ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 82, 2013-10-28 11:30

עמרם מצנע: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

עמרם מצנע: היוזמה לדיון הייתה בעקבות השביתה של המכללות הטכנולוגיות ברחבי הארץ, שביתה שפתחה צוהר, מיקדה והאירה נושא שמחייב דיון בכמה תחומים.

עמרם מצנע: כמובן שגם בעקבות הצעה לסדר שהובאה ביום רביעי וישר ביום שני אנו מממשים אותה.

עמרם מצנע: נכון שהשביתה הסתיימה ונכון שהבעיה הקונקרטית, המידית נפתרה, אבל אין לי ספק, שבתחום החינוך הטכנולוגי בכלל והמכללות הטכנולוגיות עם לימודי ההנדסאות והטכנאות, זהו תחום שיש בו לא מעט נושאים שמחייבים דיון לעומק.

עמרם מצנע: אנחנו לא נצליח לגעת בכל הנושאים הללו היום, כי הדיון הזה יותר דיון דחוף, בעקבות האירועים של השבועות האחרונים.

עמרם מצנע: אין ספק שנחזור חזרה, בעיקר לנושא המרכזי, של החינוך הטכנולוגי, מקצועי ומקומו – אם במשרד החינוך, משרד העבודה, הכלכלה.

עמרם מצנע: נושא שילוב תלמידי יג', יד', בתי הספר התעשייתיים בצה"ל ודברים רבים נוספים, שמחייבים טיפול עומק וניסיון לשנות את אשר ראוי לשינוי.

עמרם מצנע: כדרכי, אתן למי שהגיש את ההצעה לסדר לומר מספר מילים, חבר הכנסת ד"ר נחמן שי בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

נחמן שי: אני שמח על כך שלא המתנת זמן רב מידי והעלית את הנושא בוועדה.

נחמן שי: בינתיים, שמחתי גם על כך שהושג הסכם והמכללות חזרו לתפקד.

נחמן שי: הצטערתי שהם היו צריכות לנקוט צעדים מרחיקי לכת, כמוש ביתה, השבתה, שביתת רעב, התייצבות בשערי הכנסת, דברים שלא ראויים בפני עצמם אבל כנראה שנדרשו.

נחמן שי: אני אשתף בתחושתי, כפי שהבעתי גם במליאה.

נחמן שי: על החשיבות של החינוך הטכנולוגי לא צריך להוסיף.

נחמן שי: כולנו מבינים אותו.

נחמן שי: הבעיה אם מדינת ישראל יודעת, לא רק לדבר על הצורך, אלא גם לעשות את המעשה הראוי כדי לתת את התשובה לכך.

נחמן שי: לא היינו רוצים שכל התלמידים במדינת ישראל ילכו למקצועות מסוימים ולאוניברסיטאות, או אפילו למכללות, אנו זקוקים לדור שלם, תאב דעת, שיבוא לעסוק גם במקצועות הטכנולוגיים ויוכל להשתלב במשק, כי המשק הישראלי משווע לתוספת כוח אדם ואנחנו יודעים שבהעדרם, מוצאים כל מיני פתרונות לא נכונים ולא ראויים.

נחמן שי: ברור מעל לכל ספק שהמכללות מקופחות, שההקצאה הממשלתית אליהן היא יותר נמוכה באופן בולט מאשר למכללות אקדמאיות, כמובן אוניברסיטאות, ושחייבת לבוא פה רפורמה משמעותית ביחס אליהן.

נחמן שי: אני לא בטוח שאני יודע בדיוק איך זה יסתיים, כי כשעלה שר הכלכלה לדבר, הוא חזר ואמר דברים שאני מוצא את השורשים שלהם בדו"ח מבקר המדינה מ-2008, שמצמיד בין מספר הלומדים לבין שיטת התקציב המסוימת, בין מספר הלומדים, שיעור מקבלי הדיפלומה וכדומה.

נחמן שי: כנראה שדברים מסוימים היו טעוני תיקון ב-2008, אבל למה חיכו עד 2013?

נחמן שי: אני לא יודע איך זה יסתיים, אשמח לשמוע האם דרישות משרד הכלכלה התקבלו והאם אנחנו באמת פותחים פתח חדש.

נחמן שי: בכל הדברים ששמעתי, זה לא בדיוק כך.

נחמן שי: בכל מקרה, אני רוצה להסב את תשומת לבך לדבר, שבעיני הוא לא נכון וזה המשך הטיפול במכללות במשרד הכלכלה.

נחמן שי: אני חושב שזה תחום שמשרד החינוך צריך לקחת אותו על עצמו, כפי שהוועדה הזו מטפלת בו.

נחמן שי: זאת מערכת חינוך לכל דבר.

נחמן שי: נכון שהתוכן שלה יותר מקצועי טכנולוגי, אבל בסופו של דבר זו מערכת החינוך.

נחמן שי: יכול להיות, שאם המערכת הזו תעבור לבית הטבעי שלה, גם ההתייחסות אליה תהיה שונה.

נחמן שי: תודה רבה.

שמעון אוחיון: תודה רבה.

שמעון אוחיון: אני מצטרף לברכות של חבר הכנסת עמרם מצנע, על הזריזות בהתייחסות לנושא.

שמעון אוחיון: אני מצטרף לחברי נחמן שי בפתיחת דבריו.

שמעון אוחיון: אני חושב שבנקודה הזו היה ליקוי חמור ומתמשך.

שמעון אוחיון: יש כאן פתח מצד שר הכלכלה, שכבר במענה לדיון שהתקיים בשבוע שעבר הסכים ואמר שזה לא עניין טריטוריאלי והוא מוכן לשקול העברת המכללות הטכנולוגיות והסייעות למשרד החינוך.

שמעון אוחיון: הסייעות במעונות שנמצאות שם, תלויות בין שלושה גורמים, גם משרד הפנים, גם הרשויות המקומיות ומשרד החינוך, שלושתם עוסקים בסייעות המסכנות האלה, אבל זה לא עניינו.

שמעון אוחיון: עניינו הוא התקצוב.

שמעון אוחיון: כשאני מסתכל על היחס בתקציב בין הגבייה בשכר הלימוד לבין החלקיות של התקצוב של הממשלה, אני רואה פער רציני, בהשוואה למוסדות להשכלה גבוהה.

שמעון אוחיון: אני מבין מה סטודנט שלומד ספרות, או תנ"ך, ששם, המכשור או הכלים שנדרשים הם יחסית מינימאליים.

שמעון אוחיון: מה שצריך בעיקר זו ספרייה טובה וקצת מחשוב.

שמעון אוחיון: השקעה בתשתיות היא זעומה ובכל זאת, היחס בין שכר הלימוד לתקציב הממשלה, הוא פי שלושה אם לא יותר.

שמעון אוחיון: לכן, כשמדברים על מוסד טכנולוגי, כאן צריכה להיות הרפורמה כדי לקדם.

שמעון אוחיון: מתוך הבדיקה שעשיתי, אני שמח לראות שחלק מהלומדים והמסיימים הם בעלי תעודות בגרות, כלומר יש להם כבר נתונים המכינים אותם לתואר אקדמי ואפשר לקבל אותם יחסית בהשקעה נמוכה.

שמעון אוחיון: אנשים בעלי הכשרה מקצועית ואקדמית.

שמעון אוחיון: לגבי התקצוב עצמו, להגיד "מה שמקובל בהשכלה הגבוהה", על מה שמקובל בהשכלה הגבוהה אני אתחשבן אתך לפי המסיימים.

שמעון אוחיון: אנחנו עושים את ההתחשבנות ולפי זה אני אתן לך את התקצוב.

שמעון אוחיון: יש כאן הצעה דומה, אבל לפני כן תן להם את האפשרות להגיע לעמדה רצינית ומבוססת.

שמעון אוחיון: עד שלא תיתן לו את האפשרות להתפתח ולהעמיד בוגרים ולסגור את הפער, לפי תשתית ותקצוב שתיתן לו.

שמעון אוחיון: אני מציע לאמץ את השיטה הזו, כפי שהיא קיימת במועצה להשכלה גבוהה, ששם אנחנו מתקצבים לפי המסיימים.

שמעון אוחיון: אבל קודם תיתן לי נקודת התחלה טובה, שאותם אנשים שנכנסו אלי, אני אוכל לתת להם להשלים את הלימודים.

שמעון אוחיון: לכן בואו לא נקדים את הביצה, נתחיל עם התרנגולת, ניתן לה אתה תנאים ואת הכלים, נזין אותה כמו שצריך ונקבע בעוד כמה שנים, שאנחנו משווים את התנאים ומתחילים לספור.

שמעון אוחיון: אני מבין את החשש של משרד האוצר ואת החששות שהועלו גם על ידי משרד המבקר, שיביאו אנשים אבל לא עם דיפלומה או אנשים שסיימו.

שמעון אוחיון: אני חוזר, תן את הכלים, תקבע זמן תתחיל לספור ראשי מסיימים וכך נגיע לעניין.

שמעון אוחיון: אני רוצה להזכיר, גם אותם אנשים מוכשרים, אותה בריחת מוחות, נעשית בגלל שאין לנו אפשרות להעמיד את המעבדות ואת ההנדסאים והטכנאים הראויים כדי לקיים מחקר ראוי.

שמעון אוחיון: זכרו, אנשים כאלה, אם לא ניתן להם את ההכשרה הראויה, בבית הראוי, לא נוכל להעמיד אותם, לא רק לתעשייה, אלא גם לפיתוח ומחקר.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: נציג משרד הכלכלה בבקשה.

<לימור ניסן: שמי לימור ניסן, מנהלת מה"ט, בשבועות האחרונים הייתה פעילות רבה בכל הנושא של המכללות, זה נגמר אתמול והיום יש לנו תקציבים, שמאפשרים לנו 6 שנות עבודה אינטנסיביות לייצור רפורמה, שתעזור לנו להעלות את קרנו של ההנדסאי, ליצור ערך שוק והכשרה מעשית טובה לעתיד, כדי שכל אותם הנדסאים שאנחנו מייצרים למשק, יוכלו להוביל ולהיות בשדרה המרכזית של שוק העבודה.

<לימור ניסן: יש לנו ולמכללות הרבה עבודה ויד ביד נוכל להצעיד את כל פעילות ההנדסאים.

עמרם מצנע: את יכולה לעדכן אותנו במה סוכם?

<לימור ניסן: המתווה העיקרי שסוכם זה תקציב של 108 מיליון ₪ ל-6 שנים.

<לימור ניסן: זו הגדלה של 70% של התקציב הקיים היום.

<לימור ניסן: התקציב שניתן למכללות היום הוא 173 מיליון ₪, ועוד תוספת של עוד 108 מיליון ₪.

עמרם מצנע: ה-180 מיליון זה שנתי, ה-108 מיליון זה לכל שנה?

<לימור ניסן: 108 ל-6 שנים.

נחמן שי: כמה היום הוא התקציב?

<לימור ניסן: 137 מיליון ₪.

נחמן שי: כמה הם יקבלו בשנה הבאה?

<לימור ניסן: לפי המתווה, 23.5 מיליון ₪ תוספת לשנת הלימודים תשע"ד.

עמרם מצנע: אני רוצה להבין, זה מצטבר?

עמרם מצנע: זאת אומרת השנה 137 מיליון?

<לימור ניסן: היה 137 מיליון ויתווסף לזה עוד 23 מיליון, שנה אחרי זה עוד 21.5 לבסיס.

<לימור ניסן: אלה תוספות לבסיס.

נחמן שי: זה בטח הולך ויורד משנה.

<לימור ניסן: זה תוספות לבסיס, הגדלה לבסיס.

<לימור ניסן: בסך הכול 108 מיליון.

עמרם מצנע: ומה יקרה אחרי ה-6 שנים?

<לימור ניסן: ה-23 של תשע"ד הם הבסיס.

<לימור ניסן: הבסיס של תשע"ה הוא 160, עליו יתווספו עוד 21.

<לימור ניסן: אחרי 6 שנים התקציב השנתי גדל ב-108 ואז כל שנה יהיה 108 תוספת.

נחמן שי: אז זה שונה.

נחמן שי: ובשנה השלישית 181 ומעלה.

עמרם מצנע: הבסיס גדל כל שנה עד שזה 138 פלוס 108 מיליון.

עמרם מצנע: סוכמו עוד דברים?

עמרם מצנע: הנושא של שיטת התקצוב?

<לימור ניסן: זה היה הדבר העיקרי.

<לימור ניסן: מעבר לכך, גיבו את המכללות בצורך בשינויים פדגוגיים ותוקם ועדה להתאמת ההיבטים הפדגוגיים.

עמרם מצנע: אני שואל על עניין שיטת התקציב פר ראש.

עמרם מצנע: יש את הוויכוח הנודע אם זה על פי לומדים?

עמרם מצנע: על פי מסיימים?

עמרם מצנע: או על פי בעלי דיפלומה?

<לימור ניסן: השיטה נשארה על פי דיפלומה.

<לימור ניסן: נערכו תיקונים בתוך המודל, שהותקנו גם על ידי המכללות.

עמרם מצנע: אני קורא בדו"ח של מחלקת המחקר שלנו בכנסת, שאחוז נמוך מאד מהלומדים מגיעים בסוף לדיפלומה.

<לימור ניסן: נכון, 40% מגיעים בסוף הדרך לדיפלומה.

<לימור ניסן: כתוצאה מזה, ממה שמצא מבקר המדינה, הלכנו להתוויה של שינוי שיטת התקצוב ב-4 השנים האחרונות, כשבעצם החל משנה שעברה התחלנו במודל דיפלומות.

<לימור ניסן: לפני זה יצרנו מודלים על פי תפוקות שונות, כדי שאותם מודלים יובילו למודל תפוקות כפי שהוא היום וכפי שסוכם כחלק מהמשא ומתן.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: משרד החינוך.

<עופר רימון: שמי עופר רימון, אני מנהל את מנהל מדע וטכנולוגיה, המנהל שאחראי על כל המגמות הטכנולוגיות והמקצועיות במשרד החינוך.

<עופר רימון: אני אתן סקירה קצרה על החינוך הטכנולוגי מקצועי בכלל ואצלול למכללות להנדסאים וטכנאים שלנו.

<עופר רימון: אני רוצה להודות לך על הדיון הזה.

<עופר רימון: כל דיון על החינוך הטכנולוגי והמקצועי הוא רב ערך בעיננו.

<עופר רימון: במשרד החינוך יש 19 מגמות של החינוך הטכנולוגי מקצועי, שמתחלקות לכ-40 התמחויות.

<עופר רימון: כל מגמה, יש בתוכה התמחויות שונות.

<עופר רימון: הציר הראשון הוא ציר המגמות ההנדסיות, אלה תלמידים שבסופו של דבר רבים מהם יהפכו להיות מהנדסים, מגמות טכנולוגיות ומגמות יותר תעסוקתיות.

<עופר רימון: חלק מהמגמות שלנו מובילות להסמכה בסוף יב'.

<עופר רימון: בשנים האחרונות, מ-112,000 תלמידים בי'-יב' בשנת תשס"ט עלינו ל-130,000 תלמידים, שמהווים היום 83% מהתלמידים בחטיבה העליונה.

<עופר רימון: גם בהשוואה ל-OECD אנחנו רואים גידול יפה בשיעור התלמידים שלומדים חינוך טכנולוגי ומקצועי במדינת ישראל.

<עופר רימון: מבחינת הפילוח, י'-יב', כ-38% לומדים אצלנו בחינוך הטכנולוגי מקצועי, 3% לומדים בבתי הספר של משרד הכלכלה, שהם חלק מאד קטן מהלומדים בחינוך טכנולוגי מקצועי ו-59% - - - עכשיו ברשותך אני נכנס ישר ל-יג',יד'.

<עופר רימון: מה שמייחד אותנו, אנחנו מייצרים רצף מ-יב' והלאה ל-יג', יד'.

<עופר רימון: רוב התלמידים אצלנו שנכנסים ל-יג', יד' מקבלים דחיית שירות.

<עופר רימון: אני אומר רוב כי יש לנו תלמידים גם מהמגזר הלא יהודי, שלא מתגייסים לצה"ל, בנות מהממלכתי דתי שלא מתגייסות לצה"ל.

עמרם מצנע: בוגרי יד' מקבלים דיפלומה של הנדסאי?

<עופר רימון: בוודאי.

<עופר רימון: בוגרי יג' מקבלים טכנאי ו-יד' מקבלים הנדסאי.

עמרם מצנע: כמה מתוך המתחילים יג' מסיימים יד'?

<עופר רימון: בערך 75% מהתלמידים שנכנסים פנימה מסיימים בסוף עם דיפלומה.

עמרם מצנע: אתה יודע להגיד מה השוני בתקצוב פר תלמיד ב-יג'-יד' לבין המכללות ?

<עופר רימון: תכף יהיה שקף שיראה איך אנחנו מתקצבים.

<עופר רימון: מי שמנהל מכללה למבוגרים יגיד לך, כי יש לו גם וגם.

<עופר רימון: אני אתן לך תמונת מאקרו ברמת מדינה.

<עופר רימון: אפשר לראות בשקף את המסגרות שבהם אנחנו עובדים.

<עופר רימון: אחד החידושים שהכנסנו ב-5 השנים האחרונות היא תכנית טו"ב, טכנאי ובגרות, תכנית שנכנסה יחד עם התאחדות התעשיינים, קבלנו תקציבים ייעודיים אליה, שבאו ואמרו שעד סוף יב' הם רוצים להכניס תכנית מיוחדת, שיהיו תלמידים שיסיימו את יב' עם תעודת בגרות ותעודת טכנאי.

<עופר רימון: קוראים לתכנית הזו תכנית טו"ב.

<עופר רימון: בשנת תש"ע היו 141 תלמידים, שבסוף יב' גמרו גם עם תעודת בגרות וגם עם תעודת טכנאי.

<עופר רימון: בתשע"ד יש כבר 1,200 תלמידים שלומדים עכשיו בכיתה יב' ומכוונים לסיים עם תעודת בגרות ותעודת טכנאי.

<עופר רימון: זו מהפכה, אם לא רעידת אדמה, בעולם של הטכנאים וההנדסאים.

<עופר רימון: מהפכה, שיש לנו שותפים מצה"ל שיציגו את זה בהמשך, הם הולכים אתנו את הדרך הזו אבל עדיין, צה"ל לא נערך לשינוי הזה מבחינת המכסות שלו.

<עופר רימון: בכיתה יג' אנחנו גם רואים גידול, אם כי לא גדול, במספר הלומדים במגמות שלנו.

<עופר רימון: כיתה יד' גם רואים גידול ובסך הכול אנחנו רואים גידול בתשע"ד מ- 2,700 תלמידים לכ-6,000 ואנחנו מקווים להמשיך עם הגידול הזה.

<עופר רימון: אפשר לקבל פרישה מהם המגמות העיקריות, קודם כל תחום החשמל והאלקטרוניקה.

<עופר רימון: אחת המגמות שאנחנו מפתחים מאד חזק זו מגמת תקשוב, שצמחה על ילדים שלרובם אין תעודת בגרות ואנחנו עומדים מול צה"ל כדי לוודא שהתלמידים האלה ייקלטו אחר כך כטכנאים והנדסאים, כי מבחינתנו זו דרך לחבר אותם לחברה הישראלית ולהפוך אותם לאזרחים שאחר כך ישתלבו בשוק העבודה.

<עופר רימון: בנושא התקצוב, שכר הלימוד שלנו הוא כ-3 ש"ש לתלמיד, אנחנו מתקצבים פר תלמיד.

<עופר רימון: הש"ש שלנו נע בין 7,000 ל- 10,000 ₪, תלוי בפרופיל המוסד.

<עופר רימון: על שכר הלימוד הזה, כל תלמיד משלם כ-6,400 ₪, שמקוזזים משכר הלימוד שאנחנו מעבירים למוסד.

<עופר רימון: יש לנו תשלומים נוספים, שהתלמידים צריכים לשלם, כמו דמי רישום ודמי טיפול, זה משתנה לפי המכללות ומגמות הלימוד.

<עופר רימון: בסופו של דבר יש מימון לתלמידים ומלגות דרך חוזים עם צה"ל, מלגות שמכסות גם את ההשתתפות של התלמיד.

<יעקב דור: אני רוצה בבקשה רק להוסיף, יש עיוות שצריך להבין ברמה הפשוטה.

<יעקב דור: הפרופיל בבתי הספר יג'-יד' נקבע לפי כל בית ספר, לפי רמת המורים שיש אצלו התעריף, אם נכמת ש"ש לסטודנט מבחינה שנתית לפי מה שנאמר, מדברים על תקצוב פר סטודנט שנע בין 18,000 ל- 24,000 ₪ לשנה לסטודנט, בלי שכר לימוד, תלוי פרופיל בית הספר.

<יעקב דור: כשאנחנו מדברים על הנדסאים, תקצוב ממוצע של 7,500, זה אומר שבעוד 6 שנים, כשנקבל את כל ה-140 מיליון, נגיע אולי ל-60% מהתקצוב שקיים במערכת החינוך, המקבילה שלנו ל-יג', יד'.

<יעקב דור: זהו הפער האדיר שנוצר במערכת.

<יעקב דור: אני מניח שהם ימשיכו לגדול בשנים האלה וגם אנחנו נמשיך לגדול, בגלל גידול בתלמידים.

עמרם מצנע: כמה משלם סטודנט?

<יעקב דור: גם שכר הלימוד של הסטודנט הוקפא עשרות שנים, הוא עומד היום על 6,900 ₪ ויש לזה נלווים.

<עופר רימון: אותו דבר מבוגרים משלמים אצלכם?

<יעקב דור: אין לנו יג', יד'.

<יעקב דור: יש מערכות מסוימות שיש, אבל היחס באוכלוסייה הוא שיש היום כ-25,000 סטודנטים שלומדים לתואר הנדסאים במשרד הכלכלה וכ-5,000 במסגרת יג', יד'.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: משרד האוצר בבקשה.

<רן רידניק: כדי לחדד ולקבל תמונה של ההסדר שהושג אתמול, הוא כולל 4 רכיבים עיקריים: הרכיב הראשון- תקצוב על פי מודל תפוקות, בהמשך, תקצוב על פי מודל תפוקות מוסכם, שמגיע להבשלה מלאה בעוד 6 שנים, זה חלק יסודי ועיקרי בכל ההסדר שיש.

<רן רידניק: במטרה להגיע למצב בו שיעור הדיפלום גבוה מהמצב היום.

<רן רידניק: רכיב שני – הגדלת מספר התלמידים המינימאלי למכללה, במטרה להגיע למכללות חזקות ויציבות יותר.

עמרם מצנע: מה המספר המינימאלי?

<רן רידניק: אין כיום הגבלה, יש היום מכללות של 20.

<רן רידניק: אתה יכול להבין שזה לא תרם לאיתנות פיננסית.

<רן רידניק: כרגע ההסבר מדבר על כך שנגיע ל-450 תלמידים כדרישה מינימאלית בעוד 5 שנים.

עמרם מצנע: כמה מכללות היו צריכות להסגר היום, אם היו צריכים לעמוד במספר הזה?

עמרם מצנע: שהם פחות מ-450.

<לימור ניסן: יש היום 19 מכללות של 450.

<רן רידניק: סדר גודל של כ-20.

<רן רידניק: מדובר במתווה הדרגתי על פני 5 שנים, כשבשנה הקרובה אין בכלל דרישה של גודל מינימאלי, שנה הבאה-100, 200.

עמרם מצנע: זה יאלץ מכללות להתאחד.

<רן רידניק: כן, יש גם הרבה מקומות שאני לא בטוח שיש הצדקה לשתי מכללות שונות, למשל באילת, שם אני חושב שזה נכון להתאחד מבחינה פיננסית.

<רן רידניק: זה מאד מחזק ומאפשר להסב מחלקות לסטודנטים מתוך מחלקות קיימות וזה שיפור משמעותי.

<רן רידניק: רכיב שלישי – הרכיב של ההתאמות הפדגוגיות.

<רן רידניק: לצורך העניין הוקם צוות פדגוגי עם משרד הכלכלה ועם פורום המכללות, שמציע התאמות פדגוגיות מוסכמות, יבחן תוך כחודש וחצי, זה רכיב שהמכללות הצביעו עליו כרכיב משמעותי, שקלנו לסיים דיפלום תוך שמירה על איכות והגענו עד לאפשר התאמה של תכני הלימודים לשוק העבודה של ה-121.

<רן רידניק: רכיב רביעי – הסדרה תקציבית רב שנתית, שכמו שתיארו, זה בתוספות תקציביות מאד מכובדות לטעמי וזה הישג מרשים של המכללות, של כ-108 מיליון מצטברים שייכנסו לבסיס על פני 6 שנים.

<רן רידניק: בסך הכול זה יגיע לכ-245 מיליון שקלים בשנת הלימודים התשע"ד.

<רן רידניק: יכול להיות שבהסדר הזה אף צד לא השיג את כל מה שרצה, כמו בכל הסכם ובכל משא ומתן.

<רן רידניק: אבל יכול להיות שהמכללות עצמן השיגו הישגים משמעותיים, אני חושב שגם משרד הכלכלה והאוצר קבלו את השינויים המבניים הרצויים, אני מקווה מאד שזה יגרום למערכת להיות יותר חזקה ויציבה ולהביא תפוקות טובות יותר, תוך שימוש בתשומות, בצורה מושכלת יותר.

שמעון אוחיון: אתה יכול להוסיף על מודל התפוקות?

שמעון אוחיון: אני מבין שזה מותנה בתפוקות, למה הכוונה?

<רן רידניק: מודל התקצוב מפורט בסיכום בהרחבה, זה מעט טכני.

<רן רידניק: כפי שבעבר התקצוב היה לפי מספר תלמידים, ראו שזו דרך פחות אפקטיבית כדי להגיע לתפוקות הנדרשות, היה את דו"ח מבקר המדינה ושתי החלטות ממשלה בנושא, החל מהשנה התחיל מודל תפוקות, כאשר יש הסכמה ברורה מה מודל התפוקות הנדרש, מה מקדמי ההסתגלות, מה מקדמי הנשירה בכל שנה.

<רן רידניק: המטרה שזה יתוקצב בעיקר על פי מספר מסיימים, זאת אומרת אנשים שמקבלים דיפלומה.

<רן רידניק: אמורים להגיע להבשלה מלאה של זה תוך 6 עד 8 שנים, תלוי בהתאמות הפדגוגיות.

עמרם מצנע: האם יש תמריץ בהסכם הזה שמדרבן את המכללות להקטין את כמות הבוגרים שאינם מגיעים לדיפלומה?

עמרם מצנע: אני זוכר שיש מודל שנותן תמריץ לפי מספר מסיימים.

<רן רידניק: כל המודל מבוסס על כך שככל ששיעורי הדיפלומות גבוהים יותר, התקצוב שלך עולה.

<רן רידניק: או הפוך, ככל ששיעורי הדיפלומות נמוכים יותר, התקצוב שלך נמוך יותר.

<רן רידניק: זה החלק האינהרנטי בתוך המודל, שעל בסיסו יש כל מיני התאמות של מקדמי נשירה, הסתגלות.

<רן רידניק: בסופו של דבר אני חושב שגם המכללות וגם משרד הכלכלה וגם אנחנו מבינים שנכון לתגמל מערכת על בסיס התפוקות הנדרשות ממנה.

<רן רידניק: חוץ מזה יש הסכמה רחבה המודל גובש והוסכם ואני מקווה שנדע ליישם אותו בשנים הקרובות.

<רן רידניק: יש גם רשת ביטחון, הרבה פרטים טכניים, אם תרצו, נשמח להרחיב בזה.

יעקב אשר: אני מבין שיש סעיף שאומר, יובא כתוספת תקציב - - - המעלה את התעריף לשינוי בהיקף המכסות של הסטודנטיות החרדיות הלומדות במסגרת פרויקט ההכשרה חילופית בסמינרים.

יעקב אשר: האם ההסכם הזה מדלג על אוכלוסיה מסוימת במכללות החרדיות, במכללות שנמצאות בתוך הסמינרים?

יעקב אשר: האם ישנו שינוי?

יעקב אשר: אני רוצה לשמוע ממך, האם ההסכם חל גם עליהם, התוספת התקציבית חלה גם עליהם, או שהיא אמורה להיות ממומנת מתקציב אחר כמו שאני רואה פה ואני לא מצליח להבין ממה.

<רן רידניק: שאלה מצוינת.

יעקב אשר: קיוויתי שהיא לא תהיה שאלה מצוינת.

<רן רידניק: כל הסוגיה התחילה כסוגית צמצום מספר המכללות וקביעת דרישת הגודל המינימאלי.

<רן רידניק: עלתה השאלה המשפטית והמקצועית, האם נכון להחיל דרישת גודל מינימאלי גם על הסמינרים החרדיים, בהם לומדים במוסדות חרדיים, בפרויקט מצוין, הנדסאיות חרדיות, חלקן בהכשרה חלופית חלק במקביל.

<רן רידניק: האם נכון למוסדות שפועלים בתוך הסמינרים עצמם, תוך שימוש ביתרונות של משאבים וכלים קיימים, האם נכון להחיל גם עליהם, כשהמשמעות האופרטיבית היא סגירה של חלק מהסמינרים, אם הכלל הזה היה מוכל גם עליהם.

<רן רידניק: האמירה המקצועית והמשפטית הייתה, שנוכח הייחודיות של הפרויקט, נוכח העובדה שיתרונות הגודל כבר מגולמים, תוך כדי שזה בתוך הסמינרים, נוכח העובדה שהפרויקט עצמו הוא פרויקט עם שיעורי דיפלום מאד גבוהים, המכללות הוחרגו לעניין סעיף הגודל המינימלי.

<רן רידניק: בהמשך לזה עלתה השאלה, אם מתוך סכום הכסף שהוחלט להקצות וחלקו יגיע לגידול בתעריף, האם הסכום הזה יסייע לממן גם את הגידול בתעריף בקרב תלמידות הסמינרים.

<רן רידניק: ההחלטה הייתה שעניין הסוגיות הרוחביות, כמו הצטיידות, זה יחולק, וסוגיות כמו העלאת התעריף, לא ילך מתוך הפול של המכללות - - -

יעקב אשר: למה לא ילך מתוך הפול של המכללות?

<רן רידניק: יגיע תקציב נוסף ממקור חיצוני.

<רן רידניק: זו הייתה הדרישה במהלך המשא ומתן שהוסכמה.

<רן רידניק: אני מניח שאתה לא תלין עליה, המכללות שמברכות עליה, היחיד שאולי ילין זה אני, אבל זו כבר בעייתי.

יעקב אשר: הצביעה של התקציב הזה לאותו מגזר, אפשר לקחת ולחזק את אותו תקציב בתוספת תקציבית.

יעקב אשר: למה צריך לקרוא לזה סעיף אחר שמחר מאן דהוא יגיד שהסעיף הזה לא שייך לשאר המכללות וצריך להוריד אותו.

יעקב אשר: למה להחריג את זה?

יעקב אשר: איזה היגיון יש בהחרגה הזו?

יעקב אשר: זה שהמכללות לא רצו שזה יהיה על חשבונן אני מבין, כי אז ה-108 מיליון מתחלק בפחות מכללות כי מכללות אחרות יהיו כבר בפנים.

<רן רידניק: המטרה וגם התוצאה הייתה להיטיב עם הסמינרים החרדיים, לא להרע אתם.

<רן רידניק: אני חושב שזה פרויקט טוב.

<רן רידניק: לנוכח זה הם הוחרגו מיתרון הגודל, מדרישות הגודל המינימאלי ומבחינת התעריף עצמו, נאמר במפורש, זו הייתה דרישה מפורשת, אני אומר לזכותה של מיכל צוק שאמרה כל הזמן שאין מצב שבו התעריף יעלה ל-א' ולא ל-ב'.

<רן רידניק: התעריף עצמו יועלה באופן אחיד ממקור חיצוני.

<רן רידניק: אם אתה שואל לגבי הצביעה, הוסכם על מסגרת מסוימת של כסף.

<רן רידניק: אנחנו רצינו לחרוג, הם לא רצו להוריד.

יעקב אשר: וזה יהיה בספר התקציב?

יעקב אשר: אני מנסה להבין את ההבדל.

יעקב אשר: כולנו מבינים כמה זה חשוב בכל המגזרים וכמה זה חשוב במגזר החרדי.

<רן רידניק: אני מניח שביטאתי בצורה נאמנה את העמדה של משרדי הכלכלה.

<לימור ניסן: יש לנו פרויקט שנקרא "פרויקט ח"ן-חוכמת נשים, בו מלמדים לימודי הנדסאים בתוך הסמינרים של החרדיות.

<לימור ניסן: כמעט 100% מהבנות מושמות אחר כך בשוק העבודה.

<לימור ניסן: פרויקט מדהים, שנתן לנשים מקצוע שווה ערך במקום לימודי ההוראה, שהיו נלמדים בעבר.

<לימור ניסן: יש כיום 2,000 נשים בתוך הסמינרים שלומדות הנדסאות.

<לימור ניסן: אני מזמינה אתכם לבקר באחד הסמינרים.

<לימור ניסן: רוב הסמינרים מתרכזים בירושלים ובבני ברק, אלה סמינרים שמוכרים על ידי משרד החינוך.

<יוכבד פנחסי אדיב: שמי ד"ר יוכבד פנחסי אדיב, יושבת ראש פורום מכללות טכנולוגיות ובעצמי מנהלת את המרכז ללימודי הנדסאים באריאל, המרכז לעיצוב וטכנולוגיה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני מעוניינת להגיב על ההסכם בשלושה היבטים.

<יוכבד פנחסי אדיב: קודם כל, אני מברכת על ההסכם, הייתה התגייסות גם פרלמנטארית בוועדות השונות והתגייסות גם בחדר הזה, שמחממת את לבנו.

<יוכבד פנחסי אדיב: לאורך כל התהליך והמאבק, צפיתם קראתם וראיתם כמה אנחנו נחושים.

<יוכבד פנחסי אדיב: צריך לזכור מה הייתה מטרת המאבק ולמה הגענו לאן שהגענו, בביזיון מסוים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו נאבקנו שבכלל בשנתיים הקרובות תהיינה מכללות טכנולוגיות בישראל.

<יוכבד פנחסי אדיב: עמדנו בפני סגירה, זה היה התהליך.

<יוכבד פנחסי אדיב: מדובר על 137 מיליון ₪ זה כסף פעוט לתחזק מערכת של 24,000 סטודנטים טכנולוגיים, למעשה, זה עשירית מתקציבים דומים במערכות אחרות.

<יוכבד פנחסי אדיב: הכסף שכרגע מוזרם למערכת באותו סיכום, אנחנו צריכים להבין, הוא תחילתו של תהליך.

<יוכבד פנחסי אדיב: לא ניתן להחיות מערכת כזו לאורך זמן, גם מתקציב שמוגדר כ-70% תוספת.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מדברים על פרישה של 6 שנים תהליכים שצריכים להתבצע במערכת, אבל הוא עדיין יעמוד בסוף ה-6 שנים ב-60% ממה שמערכת החינוך מקבלת.

<יוכבד פנחסי אדיב: אם כך, הפן התקציבי לא סגור, הוא נותן לנו כרגע להציף את הראש מעל המים וזה מה שצריך לקרות בשנתיים הקרובות.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו בתוך הסכם, אנחנו נקיים אותו, אבל יש לו גם מכשלות.

<יוכבד פנחסי אדיב: הנושא הבא הוא הדיפלום.

<יוכבד פנחסי אדיב: בעבור מי מקבלים את הכסף?

<יוכבד פנחסי אדיב: ההגדרה, נוסחה ככל שתהיה, ואני לא רוצה להיכנס לנוסחה עצמה, שמגדירה יעד שהוא לא כל כך סביר.

<יוכבד פנחסי אדיב: כשבונים מודל, צריך לאפשר שהוא יהיה אפשרי לבצע אותו.

<יוכבד פנחסי אדיב: חובה להבין, במערכת השכלה מושכלת, אתה מציב יעד אבל שהמכללות יוכלו לעמוד ביעד.

<יוכבד פנחסי אדיב: לכן אני אחזור ואגיד, זו תחילתה של רפורמה, זה לא הסוף.

<יוכבד פנחסי אדיב: ההמשך צריך להיות כאן, מתוך הוועדה הזזו, להחליט מה אנחנו עושים בהמשך הדרך כי 71% הוא מספר יפה, אפשר לנעוץ אותו ולהגיד, כולם להגיע ליעד אבל בדרך הם עלולים למות.

עמרם מצנע: איך אתם מתכוונים להתמודד עם הנושא הזה?

<יוכבד פנחסי אדיב: מדובר על 60 מכללות.

<יוכבד פנחסי אדיב: מה זה 60 מכללות?

<יוכבד פנחסי אדיב: 24 מתוכם סמינרים חרדיים, שאף אחד לא נוגע בהם, יש הסכמים, אנחנו מוכנים לזה, אבל זה תהליך של המדינה.

<יוכבד פנחסי אדיב: יש אולי בין 15 ל-20 שאומרים שהם קטנות, אנחנו לא פתחנו אותן, זו החלטה של האוצר והתמ"ת.

<יוכבד פנחסי אדיב: בסך הכול יש 20 מכללות גדולות במדינת ישראל הפזורות על פני הארץ.

<יוכבד פנחסי אדיב: אם הן לא תוכלנה להגיע ל-71% - לא יהיו.

<יוכבד פנחסי אדיב: יש עוד תהליך שצריך להבין.

<יוכבד פנחסי אדיב: מהו הסטודנט ומה הראיה של הסטודנט, כשהוא בא ללמוד לימודי הנדסאים?

<יוכבד פנחסי אדיב: במערכת אקדמית, מה שמניע את הסטודנט הוא התואר האקדמי.

<יוכבד פנחסי אדיב: הוא לא יעזוב אתה מערכת שלו אם הוא לא יקבל את התואר.

<יוכבד פנחסי אדיב: בעולם של מערך החינוך, הם נמצאים בתוך מסגרת, הצבא מחכה להם, כולם מחכים להם, הבגרות מחכה, כל תהליך אחר.

<יוכבד פנחסי אדיב: בעולם של ההנדסאים, מי שמחכה זו התעשייה.

<יוכבד פנחסי אדיב: הבן אדם לומד ורוצה עבודה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אם אותו איש נעלם מהמערכת ועובד במקצוע, זו לא בעיה שלי.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני לא יכולה לטפל בו כמערך מכללתי.

<יוכבד פנחסי אדיב: אז הוא לא מסיים וחוטפים אותו עוד לפני שהוא מסיים.

<יוכבד פנחסי אדיב: הוא לא צריך את הדיפלומה כדי לעבוד במקצוע.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה מושט למעשה על אותן מכללות.

<יוכבד פנחסי אדיב: רציתי לשאול את עופר, האם במערך החינוך, אתה מתגמל רק את מי שסיים יג',יד', זה לכאורה אותה מערכת, האם זה מתוגמל רק על פי דיפלום?

עמרם מצנע: זה כמו שהוא לא מתגמל רק את אלה שעושים בגרות.

<עופר רימון: יש הבדל אחד.

<עופר רימון: קודם כל, ברור, שאנחנו מתקצבים במערכת החינוך את הלומדים, כך אנחנו עושים עם כל תלמיד שרוצה ללמוד 5 יחידות פיזיקה, אנחנו מתגמלים, נותנים תקצוב פר תלמיד וכמובן שבסוף הוא יכול לסיים והוא יכול שלא, אנחנו מקווים תמיד שיסיימו כמה שיותר.

<עופר רימון: בנושא של המכללות שבפיקוח שלנו, בגלל שרוב התלמידים הם תלמידים שבסופו של דבר מתגייסים לצה"ל ומקבלים דחיית גיוס, יש לנו את השוט של דחיית הגיוס.

<עופר רימון: זאת אומרת הם רשומים בצה"ל ואם אני רואה שהתלמיד לא בכיוון בכלל, נניח לא מגיע אפילו למכללה, אנחנו תמיד יכולים לגייס אותו כי הוא משובץ במערכת, הוא כבר חויל מבחינתנו.

עמרם מצנע: זה שונה.

עמרם מצנע: זה לא נותן את כל הפתרונות אבל זה שונה.

<יוכבד פנחסי אדיב: תוספת, ככל שתהיה למערכת.

עמרם מצנע: תצטרכו לשבת ולראות מהם הכלים שיכולים להגביר את המוטיבציה לסיים את הדיפלומה.

עמרם מצנע: בין אם זה בתוך המכללות, בין אם זה מול התעשיינים.

עמרם מצנע: אני מניח שבעוד שנה, שנתיים תבחנו את ההצלחות ויכול להיות שתצטרכו לשנות את המודל, אבל האתגר הוא חשוב.

<יוכבד פנחסי אדיב: אין ספק שהאתגר חשוב.

<יוכבד פנחסי אדיב: צריך לבחון את זה לאורך זמן ולהיות מאד זהירים.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה יכול לגרום לכך שאנחנו למעשה לא נקבל על כל סטודנט , זה יכול להיות שלחבר'ה כאלה לא יהיה איפה ללמוד, מישהו צריך לתת על זה את הדעת, כי אנחנו לא נקבל והמכללות יקטנו.

<עופר רימון: השאלה גם תוך כמה שנים מסיימים.

<יוכבד פנחסי אדיב: יש את תקופת התקן.

<יוכבד פנחסי אדיב: אבל עדיין, עם כל הביקורת שנאמרה מצדי, כי זהו אתגר קשה.

<יוכבד פנחסי אדיב: עדיין, נעשתה פה עבודה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו לא יכולים להוריד מערכה של העבודה וערכו של ההסכם הזה של משרד הכלכלה, של מיכל צוק, שעמדה בראש צוות המשא ומתן, של משרד האוצר, שבאמת העביר כספים.

<יוכבד פנחסי אדיב: נכון, הכסף אינו מספיק, הוא אינו משווה אותנו למערכת האקדמית, זה תהליך שצריך להיות מבוצע החל מהיום וקדימה, אבל נעשתה פה עבודה.

<יוכבד פנחסי אדיב: למעשה, 30 שנה אף אחד לא טיפל בנושא הזה, לא העלה את המודעות של התהליך, לא דובר על כסף, לא הוסיפו כזו מנת כסף למערכת.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו ניקח את העבודה הביתה, אבל אנחנו בהחלט מודים, גם למשרד הכלכלה, גם למשרד האוצר, ולכל חברי הכנסת שתמכו בנו, על התהליך עצמו.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חייבת להגיד, ששותף אמיץ שלנו היה התאחדות הסטודנטים.

<יוכבד פנחסי אדיב: פעלנו במשותף אתם.

<יוכבד פנחסי אדיב: נכון שהאוצר העביר 110 מיליון, 108 מיליון ₪, אבל גם התאחדות הסטודנטים עשתה מצידה צעד אמיץ, אמנם היא לא העלתה את שכר הלימוד, אבלך היא נתנה מדד, מה שגם לא היה.

<יוכבד פנחסי אדיב: גם מבחינתה, היא הבינה את הצורך, שאין סטודנטים סוג א', סוג ב' וצריך לתמוך בתהליך.

<יוכבד פנחסי אדיב: הם היו מתווכים לאורך כל הדרך.

<יוכבד פנחסי אדיב: נעשתה עבודה יפה ותודה.

עמרם מצנע: מה זה המונח שנתנה מדד?

<יוכבד פנחסי אדיב: הצמדה למדד.

<יוכבד פנחסי אדיב: עד היום שכר הלימוד נשמר כמו לפני 30 שנה, לא הוצמד למדד.

<יוכבד פנחסי אדיב: הגיע יושב ראש ההתאחדות, ובצעד אמיץ אמר, שהוא לוקח את זה עליו.

<יוכבד פנחסי אדיב: לאורך 6 שנים נצמיד את שכר הלימוד ונתחיל לשפוך עוד כסף לטובת המערכת.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה לא נגמר.

<יוכבד פנחסי אדיב: אבל צריך מפה לקחת ולהרים את הפרויקט הזה, שהוא פרויקט מקסים וטוב וצריך להתקיים במדינת ישראל.

<דב תמיר: שמי דב תמיר, מנכ"ל המכללה הטכנולוגית באר-שבע.

<דב תמיר: אני במערכת 40 שנה ב-8 השנים האחרונות גם מנהל את המכללה הטכנולוגית.

<דב תמיר: יש לנו 50,000 בוגרים, מחציתם הנדסאים וטכנאים.

<דב תמיר: מבדיקות שנתיות שאנחנו עושים, 86% עובדים במקצוע אותו למדו, גם אם לא קבלו דיפלומה.

<דב תמיר: הם עובדים בכימיקלים בישראל, הם עובדים באינטל, בטבע, בכל המפעלים באזור הדרום.

<דב תמיר: משכורתם גבוהה, לפעמים אפילו גבוהה מאד.

<דב תמיר: מיהם האנשים האלה?

<דב תמיר: הם תושבי מטרופולין באר-שבע, לא תושבי באר-שבע אלא תושבי הפריפריה, כולל המגזר הבדואי.

<דב תמיר: יושב אתנו בוגר שלנו, אנואר אלקססי, שאביו היה ראש עיריית רהט, הוא מטפח ועוזר לנו מאד בנושא הזה ללא תמורה כספית.

עמרם מצנע: איזה אחוז?

<דב תמיר: 18% בערך.

<דב תמיר: מספר הנשים שלומדות טכנולוגיה עובר את ה-40%.

<דב תמיר: כל השוואה עם יג'-יד' היא איומה ולא צריכה להיעשות כי מכל הכיוונים זה לא נכון וזה מקפח אותנו עוד יותר.

<דב תמיר: גם אני מצטרף לעבודה הגדולה שנעשה על ידי הצוות שלנו בזמן האחרון ועל ידי חברי הכנסת, אבל זה רק אקמול.

<דב תמיר: אין לי ספק שאנחנו צריכים לצאת מהמשרד.

<דב תמיר: היינו אצל שר החינוך שי פירון שאמר שהוא מוכן לחבק אותנו ואנחנו בהחלט שייכים אליו ושם מקומנו.

<דב תמיר: האנשים באים מהמגזר הבדואי, אנשים מגיעים מהפריפריה הדרומית, מעט אנשים מהמרכז, אין להם סיבה להגיע כי יש במרכז מכללות טובות.

<דב תמיר: קבלנו עכשיו אקמול בלבד, שמחזיק אותנו על הרגלים, היינו על האלונקה וזה טיפול נמרץ שהוריד אותנו לעת עתה מהאלונקה ולא יודעים מתי נחזור אליה.

<יוכבד פנחסי אדיב: השר בנט אמר שהוא רוצה להפוך אותנו לבן בכור לא לבן חורג.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חושבת שהוא מתחיל לעשות את התהליך הזה, הוא מתחיל להבין ולטפל, הדרך עוד ארוכה אבל נהיה בכיוון הנכון.

נחמן שי: אני רוצה להבין למה הוא אימץ אתכם פתאום?

<יוכבד פנחסי אדיב: הוא מבין שיש כאן כלי חשוב מאד למשק הישראלי וצריך לטפל בו.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה לא שאין הסכמה ביננו, אנחנו יום אחרי הסכם, צריך לעבור את השלבים הבאים, להתאושש רגע מהתהליך ולחזור למכללות.

<יוכבד פנחסי אדיב: חייבים לעקוב אחרי התהליך הזה.

עמרם מצנע: יש אסירות תודה לשר, שלקח את הנושא ופתר את זה.

עמרם מצנע: בצדק.

שמעון אוחיון: אין ספק, בהחלט מגיעה תודה והוקרה.

שמעון אוחיון: אבל כדי לראות מה הכיוון, לנו הייתה תמימות דעים שמה שעוסק בהכשרה חינוכית טכנולוגית, מקומו במשרד החינוך.

שמעון אוחיון: מערכת התקצוב מפותחת ומתקדמת במשרד החינוך.

שמעון אוחיון: לכן חשבתי שמן הראוי, ונדמה לי שגם אתה היית תמים דעים בנושא, לשאוף שמערך המכללות הטכנולוגיות ילכו למשרד החינוך וגם הקריטריונים יתלבשו עליהם בצורה מתאימה, מיד כשהם ייכנסו למשרד החינוך מיד יראו את התהום בתקצוב בציפיות ובכל הדברים הללו.

שמעון אוחיון: כמובן ישוו את התנאים.

שמעון אוחיון: כחבר ועדת חינוך, שרוצה ללכת אתם ולעזור, הייתי רוצה גם לשמוע שישנו כאן כיוון ולא חלילה אנחנו נראה שאחד מושך לפה ואחד לשם ואנחנו נשארים תקועים במקום אחד.

שמעון אוחיון: לכן רציתי לקבל את ההבהרה, מה עוד שגם השר בעצמו אמר, רבותי, זה לא עניין טריטוריאלי, אני יכול לוותר על זה אם אראה שזה לא ילך ויותר טוב לכם שם.

שמעון אוחיון: הוא דיבר גם על הסייעות.

שמעון אוחיון: בנקודה הזו צריך להשקיע מחשבה, יחד ולראות אם הגענו למצב הזה, בואו נעבור.

<לימור ניסן: אני רוצה לציין שבשנה האחרונה חוקק חוק ההנדסאי, שנתן מעמד מקצועי למקצוע הזה, שהיה תחת חסותו של חוק המהנדסים.

<לימור ניסן: תקום בתקופה הקרובה מועצה ציבורית שתלווה את כל הפעילות של ההנדסאים ואני חושבת שיש הרבה מה לעשות כדי לשחזר את המעמד של ההנדסאי, כמו שהיה לפני כ-20 ו-30 שנה.

<לימור ניסן: למצב אותו, למצב את ההכשרה, זה רק חלק מהתהליך, מפה יוצאים לדרך.

<לימור ניסן: ניתנה תנופה ראשונית ואני חושבת שיתנו לנו לעבוד ולייצר את אותו ערך שוק שצריך למקצוע הזה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: צה"ל בבקשה.

<שלום נח: שמי שלום נח, ראש מדור איתור בחיל החימוש.

<שלום נח: המערך הטכנולוגי בצה"ל הוא מערך חשוב, קריטי וזאת על מנת שצה"ל יוכל לממש את ייעודו.

<שלום נח: הרגרסיה בחינוך הטכנולוגי ב-20 השנים האחרונות פגעה במידה מאד ברורה באיכותו של צה"ל לממש ייעוד זה.

<שלום נח: החלופה הייתה כניסה של אוכלוסיות עיוניות, שהיכולת להכשיר אותם, להפוך אותם לבעלי מקצוע הייתה מוגבלת, הן בהיבט הנשר, הן בהיבט הפלטפורמה המקצועית שהם מסוגלים להביא לאותם אמצעי לחימה מאד מתקדמים.

<שלום נח: בצה"ל אנחנו מקבלים בוגרים גם ממשרד הכלכלה וגם ממשרד החינוך.

<שלום נח: ממשרד הכלכלה יש את אותם בתי ספר תעשייתיים, 7 מתוכם נמצאים אצלנו בחיל החימוש בפרישה ארצית במגוון מאד רחב של מגמות ובמגוון מאד רחב של פלטפורמות.

<שלום נח: תכנית רקיע, שהיא תכנית ייחודית לנשים, שנלמדת במכללות של משרד הכלכלה וכמובן משרד החינוך, על שלל המכללות, שלל הפרויקטים, אם זה פרויקט טו"ב-טכנאי ובגרות , כפי שהציג עופר ואנחנו בעצם הרפרנטים הצה"ליים לאותו תחום.

<שלום נח: הצבא יותר פלטפורמות, שמלוות את אותם תלמידים, אם על ידי הנדסאים, אם על ידי קצינים חונכים אם על ידי מימון שכר לימוד לאותם תלמידים שמתאימים, זאת על מנת להוביל אותם לשירות צבאי איכותי ומשמעותי.

<שלום נח: בהיבט החזון הטכנולוגי, אנחנו רואים את משולש הברזל, בית ספר מחד, הצבא באמצע וכמובן הניסיון והיכולת של אותו תלמיד לצאת כאזרח פרודוקטיבי לאחר מכן למשק הישראלי, כאזרח טוב בתעשייה הישראלית.

<שלום נח: זה מעגל שלם שמזין את עצמו ויותר תהליכים שמביאים לנו המון בוגרים איכותיים שעוסקים באותה טכנולוגיה מאד מתקדמת בצבא ולאחר מכן יוצאים למשק הישראלי.

<שלום נח: אנחנו מברכים על הדיון הזה ונשמח להשתתף בדיונים נוספים.

<עופר רימון: אנחנו רוצים להודות לחיל חימוש כי זו דוגמה יוצאת דופן למהלך של חיזוק החינוך הטכנולוגי בבתי ספר, ליווי של תלמידים ולא רואים דברי כאלה, אז באמת תודה.

עמרם מצנע: מלבד העניין האנכרוניסטי, מה היתרון לבתי הספר התעשייתיים שעוסקים בעצם בנוער בגיל חינוך חובה במשרד הכלכלה?

עמרם מצנע: על המכללות אפשר להתווכח אבל למה זה?

<לימור ניסן: לא הייתי רוצה לענות על זה כיוון שאני לא מטפלת בתחום הזה.

עמרם מצנע: אני רוצה לסכם את הדיון ולומר שאנחנו נמצאים בנקודת זמן אחרת ובמקום אחר מאשר נמצאנו בשבוע שעבר ועל זה צריך לברך, שלא נתנו לכם להתייבש יותר מידי זמן, כפי שנהוג במחוזותינו.

עמרם מצנע: ההתגייסות, גם של שר הכלכלה וגם של שר האוצר, הביאה לפתרון מהיר, לא מושלם, אבל מהיר, בכך שסטודנטים חוזרים לספסל הלימודים ומרצים חוזרים ללמד.

עמרם מצנע: נושא העל לדיון, שכבר מתפתח בתוך החברה הישראלית ונצטרך לעסוק בו, הוא כל הנושא של החינוך הטכנולוגי והמקצועי.

עמרם מצנע: יש כאלה שמפרידים ביניהם, הטכנולוגי והמקצועי.

עמרם מצנע: כאשר דנים בזה, יש לזה כמובן הרבה מסלולים פנימיים, שחלקם זה איפה זה צריך להיות, האם במשרד הכלכלה או במשרד החינוך זה שזה יעבור למשרד החינוך זה לא אומר שיפתחו ארובות השמים ויגיעו תקציבים, שלא נטעה.

עמרם מצנע: אבל אין ספק, שכשעוסקים בחינוך מסתכלים על הרצף.

עמרם מצנע: אני חושב שחלק מאובדן הדרך בחינוך הטכנולוגי והמקצועי במשרד החינוך הוא בכך שנוצרה ההפרדה הזו והרצף הזה נעלם.

עמרם מצנע: אנחנו נעסוק בזה, שר הכלכלה הבטיח לבדוק את זה ואני מקווה שזה ייבדק ברוח ממלכתית ומקצועית, כי בדרך כלל שרים לא מוותרים על טריטוריות שישנם במשרדיהם ואני מניח שאנשי האגף המקצועי יעשו את כל שביכולתם לשכנע את השר למה זה צריך להישאר שם.

עמרם מצנע: אין לי ספק שעכשיו, כששנת הלימודים נכנסה סוף סוף לתלם, אפשר יהיה בראש פתוח, בלי לחץ של זמן, לנסות ולהתייחס לשאלות האלה ולהתמודד אתם.

עמרם מצנע: אין ספק שלאורך השנים נוצר חוסר איזון מוחלט בלחץ הזה שאנחנו לוחצים את התלמידים שלנו ללכת לתיכונים עיוניים, לעשות בגרות, אל מול הנתח, שבכל חברה מתוקנת, הולך למסלולים טכנולוגיים מקצועיים ובכך יוצר איזון גם ביכולתם וכישוריהם של התלמידים להתפתח ולממש את כישרונותיהם וגם להיענות לצורכי המשק בכלל והמשק הישראלי בפרט.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אני מקווה שהיינו לעזר, יש לכם הרבה עבודה.

<דב תמיר: אני רוצה לבקש ברשותך, אם הוועדה תוכל לעקוב ולהזמין אותנו, נניח בעוד שנה, כדי לשמוע מה קורה.

עמרם מצנע: נכניס בסיכום שנעשה דיון מעקב בעוד שנה.

עמרם מצנע: אני מקווה שניפגש עוד לפני כן.

עמרם מצנע: תודה רבה לכולם הישיבה נעולה.