמן: הבעיה היום היא להחליט ולבצע.

אבישי ברוורמן: המסקנה היחידה שהגעתי אליה היא שהסיכויים הם לא גדולים.

אבישי ברוורמן: וזו הסיבה שנשארתי בפוליטיקה, אולי נצליח ארבעה-חמישה אנשים רציניים לעבוד ביחד, זה כבר לא משנה איך.

אבישי ברוורמן: אנשים שהם אנשי ביצוע ולעשות שינוי.

אבישי ברוורמן: ואז חנא יהיה יושב-ראש ועדת הפנים, והוא יודע לעשות דברים.

עמר בר-לב: אולי להשלים בשני משפטים.

עמר בר-לב: אחד, כמובן צריך אנשי ביצוע, אבל גם צריך רצון.

עמר בר-לב: אין ספק שצריך כאן אפליה מתקנת.

עמר בר-לב: בעניין הזה אני יכול לספר לכם שהיום אחר הצהריים במליאה יתייצב שר השיכון ולחברי הכנסת יש זכות לשאול עשר שאלות.

עמר בר-לב: זאת אומרת, סך הכול עשרה חברי כנסת.

עמר בר-לב: השאלה שאני הולך לשאול אותו היא בדיוק בנושא הזה, נושא הבנייה בכפרים הדרוזים, מגבלות הבנייה בכפרים הדרוזים, שהופכות את התושבים לעבריינים בעל כורחם.

עמר בר-לב: יש נוהג חדש בכנסת, שבכל שבוע מביאים שר ומבקשים מחברי הכנסת לשאול את השר עשר שאלות.

עמר בר-לב: השאלה שלי – יצא במקרה, לא ידעתי שיהיה דיון עכשיו – היא בדיוק בנושא הזה, בנושא היעדר אישורי הבנייה בכפרים הדרוזים ואיך הופכים אזרחים טובים - שלא לדבר על שירות בצה"ל וכן הלאה – אזרחים נאמנים למדינת ישראל, איך הופכים אותם לעבריינים.

עמר בר-לב: מה התשובה שלו לעניין הזה.

עמר בר-לב: אני מאוד פסימי שאשמע תשובה שתספק אותי, בוודאי לא אתכם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': שלום לכולם.

עיסאווי פריג': אתה, כבוד היושב-ראש, לא השארת לי הרבה מה להגיד, כי בסיכום העכשווי שלך תיארת את כל העוולות.

עיסאווי פריג': ראשית כול, ברכות לכל הנבחרים.

עיסאווי פריג': עוד לא הספקתי לבקר.

עיסאווי פריג': ימים עוד לפנינו, נספיק לבקר בכל היישובים ולעמוד על הבעיות מקרוב, וכל אחד יתרום את חלקו.

עיסאווי פריג': חברים, אני מסתכל על מבחן התוצאה.

עיסאווי פריג': במבחן התוצאה, המדינה כשלה בגדול, כשלה כישלון מוחלט.

עיסאווי פריג': לא יעזור, לא חוק שוויון בנטל ולא יעזור ממשלת ליכוד, ממשלת עבודה – כולו אותו דבר.

עיסאווי פריג': המבחן הוא כישלון.

עיסאווי פריג': אני לא אופטימי.

עיסאווי פריג': למה אני לא אופטימי?

עיסאווי פריג': כי בסוגיה של הדרוזים והערבים וכל הקבוצות במדינה, קיימת מלחמת אופי וצביון חיים.

עיסאווי פריג': את זה אני שומע, אני חש ואני רואה את זה.

עיסאווי פריג': זה לא עניין של ממשלות.

עיסאווי פריג': רוצים לכפות צביון חיים על היישובים הדרוזים והערבים, שאתם צריכים לחיות בצורה מסוימת של חיים.

עיסאווי פריג': אז הצביון הזה שמוכתב, נמשיך לצעוק, נמשיך לדבר, והתוצאה תהיה כישלון.

עיסאווי פריג': מי יצליח?

עיסאווי פריג': לא תכנון, לא בנייה, הכול בולשיט.

עיסאווי פריג': אתמול הונחה הצעת חוק להסרת חסמים.

עיסאווי פריג': הופתעתי.

עיסאווי פריג': אמרתי שבמילה "חסמים" אני תמיד נפגש כשאני הולך למשרדי ממשלה שיש להם נגיעה לאוכלוסייה הערבית או אוכלוסייה מקופחת.

עיסאווי פריג': מה, עכשיו הממשלה והמדינה צריכה חוק לביטול חסמים?

עיסאווי פריג': מכאן אני מעלה שתי נקודות.

עיסאווי פריג': א', בכדי שיהיה שינוי, חברים, זה עניין של מדיניות, והמדיניות היא לא בכיוון.

עיסאווי פריג': רק סיסמאות, ומעשים – אפס.

עיסאווי פריג': הנקודה השניה, לגבי מה שחברי חבר הכנסת סוייד העלה, שהיא שם המשחק כאן, זאת נקודת הנקודות - יש חוק ויש מוסר, ואנחנו חיים במדינה שהחוק גובר על המוסר.

עיסאווי פריג': משפחה שלא יכולה להתחבר לחשמל ומים בגלל בנייה בלתי חוקית, אז המוסר צועק לשמיים.

עיסאווי פריג': אז אני רוצה להיות תושב ואזרח במדינה שלפחות המוסר, במקרה שלנו, יגבר.

עיסאווי פריג': אני חייב לציין שהיום ועדת הכלכלה בכנסת היא הוועדה הכי פתוחה לקבוצות – לערבים ולדרוזים.

עיסאווי פריג': מעלה סוגיות שוועדות אחרות לא מעלות, וזה לזכותך, כבוד היושב-ראש.

עיסאווי פריג': אני מחזק את ידיך ואת ידי כל חברי הכנסת שמשתתפים, שנלך ביחד לפחות בסוגיה הזו.

עיסאווי פריג': נמקד את כל הכוח שלנו בסוגיה הזו – 70% מהבתים לא מחוברים, בלתי חוקיים.

עיסאווי פריג': אם נמשיך להעלות אותה בצורה עקבית על סדר היום נצליח להשיג פתרון.

אבישי ברוורמן: שוקראן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש את נציגי הממשלה לומר את דבריהם.

אבישי ברוורמן: אתחיל, כמובן, מהמשרד המרכזי במדינת ישראל, משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אתנו אריאל יוצר, רכז שיכון באגף התקציבים.

אבישי ברוורמן: גם השם מאוד יפה.

אבישי ברוורמן: איך אתה יוצר לנו פתרונות ולא הסברים?

אבישי ברוורמן: כמובן, זה גדול עליך, אבל זו רק הערה.

<אריאל יוצר: אני יודע להתייחס רק לנושאים שהם בתחום האחריות של משרד האוצר.

<אריאל יוצר: הבעיה חוצה משרדים, ולכן גם צריכה טיפול הוליסטי וכולל.

<אריאל יוצר: באוצר אנחנו מתעדפים את הפעילות ביישובים הדרוזים, הן בהיבט של סבסוד תכנון, הן בהיבט של סבסוד פיתוח.

אבישי ברוורמן: נתנו חלק מראשי הרשויות את הדוגמה שחייל משוחרר שמקבל יחידה, הפיתוח הוא 140,000–150,000 שקל.

אבישי ברוורמן: מה גובה הסובסידיה?

<אריאל יוצר: הסובסידיה מגיעה עד ל-75% מהעלות בפועל.

חמד עמאר: גמרנו את הבעיה של הפיתוח, עכשיו עברנו לעלות הקרקע.

<אריאל יוצר: הסבסוד, שהוא חריג בהשוואה למה שאנחנו נותנים במקומות אחרים, מגיע היום עד ל-75% מהעלות בפועל.

<אריאל יוצר: למיטב ידיעתי, היום, לאחר סכומי הסבסוד המאוד משמעותיים שאנחנו נותנים, לא מהווה חסם או לפחות השתפר בצורה דרמטית.

<והיב חביש: מקודם זה היה אפס.

<והיב חביש: עכשיו העלו אותו, לא הורידו.

<אריאל יוצר: מעולם פיתוח לא היה - - -

<והיב חביש: היה אפס ב-2002.

<והיב חביש: הייתי ראש מועצה.

<והיב חביש: אל תגיד לי.

<כמאל בדר: עד 2005 היה חינם.

<כמאל בדר: אחרי זה היתה החלטת ממשלה.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אתן לכל אחד לדבר בתורו כדי שיהיה דיון מסודר.

אבישי ברוורמן: אז אתה שומע שיש טענה שבעבר זה היה אפס.

<אריאל יוצר: אני לא מכיר את הנושא של 2002 - - -

אבישי ברוורמן: אז תבדוק את זה.

אבישי ברוורמן: אנשים פה יודעים מה הם מדברים.

<אריאל יוצר: בסדר, מאה אחוז.

<אריאל יוצר: בנוסף, אנחנו נותנים סבסוד לתכנון, על מנת לייצר מלאי נוסף שאפשר יהיה לבנות.

<אריאל יוצר: אנחנו מסבסדים תכנון, מתכננים גם בהיבט המתארי וגם בהיבט - - -

אבישי ברוורמן: יש לי שאלה אליך, ואני מוציא אותך ממשרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אתה כלכלן.

אבישי ברוורמן: למדת איפה, באוניברסיטה העברית?

<אריאל יוצר: באוניברסיטה שאתה היית הנשיא שלה.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: הרמת לי להנחתה.

אבישי ברוורמן: למדת באוניברסיטת בן-גוריון, אצלנו.

אבישי ברוורמן: עכשיו אם הייתי מוציא אותך, היית יושב על-ידי ושומע את האנשים האלה, ואתה מבין את הכאב האדיר הזה, שכל אחד פועל באיזו גזרה אבל אין מכלול ואין תכלול, וזה הכשל הכי גדול.

אבישי ברוורמן: למה בישראל, שיש פה מספר 1 בעולם בסטרטאפים, בכל המדדים האחרים – של ביורוקרטיה וכו' – היא הכי נמוכה?

אבישי ברוורמן: כי אין בישראל שום תכלול.

אבישי ברוורמן: כואב לי הלב שכל אחד בא וכל אחד עושה את שלו, אבל אם היינו חוזרים לאוניברסיטה והייתי מציג לך את הקייס הזה היית אומר: צריך מישהו שייקח את זה בתור פרויקט ויגמור את זה.

<אריאל יוצר: קודם כול, זו שאלה מאוד טובה.

<אריאל יוצר: בנושא הנדל"ן באופן ספציפי, שהוא נושא רווי ביורוקרטיה, גם במובן הפחות טוב שלה אבל גם ביורוקרטיה במובן החיובי שלה, בגלל ההשפעות הציבוריות הרבות של אותו מוצר, שהוא מוצר עם השפעות חיצוניות וציבוריות גדולות, נדרשת גם התייחסות להיבטים ציבוריים וגם התייחסות להיבטים כלליים.

<אריאל יוצר: שרשרת הייצור של דירה מורכבת מהרבה חוליות, ואני חושב שכל משרד ממשלתי בא לידי ביטוי בחוליה מסוימת, ושם העבודה שלו צריכה להתבצע בצורה חלקה, כך שבסוף תיווצר לנו דירה.

<אריאל יוצר: הרבה מאוד פעמים באחת החוליות בשרשרת הייצור הזו יש איזה חסם שתוקע את ההתקדמות.

אבישי ברוורמן: תקשיב מה הבעיה.

אבישי ברוורמן: אמרת את זה בצורה יפה.

אבישי ברוורמן: יושבים פה חבר'ה, חלקם בגיל שלך.

אבישי ברוורמן: היו חיילים, קצינים בצבא, ישבו עם החבר'ה – תסלחו שאני מוציא חלק מהערבים מהמשחק, חנא ופריג'.

אבישי ברוורמן: כרגע מדברים על הדרוזים.

אבישי ברוורמן: באים הביתה, לא יכולים לבנות בית.

אבישי ברוורמן: לוקחים עוד שנה, עוד שנתיים, נשבר להם ואז הם בונים משהו.

אבישי ברוורמן: בסופו של דבר, התוצאות הן קשות מאוד.

אבישי ברוורמן: ולמה אני אומר תכלול?

אבישי ברוורמן: אם תבקר – אני בטוח שביקרת - בכפרים הדרוזים והערבים, כשאתה רואה את בעיית התשתיות ואתה רואה את כל הדברים, אתה לא יכול לתת קריטריונים כמו בכפר שמריהו, אתה צריך קודם כול להכשיר את השרץ שם, לתת איזו דרך.

אבישי ברוורמן: אם אין מישהו שחושב מחוץ לקופסה וחותך ועובד, נתרסק שם.

<אריאל יוצר: האמירה נכונה, אני מסכים אתה.

<אריאל יוצר: אני בהחלט חושב שאנחנו מנסים ליעל את העבודה ולעשות אותה מהירה יותר, נכונה לשוק הנדל"ן בכלל ובוודאי ובוודאי ליישובי הדרוזים בפרט.

<אריאל יוצר: השוק הזה הוא שוק כבד, ופעולות שמתבצעות עכשיו והתבצעו בשנה שעברה ולפני שנתיים יניבו פרי - - -

אבישי ברוורמן: הבעיה שהילדים הצעירים, החיילים המשוחררים, נשבר להם.

אבישי ברוורמן: הכעס שמצטבר עכשיו הוא כעס גדול.

אבישי ברוורמן: פעם כל ההורים שלהם היו חבר'ה נחמדים, הילדים האלה כבר נשבר להם, ואין להם זמן.

אבישי ברוורמן: ואתה יודע, אחד הדברים היפים שאנחנו אומרים: הזמן קצר, המלאכה מרובה, הפועלים עצלים ובעל הבית דוחק.

אבישי ברוורמן: תאמין לי, אללה כבר לא מבסוט ממה שקורה פה.

אבישי ברוורמן: משרד השיכון, בבקשה.

<סימונה טסטה: אני רוצה לתת מסגרת לדיון הזה.

<סימונה טסטה: יש פה ראשי רשויות צעירים.

<סימונה טסטה: יש החלטת ממשלה מיוחדת למגזר הדרוזי, החלטה 2861, נדמה לי.

<סימונה טסטה: זאת החלטת ממשלה מתכללת, היא מתכללת עבודה של מספר משרדים.

<סימונה טסטה: לצערי, משרד ראש הממשלה לא פה.

<סימונה טסטה: משרד ראש הממשלה מתכלל את החלטת הממשלה הזאת.

<סימונה טסטה: יש תקציבים, דיבר קודם חבר הכנסת על 40 מיליון שקלים - - -

אבישי ברוורמן: אני עוצר אותך כאן.

אבישי ברוורמן: בהחלטה יש תכלול.

אבישי ברוורמן: יושב פה חבר הכנסת עמר ואומר ששנה וחצי אחרי התכלול אין חשמל.

<סימונה טסטה: כמו שאמר נציג חברת החשמל, יש פה עניין של חוק.

<סימונה טסטה: אני מדברת כרגע על מה שהחלטת הממשלה הזאת מדברת.

<סימונה טסטה: החלטת הממשלה הזאת נותנת מספר פרמטרים מאוד מיוחדים ליישובי המגזר הדרוזי.

<סימונה טסטה: היא מאפשרת תכנון בקרקע פרטית, והתחלנו השנה להקצות תקציבים לרשויות לתכנון קרקע פרטית.

<סימונה טסטה: נדמה לי שאפילו בסוף השנה שעברה תקצבנו.

<סימונה טסטה: תיכף כמאל ירד לפרטים ויסביר.

<סימונה טסטה: אנחנו גם מתכננים בקרקעות מדינה, ותיכף נראה לכם מספר שיווקים וכמויות; יש הקצאת תקציב מיוחד לבניית מוסדות ציבור; יש תקציב מיוחד לשיקום שכונות; יש תקציב מיוחד להשלמות פיתוח שכונות ותיקות.

<סימונה טסטה: אני חייבת לומר לכם, הכסף הזה כמעט איננו ביישובים אחרים.

<סימונה טסטה: יש שתי החלטות ממשלה ייעודיות שהן לדרוזים ולבדואים, היישובים האלה בלבד מקבלים את התקציבים האלה.

<סימונה טסטה: לעניין סבסוד פיתוח - התקבלה החלטת ממשלה, ואחר כך גם עם משרד ראש הממשלה כמו שאריאל אמר, רמת הסבסוד, אם אני מדברת על אזורי עדיפות לאומית לשם השוואה - - -

אבישי ברוורמן: בואי תדברי עכשיו לראש המועצה.

<סימונה טסטה: אני רק רוצה להבהיר, כי התחושה היא של קיפוח.

<סימונה טסטה: יכול להיות שאתם מרגישים את זה, ובצדק מבחינתכם.

<סימונה טסטה: אני רוצה להגיד שהממשלה מנסה לעשות דברים.

<סימונה טסטה: זאת האמירה שלי.

<סימונה טסטה: לגבי סבסוד פיתוח – אנחנו מתקצבים למעלה מ-75% לחיילים משוחררים.

<סימונה טסטה: יכול להיות שאתה מדבר על תשלום עלות פיתוח מאוד גבוהה כי הסבסוד מיועד לחייל ליחידת דיור אחת.

<סימונה טסטה: אם יש מגרש של שלוש יחידות דיור ובה רק רוכש אחד לשלוש יחידות הדיור, הוא יקבל סבסוד רק ליחידת דיור אחת.

<סימונה טסטה: זאת אומרת שליתר יחידות הדיור באותו מגרש הוא ישלם מחיר מלא, ולכן לפעמים המחיר גבוה.

<סימונה טסטה: אבל אם היו באים שלושה חיילים ורוכשים את אותו מגרש, הם היו מקבלים שלושה סבסודים.

<סימונה טסטה: זאת אומרת, המחיר לחייל היה הרבה יותר נמוך.

חנא סוייד: ברשות היושב-ראש, אני חייב להגיב.

חנא סוייד: זה בדיוק מה שהתכוונתי כשאמרתי שמנסים לכפות נורמות חברתיות שונות ומשונות לגבי היישובים הדרוזים.

חנא סוייד: לא יהיה מצב – וכל ראשי המועצות יתקנו אותי אם אני טועה - שבו יבואו שלושה חיילים ממשפחות שונות וירכשו אותו מגרש.

חנא סוייד: את תמשיכי לחזור על זה כאן כאילו שזה בשורה גדולה, כאשר הקליינטורה שלך היא אפס.

<סימונה טסטה: שתיים.

חנא סוייד: גם שתיים.

חנא סוייד: תראו, חבר'ה, אני לא מתווכח אתכם.

<סימונה טסטה: אבל יש פוטנציאל לבנות - - -

חנא סוייד: אני לא מתווכח אתכם.

חנא סוייד: אני יודע שאתם כאילו מביאים בשורה לכאן, וראשי הרשויות, בשבילם - - -

<רפיק חלבי: מה שקורה בדרך כלל, שאף אחד לא קונה את זה.

חנא סוייד: ראשי הרשויות, בשבילם זה דיבורים בעלמא.

חנא סוייד: זה לא רלוונטי לחלוטין.

<סימונה טסטה: אני מבינה, רק שתבינו שהפוטנציאל של אותו מגרש מזין יותר.

חנא סוייד: אני מבין כמה שאת צריכה להביא את הבשורה הזו.

חנא סוייד: אבל, לצערי, הבשורה הזו בשבילם היא קללה.

<קריאה: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים על מגרש של 200–300 מטר.

אבישי ברוורמן: העלית נקודה.

אבישי ברוורמן: אמרו לך שלא תוכלי לשנות את ההתנהגות של הדרוזים, לפחות בזמן הקצר.

<מעדא חסבאני: אני רוצה לציין שכשאנחנו מדברים על מגרש, זה דו-משפחתי 550–600 מטר.

<מעדא חסבאני: זאת אומרת, המגרש הוא 250–260 מטר בממוצע, אז תאר לעצמך מה המחיר של - - -

<חגית עמית: זה עדיין ארבעה לדונם, ואנחנו מחויבים לבנות שמונה לדונם.

<חגית עמית: זו אחת הבעיות.

חנא סוייד: זה עוד משהו.

חנא סוייד: שמונה יחידות דיור ביישוב של 3,000 תושבים, מה זה?

חנא סוייד: זה בדיוק ככה, הרי אני יודע מה אני מדבר.

אבישי ברוורמן: ד"ר לתכנון ובנייה, סוייד.

אבישי ברוורמן: בבקשה, את רוצה להמשיך, סימונה?

<סימונה טסטה: זו המסגרת, פשוט שנדע את המסגרת הכללית שאנחנו עובדים בה.

<סימונה טסטה: לגבי סבסוד הפיתוח, אני רוצה לסבר את אוזני חברי הוועדה.

<סימונה טסטה: רק לשם השוואה – אני לא מקנטרת ואני מבינה את המצוקה שלכם, אבל רק לשם השוואה - באזורי עדיפות לאומית במדינת ישראל, שהם הפריפריה והם אמורים לקבל הטבות, לבנייה רוויה יש 50% סבסוד פיתוח.

<סימונה טסטה: לבנייה צמודת קרקע הסכום הוא הרבה יותר קטן, הוא עומד על סכום קבוע של בין 60,000 ל-100,000 שקלים.

<סימונה טסטה: עלות הפיתוח ביישובי הדרוזים, בגלל שהם יושבים בהר, מאוד גבוהות.

<סימונה טסטה: זה מצב עובדתי.

<סימונה טסטה: לכן, גובה התשלום ליחידת דיור – אני שוב מדגישה: ליחידת דיור – כמעט לא עובר את ה-50,000 שקל.

חמד עמאר: את נושא הפיתוח אנחנו מכירים.

חמד עמאר: הצלנו להוזיל את מחיר הפיתוח.

חמד עמאר: מחיר הקרקע - - -

<סימונה טסטה: זה לא משרד השיכון.

<סימונה טסטה: זה מינהל מקרקעי ישראל.

חמד עמאר: למה?

חמד עמאר: שר השיכון.

חמד עמאר: הוא יושב-ראש מינהל מקרקעי ישראל.

<סימונה טסטה: יש פה נציגת מינהל מקרקעי ישראל.

<סימונה טסטה: היא תסביר.

חמד עמאר: אני יודע שנושא הפיתוח הוזל.

חמד עמאר: אני יודע כי אני עוקב אחרי זה ואני בתיאום עם כמאל בדר.

חמד עמאר: אבל נושא הקרקע, אולי נשמע.

<סימונה טסטה: אני רק רוצה שתדעו ברמת האינפורמציה כמה משרד השיכון הוציא.

<סימונה טסטה: כמאל - - -

אבישי ברוורמן: כמאל בדר, אתה סגן מנהל מחוז מגורי מיעוטים.

אבישי ברוורמן: איך המצב?

<כמאל בדר: קודם כול, הצלחה לאלה שנבחרו.

<כמאל בדר: כואב לי שלא כולם נמצאים פה היום.

אבישי ברוורמן: אי אפשר היה כי יש את הבחירות.

אבישי ברוורמן: אבל אמרתי שלא משנה, מתחילים.

<כמאל בדר: אוקיי.

<כמאל בדר: דבר שני, חבל שלא זימנתם את האשם חוסיין ממשרד ראש הממשלה, כי הוא מתכלל את כל התוכנית.

<כמאל בדר: משרד השיכון עובד מתוך תוכנית ממשלתית, שמדברת על פיתוח, שיווק וכן הלאה במשך חמש שנים.

<כמאל בדר: חבל שהוא לא פה.

<כמאל בדר: בחמש השנים האחרונות השקענו ביישובים הדרוזים גם בשכונות ותיקות, גם במבני ציבור, גם בתכנון קרקע פרטית וגם בתכנון קרקע מדינה, גם בשיווק וגם בשיקום פיזי בשלושה יישובים – בית ג'אן, שגור וירכא - וגם שיקום חברתי בכל הכפרים הדרוזים.

<כמאל בדר: השיקום החברתי לבד זה 20 מיליון, הפיתוח זה 40 מיליון שקל, שכונות ותיקות זה קרוב ל-28 מיליון שקל, מוסדות ציבור זה 21 מיליון שקלים.

<כמאל בדר: כלומר, הסכומים שהממשלה והאוצר נתנו למשרד השיכון הועברו לרשויות.

<כמאל בדר: נגעה בזה סימונה קודם, הנושא של תכנון קרקע פרטית.

<כמאל בדר: ראיתי את כל הדילמות שהיו בנושא תכנון בקרקע פרטית.

<כמאל בדר: בשנה שעברה והשנה נתנו קרוב ל-20 מיליון שקל לכל היישובים הדרוזים לנושא של תכנון בקרקע פרטית.

<כמאל בדר: זה כל אותן תוכניות מתאר שאי-אפשר להוציא היתר.

<כמאל בדר: המועצות קיבלו הרשאות תקציביות.

<כמאל בדר: דליה, עוספיה ומגאר זה בתוכנית אחת, אבל הכסף עבר דרך משרד השיכון, בפיקוח משרד השיכון, בליווי תכנון של משרד השיכון.

<כמאל בדר: לשאר היישובים התקציבים עברו בשנה שעברה.

<כמאל בדר: חלק התחיל לעבוד, חלק עוד לא התחיל לעבוד.

<כמאל בדר: אני מקווה, עם ראשי הרשויות החדשים שנכנסו לתפקיד, שהעסק יתחיל - - -

חמד עמאר: כמה עבר לדליה?

<כמאל בדר: אני לא רוצה לגעת במספרים כרגע, אבל זה 3.9 מיליון שקלים לתכנון ואדי אל-פש ואלוונסה, ואנחנו אמורים לתת עוד יותר.

<רפיק חלבי: יש עוד ארבע שכונות.

<כמאל בדר: אוקיי.

<כמאל בדר: בינתיים, זה סדר העדיפות שהמועצה קבעה.

<כמאל בדר: ישבנו עם המועצות והן קבעו, באישור של ועדה מחוזית וועדת התכנון המקומית, וככה זה התחיל.

אבישי ברוורמן: כמאל, תתקדם כי אני רוצה להתקרב לסיכום.

אבישי ברוורמן: שמעת את כל החברים ואתה מכיר אותם.

<כמאל בדר: לגבי המצוקה העיקרית של ראשי הרשויות - מגרשים לחיילים משוחררים.

<כמאל בדר: ב-2005 היתה החלטת ממשלה שיותר לא מחלקים מגרשים באפס פיתוח.

<כמאל בדר: עד אז אנשים שילמו קרקע בלבד כאשר הפיתוח היה אפס.

<כמאל בדר: אחרי 2005 היתה החלטת ממשלה שהחיילים ישלמו עבור הפיתוח, אבל לא פיתוח מלא אלא בסבסוד גבוה.

<כמאל בדר: הסבסוד שמשרד השיכון נתן לא עובר 50,000–60,000 שקל ליחידת דיור אחת.

<קריאות: תפסיקו להגיד - -

חמד עמאר: תשמעו אותו, חבר'ה.

חמד עמאר: אמרתי לכם איזה תרגיל נעשה.

<כמאל בדר: לא צריך את הוויכוח הזה.

<כמאל בדר: זה מיותר.

אבישי ברוורמן: לראש המועצה חסבאני יש את המספרים.

אבישי ברוורמן: תסבירו לי איך המספרים האלה לא מסתדרים.

<כמאל בדר: שיגיד לי איזה מספרים, אפתור את הבעיה.

<כמאל בדר: צריך לקרוא נכון את הדף הזה.

אבישי ברוורמן: שב על ידו.

אבישי ברוורמן: חשוב לי פעם אחת לפתור את התעלומה.

אבישי ברוורמן: אני נותן לכם דקה וחצי, תפתרו לי את הבעיה הזאת.

<כמאל בדר: אדוני היושב-ראש, יש פה דף אחד שמדבר על מחיר הקרקע.

<כמאל בדר: מחיר הקרקע, מי שקובע אותו זה מינהל מקרקעי ישראל.

<כמאל בדר: נגע בזה קודם חמד.

<כמאל בדר: יש שמאי שקובע ומחירי הקרקע עלו.

<כמאל בדר: המינהל מעלה, משרד השיכון מוריד, וזו בעיה שאנחנו מעלים כל הזמן והיא צריכה פתרון, אבל לא משרד השיכון הוא הכתובת.

אבישי ברוורמן: מה זה משנה להם משרד השיכון, ראש הממשלה או משרד אחר?

<כמאל בדר: משרד השיכון לא קובע את מחיר הקרקע, אתה מכיר את זה.

<כמאל בדר: מי שקובע זה השמאי הממשלתי.

אבישי ברוורמן: אותו מעניין איזה משרד?

אבישי ברוורמן: הוא רוצה תוצאה.

אבישי ברוורמן: עכשיו יושבים כולם, וזאת הבעיה - מי יתכלל את הסיפור?

<כמאל בדר: לגבי המגרשים שמראה פה חסבאני, אני לוקח מגרש מספר 1, שהוא שתי יחידות.

<כמאל בדר: שטח הקרקע הוא 633 מטר לשתי יחידות, זה סביר.

<כמאל בדר: מחיר הקרקע לאזרחים – אם יבואו אזרחים שהם לא חיילים משוחררים – ישלמו שניהם 438,000 שקל.

<כמאל בדר: אם יבואו שני חיילים - הם ישלמו 118,000 שקל ביחד, שזה 65,000 שקל לכל אחד.

<כמאל בדר: זה מחיר הפיתוח לחייל ליחידה.

<כמאל בדר: יבוא חייל לבד, הוא יקבל סבסוד עבור יחידה אחת ועבור היחידה השניה הוא ישלם מלא, ואז הוא ישלם 276,000 שקל.

<נירית מיכאלי: בחורפיש, למשל, עלות הפיתוח למגרש – העלות האמיתית, בגלל שיפועים שהם מעל 45% - יכולה להגיע ל-700,000 שקל.

<נירית מיכאלי: החייל לא ישלם את העלות הזאת, הוא ישלם 60,000 או 100,000 ומשהו שקלים והמדינה תיתן גם את הסבסוד וגם האצת הבנייה.

<נירית מיכאלי: זה המצב האמיתי היום.

<כמאל בדר: אם אני, משרד השיכון, הייתי נותן את המגרשים האלה בחינם, בלי פיתוח, האנשים בחורפיש יוציאו מהכיס שלהם פי שניים אם לא פי שלושה על מנת לפתח את המגרש.

<כמאל בדר: אני מביא את המגרש מפותח, מוכן לאפס-אפס לבנייה ב-55,000 שקל או 60,000 שקל ליחידת דיור אחת בחורפיש, ובינוח זה מגיע ל-65,000 שקל, שזה לא המון.

<כמאל בדר: מוריד השיכון הוריד את המחירים, המחירים שנמצאים פה הם לחיילים.

<כמאל בדר: יש פה שלוש עמודות: אחת לאזרחים, אחת לחיילים ואחת לחייל בודד.

<כמאל בדר: המגרשים מיועדים לשתי יחידות, שתי יחדות זה 118,000 שקל, שזה לא המון, כולל פיתוח בתוך המגרש – זה חיבור המים עד גבול המגרש, הביוב עד גבול המגרש, החשמל אותו דבר.

חמד עמאר: אתה יכול להגיד לנו, מתוך ה-118,000 כמה מתוך זה פיתוח?

<סימונה טסטה: זה רק פיתוח.

<כמאל בדר: רק פיתוח.

חמד עמאר: ומה עלות הקרקע?

<כמאל בדר: 112,000 שקל לשני אנשים, מזה משלמים 35%.

<קריאה: - - -

<כמאל בדר: ינוח זו לא דוגמה, אתה מביא דוגמה לא נכונה.

<כמאל בדר: הדוגמה הלא טובה זה דליה, שפרעם ואבו סנאן.

<כמאל בדר: אני רוצה לתת פה מספרים.

חמד עמאר: פקיעין, ינוח וירכא זה לא דוגמה.

<כמאל בדר: המספרים מדברים ככה:

<כמאל בדר: ב-2006 התחלנו לשווק שכונה באבו סנאן, ויחידה אחת עלתה 6,000 שקל מחיר קרקע.

<כמאל בדר: ב-2012 המינהל שיווק ב-147,000 שקל מחיר קרקע.

<כמאל בדר: בדליה זה קפץ מ-28,000 ל-146,000; כסרא – מ-7,000 שקל ל-38,000; בשפרעם מ-8,000 שקל ב-2006 ל-134,000 ב-2012.

<כמאל בדר: הבעיה שלכם היא לא אתנו.

<כמאל בדר: משרד השיכון עושה את המקסימום.

אבישי ברוורמן: כמאל, אני כל פעם מחפש איפה קבור הכלב.

<כמאל בדר: הוא קבור במינהל.

<כמאל בדר: תיגש למינהל.

<קריאה: חייל בדליה שווה פחות מחייל בכסרא – צריך לקבוע מחיר אחד לכולם.

<קריאה: מחיר סביר, שיוכל לעמוד בו.

<כמאל בדר: הפיתוח שונה בכל יישוב.

אבישי ברוורמן: כמאל, תודה.

אבישי ברוורמן: גברת מיכאלי, את רוצה להוסיף עוד משהו?

<נירית מיכאלי: יש עוד חסמים שאנחנו נתקלים בהם.

<נירית מיכאלי: למרות שתכננו תוכניות והן מוכנות לשיווק אנחנו לא יכולים לשווק אותן כי, למשל, רוב היישובים נמצאים בסמוך או בתוך שמורות טבע.

<נירית מיכאלי: דלית אל-כרמל, למשל, יש תב"ע מוכנה ל-178 יחידות שאפשר היה לשווק אותן מחר בבוקר, הכול מוכן.

<נירית מיכאלי: אי-אפשר לשווק אותן כי יש שם בעיה של העתקת עצים.

<רפיק חלבי: טירת הכרמל.

<רפיק חלבי: זה משהו אחר, זה ביוב.

<נירית מיכאלי: לא, זה סיפור אחר.

<נירית מיכאלי: יש תוכנית עד/1154/א שהיא בתוקף, של 178 יחידות שאי-אפשר לשווק אותן בגלל בעיה של 5 מיליון של טיפול בעצים.

<נירית מיכאלי: זו בעיה רצינית מאוד, אני כבר לא מדברת על הביוב.

<קריאה: מה, אתם רוצים שיבוא איזה עבריין שיצית את זה?

<קריאה: השתגעתם?

<קריאה: מה זה הקטע הזה?

<נירית מיכאלי: חס וחלילה.

<נירית מיכאלי: אבל יש לנו היום עסק עם פקיד היערות, יש עסק עם בעיות ביוב בדליה, יש עוד הרבה בעיות.

<נירית מיכאלי: אמרנו שנשב ונדבר.

<נירית מיכאלי: אבל בעיקרון, החסמים הן בעייתיים.

<נירית מיכאלי: בעיה אחרת בדליה, למשל, היא פנינת הכרמל – מתוך 700 יחידות דיור לשיווק בתב"ע, 500 פרטיים ו-200 מדינה.

<נירית מיכאלי: מי יביא את הכסף בשביל הפרטיים ואת סבסוד התשתיות?

<סימונה טסטה: העירייה צריכה לגבות מהפרטיים את האגרות וההיטלים כדי - - -

<נירית מיכאלי: אם כבר עברנו את הביורוקרטיה של תוכניות, של חוזים עם הידרולוג וסקר עצים, אז יש בעיות נוספות.

<נירית מיכאלי: זה לא נגמר בזה, וצריך להבין את זה.

<נירית מיכאלי: אבל אנחנו מטפלים בכל יישוב ויישוב במגזר באופן אישי ומנסים לפתור את הבעיות.

אבישי ברוורמן: תודה, גברתי.

אבישי ברוורמן: קודם כל, אני מאוד מודה לפקידים המסורים, הלוא כל אחד עושה פה את העבודה הכי טובה, וגם באהבה.

אבישי ברוורמן: הבעיה היא איך אנחנו משחררים את הפלונטר הזה.

אבישי ברוורמן: כמאל, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אחר כך אסכם.

<פאני ששפורטה: גם שק האגרוף רוצה לדבר.

אבישי ברוורמן: פאני, הלוא היית אתי בבאר-שבע כל השנים.

<פאני ששפורטה: נכון.

<פאני ששפורטה: עכשיו אני במטה.

<כמאל בדר: רק עוד נקודה.

<כמאל בדר: שמעתי קודם את ראשי הרשויות.

<כמאל בדר: מאז שנות ה-80 משרד השיכון תכנן שכונות לחיילים על קרקע מדינה ושיווק אותן.

<כמאל בדר: הקרקע לאט-לאט נגמרת.

<כמאל בדר: לצערי, לא דאגו להרחיב את המתאר של היישובים במקביל.

<כמאל בדר: אם היו מרחיבים את המתאר של היישובים בד בבד עם שיווק מגרשים לחיילים לא היתה בעיה לאנשים, אנשים לא היו צועקים עכשיו שאין להם היתרים.

אבישי ברוורמן: אז מדוע שלא ניקח פעם אחת החלטה לעשות איזה סדר עם היישובים ולהתחיל לקחת אדמות מפה ומשם.

אבישי ברוורמן: אני מחפש את השניים-שלושה דברים מרכזיים, מעבר לדברים הקטנים.

<חגית עמית: משרד השיכון אומר שאין הרחבה, אבל כל היישובים שנמצאים במחוז צפון, יישובי הדרוזים, מקבלים תשומת לב מיוחדת במסלול מהיר, בהשקעת כוח אדם ודחיפה מיוחדת כדי לאשר תוכניות מתאר מעבר לקיבולת שאנחנו יכולים לאשר.

<חגית עמית: יש לי פה רשימה וגם תחקיר.

אבישי ברוורמן: אשמח מאוד שתעבירי לי, לגברת ורון ולכל חברי הוועדה, כי כל אחד מדבר על האמת וכל אחד מציג אותה אחרת.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל את הנתונים שלך.

<חגית עמית: הכנו את החומר הזה.

אבישי ברוורמן: בצורה מאוד מתומצתת.

אבישי ברוורמן: אני אשלח את זה גם לכל ראשי הרשויות ושהם יענו.

חמד עמאר: את רוצה להגיד לי שמה שרשום לי כאן – בבית ג'אן, מ-87 לא הורחבה תוכנית המתאר?

<חגית עמית: בבית ג'אן יש תוכנית מופקדת.

חמד עמאר: לא אושרה.

<חגית עמית: מופקדת, היא עדיין לא אושרה.

חמד עמאר: התוכנית האחרונה שאושרה היתה ב-1987; חורפיש ב-1997; ג'וליס ב-1994.

<חגית עמית: אני אישית טיפלתי בתוכנית עם ראש המועצה הקודם.

<חגית עמית: שמענו שם התנגדויות.

<חגית עמית: ראש המועצה הקודם התנגד לחלק מהדברים.

<חגית עמית: תוכנית המתאר הוכנה עם צוות התכנון של היישוב, עם ראש המועצה, עם מהנדס המועצה.

<חגית עמית: הכול שם מתואם עם כולם.

<חגית עמית: עכשיו יש שינוי של הרשות, אז - - -

חמד עמאר: את ממונה גם על עוספיה?

<חגית עמית: לא.

<חגית עמית: עוספיה זה מחוז חיפה.

חמד עמאר: בית ג'אן מ-1987, את אומרת שעכשיו הופקדה.

חמד עמאר: אני אזרח תושב בית ג'אן, מתי תהיה לי אפשרות לבנות את הבית שלי?

חמד עמאר: אני מחוץ ל-1987.

<חגית עמית: בבית ג'אן, נכון להיום, יש 11,000 תושבים.

<חגית עמית: המצב המאושר בכלל לא מצריך שאנחנו נעשה - - -

חמד עמאר: יש לי אדמה פרטית.

חמד עמאר: אני מכיר את הדבר הזה, תדלגי על הדבר הזה.

חמד עמאר: מה שהיא אומרת, יש קרקע פנויה בתוך בית ג'אן.

חמד עמאר: אני ממשפחת קבלאן, יש לי 200 דונם, אני לא רוצה למכור לאף אחד, זו אדמה שלי.

חמד עמאר: אם אני ממשפחה אחרת, שאין לי אדמה, לך תחכה מאיפה אבנה.

חמד עמאר: אנחנו מדברים שב-1987 הורחבה תוכנית המתאר, מתי אני יכול לבנות?

<חגית עמית: אי-אפשר לתת פתרון לכל בעל קרקע פרטית.

חמד עמאר: לא בעל קרקע.

<חגית עמית: צריך לעשות תכנון, צריך להקים כבישים.

חמד עמאר: בואי תני לי קרקע של המינהל ואז תפתחי שם שכונות שלמות חדשות.

<חגית עמית: אנחנו מנסים - - -

חמד עמאר: משנת 1994 לא חולקו מגרשים בבית ג'אן.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רואה שהשיחה היא פרללית.

אבישי ברוורמן: אני חייב עוד מעט לגמור.

<סימונה טסטה: נתנו 1.5 מיליון לתכנון קרקע פרטית בבית ג'אן.

חמד עמאר: אתם, משרד השיכון, עושים עבודה מעולה.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, אנחנו לא רבים.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מראש המועצה חסבאני, אחרי זה מפאני ששפורטה ואני אסכם.

<מעדא חסבאני: רק כדי לסבר את האוזן על המערך המוגבר של מערך התכנון במרחב הצפון ועל העשייה שלו, רק נתון אחד - התוכנית של ינוח-ג'ת, התכנון התחיל ב-2002.

<קריאה: תוכנית המתאר.

<מעדא חסבאני: תוכנית המתאר, ההרחבה.

<מעדא חסבאני: דיון להפקדת התוכנית היה בנובמבר 2009; פרסום הפקדת התוכנית בנובמבר 2011; שימוע התנגדויות במרץ 2013.

<מעדא חסבאני: וזה המערך המתוגבר והעשייה המקצועית.

<מעדא חסבאני: אני יכול להגיד לך עכשיו שהתאריך הבא הוא בנובמבר 2020.

<חגית עמית: האמת שאם היה חוק שאם היינו יכולים להכין את הכול בלי שיתוף אז זה היה יותר מהר.

<חגית עמית: אבל יש פה שיתוף.

<מעדא חסבאני: באמת, אל תעשו צחוק מהאנשים.

<מעדא חסבאני: לאנשים יש בכל זאת איזה מינימום אינטליגנציה.

<מעדא חסבאני: מה זה, 20 שנה לתכנן?

<מעדא חסבאני: מתי יבנו אנשים?

<מעדא חסבאני: זו תוכנית שאמורה לתת מענה.

אבישי ברוורמן: שייקספיר היה מחזאי גדול.

אבישי ברוורמן: בהמלט הוא אמר: something is wrong in the kingdom of Denmark.

אבישי ברוורמן: משהו לא בסדר אצלנו במשך 20 שנה.

<מעדא חסבאני: כבוד היושב-ראש, רק שנבין, התוכנית הזו אמורה לתת מענה לפוטנציאל עד 2020.

אבישי ברוורמן: אמרת את שלך - - -

<מעדא חסבאני: נקודה שניה, ברשותך.

<מעדא חסבאני: דיברנו פה על תוכנית מתאר מגורים.

<מעדא חסבאני: כל סוגיית התעסוקה - לא דנו בה.

אבישי ברוורמן: על התעסוקה נשב - - -

<מעדא חסבאני: נקודה שלישית – דיברתי קודם, אבל לא היה מספיק ברור, לגבי המשמעות של נקודת הקצה של הביוב.

<מעדא חסבאני: זה תנאי שהתאגידים יקימו דו-מענה, אחרת אין תוכנית מתאר.

<מעדא חסבאני: אחד קשור בשני, זה מה שצריך להבין.

<מעדא חסבאני: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: שלח לי כל דבר.

אבישי ברוורמן: פאני ששפורטה, ומכיוון שעבדנו בבאר שבע ויש לי שם עבר יפה, אני אסכם.

אבישי ברוורמן: תודה .

<פאני ששפורטה: אעדכן לגבי הנתונים שנאמרו פה, ויש קצת דיסאינפורמציה.

<פאני ששפורטה: אנחנו אחראים באמת על ניהול הקרקע ועל השיווק שלה.

<פאני ששפורטה: אנחנו נסמכים, מבחינת קביעת עלות קרקע.

<פאני ששפורטה: היא לא נעשית על-ידי רשות מקרקעי ישראל אלא על-ידי שמאי, והשמאים כפופים לשמאי הממשלתי.

<פאני ששפורטה: אנחנו לא מעורבים בקביעת ערך הקרקע.

<פאני ששפורטה: אנחנו מקבלים את הנתונים מהשמאי הממשלתי.

חמד עמאר: לא, לא, את לא מדייקת.

<פאני ששפורטה: אני מדייקת לגמרי.

חמד עמאר: יש החלטה במועצת המינהל שבן מיעוטים שעשה צבא יקבל קרקע חינם.

חמד עמאר: למה על הדרוזי לא חל אותו תקנון?

חמד עמאר: למה?

<פאני ששפורטה: אתה מערבב שני דברים.

<פאני ששפורטה: הרגע דיברתי על קביעת ערך קרקע.

חמד עמאר: יש לכם את היכולת לקבוע שהיא אפס.

חמד עמאר: אצל המיעוטים קבעתם שערך הקרקע של מי שעשה צבא הוא אפס.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת עמאר שאל שאלה.

אבישי ברוורמן: גברת ששפורטה, מה התשובה?

<פאני ששפורטה: קביעת ערך קרקע נעשית על-ידי שמאי ממשלתי.

<פאני ששפורטה: יש קביעת מדיניות, מדיניות לא קשורה בכלל לנושא של ערך קרקע.

<פאני ששפורטה: אם הממשלה תחליט שהיא פוטרת את המגזר הדרוזי מתשלום לערך קרקע התשלום יהיה אפס, בדיוק כמו שקרה, למשל, באזורי עימות.

<פאני ששפורטה: ערך הקרקע באזורי עימות הוא לא אפס, יש החלטת ממשלה שקובעת שבגלל שזה אזור עימות התשלום בפועל יהיה אפס.

<פאני ששפורטה: אשלים את ההסבר.

<פאני ששפורטה: יש הבדל בין ערך קרקע לבין הערך לתשלום.

<פאני ששפורטה: השומה קובעת ערך קרקע פלוס פיתוח.

<פאני ששפורטה: אנחנו מבודדים את ערכי הפיתוח, כפי שנמסרו על-ידי משרד השיכון, מערך הקרקע נטו.

<פאני ששפורטה: רוב היישובים נכנסים לאזורי פיתוח א' או ב'.

<פאני ששפורטה: הם מקבלים את ההנחה של אזור פיתוח א' – 31%, התשלום בפועל הוא 31% מערך הקרקע נטו או 51% אם זה אזור פיתוח ב'.

<פאני ששפורטה: בנוסף, לחיילים הנחה נוספת – כלומר הנחה על הנחה - של 35%.

<פאני ששפורטה: כלומר, אם זה חייל – באזור פיתוח א' ישלם 65% מ-31%; באזור פיתוח ב' 65% מ-51%.

<פאני ששפורטה: זה ערך קרקע נטו לתשלום.

<פאני ששפורטה: זה נכון שערכי הקרקע עלו, אבל זה ככה בכל הארץ ובכל מגזר.

<פאני ששפורטה: אבל לפחות החשבון, שיהיה נכון.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, גברת ששפורטה.

אבישי ברוורמן: אני מסכם.

אבישי ברוורמן: קודם כול, אני מאוד מודה לכל מי שהגיע.

אבישי ברוורמן: אנחנו פה חיילים שלכם לעבוד ביחד ולהביא תוצאות.

אבישי ברוורמן: אקרא את הסיכום.

אבישי ברוורמן: החלק הראשון יהיה כללי והחלק השני יהיה מאוד ספציפי ופרטני.

אבישי ברוורמן: החלק הכללי: הוועדה קוראת לגורמי הממשלה להתחשב במצב התכנון בכפרים הדרוזים, במועצות הדרוזיות, ובמקום להגיש תביעות משפטיות להאיץ מהלכים לתכנון ובינוי בכפרים הדרוזים, להקצות קרקעות ולקדם שכונות ומגרשים לחיילים המשוחררים.

אבישי ברוורמן: שתים, החלטתי, במקום אלף ואחד הדברים, שניקח דבר אחד בלבד – מה שנקרא פרה פרה.

אבישי ברוורמן: סיכמתי עם חבר הכנסת חמד עמאר שנפעל יחד עם חבר הכנסת חנא סוייד להחתים את מרבית חברי הכנסת – אנחנו מתכוננים ל-80–90 – על הצעת חוק שתעגן את ההצעה שכל מי שמתגורר בתחום תוכנית בניין שהופקדה בוועדה מחוזית או מקומית יוכל להתחבר לרשת החשמל גם ללא טופס 4.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכם, אנחנו נמשיך לעבוד ביחד.

אבישי ברוורמן: אני נועל את הישיבה.