ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 80, 2013-10-21 11:00

עמרם מצנע: בוקר טוב לכולם.

עמרם מצנע: אני שמח לפתוח את הדיון שמייחד את הזמן לפתיחת שנת הלימודים במערכת ההשכלה הגבוהה.

עמרם מצנע: אנחנו מתברכים ומתכבדים בנוכחותם של רבים וטובים מראשי מערכת ההשכלה הגבוהה – שר החינוך, שר המדע, ורבים אחרים.

עמרם מצנע: אני לא עובר על כולם, א', כי אני אטעה, וב', כי אני בטח אשכח מישהו.

עמרם מצנע: ואני מניח שאנשים ידברו.

עמרם מצנע: אבל זו בהחלט הזדמנות לאחל לפרופסור חגית מסר ירון הצלחה בתפקיד החדש.

<פרופ' חגית מסר ירון: תודה רבה.

עמרם מצנע: הבנתי מפרופסור לאה קסן – איפה היא?

עמרם מצנע: היא גם כן נכנסה לתפקיד של יושבת-ראש מועצת המכללות לחינוך.

עמרם מצנע: אנחנו מאחלים גם לך הצלחה בתפקיד.

עמרם מצנע: ולוותיקים יותר – פרופסור טרכטנברג, ופרופסור בן-ששון, אורי רשטיק, יושב-ראש התאחדות הסטודנטים.

עמרם מצנע: אני בא עכשיו מדיון של הוועדה בנושא מערכת החינוך והקהילה האתיופית, שהיא אחת מהקהילות היותר מוחלשות.

עמרם מצנע: עסקנו בנושא הזה, ומכאן אנחנו עוברים למגדל השן של ההשכלה הגבוהה.

עמרם מצנע: אחד הלקחים הבולטים שהספקתי ללמוד בחודשים הקצרים שאני מכהן בתפקיד המכובד הזה של יושב-ראש ועדת החינוך, הוא שאנחנו נמצאים היום במערכת השכלה גבוהה של כ-310,000-300,000 סטודנטים.

עמרם מצנע: זה כמעט ממצה את היקף הסטודנטים הפוטנציאליים מתוך בוגרי מערכת החינוך בעלי נתונים לכניסה להשכלה גבוהה.

עמרם מצנע: מה שמחזיר אותנו אולי לבעיה העיקרית והיא עד כמה באמת מערכת החינוך לגיל הרך, בבתי הספר היסודיים ובתיכון אכן מספיק מכשירה את תלמידיה כדי לא להיות רק עם פוטנציאל, אלא גם עם נתונים להיכנס לתוך מערכת ההשכלה הגבוהה.

עמרם מצנע: אבל בזה אנחנו לא נעסוק כאן היום כי זו לא מטרת הדיון.

עמרם מצנע: אני רוצה לקצר את ההתחלה, ולתת לשר החינוך לפתוח.

עמרם מצנע: לאחר מכן שר המדע.

עמרם מצנע: לאחר מכן, כמובן, פרופסור טרכטנברג.

עמרם מצנע: ואחר כך אורי רשטיק.

עמרם מצנע: אחר כך נפתח את זה לדיון.

עמרם מצנע: אדוני שר החינוך.

שי פירון: בוקר טוב לכולם.

שי פירון: קודם כל, מכובדי הרבים – לא נמנה את כולם בשמותיהם, אבל יש כאן את ההנהגה המובהקת של מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.

שי פירון: זו גם הזדמנות מבחינתי לברך את פרופסור לאה קסן על הצטרפותה לפורום המנהיגות של ההשכלה הגבוהה בישראל.

שי פירון: אני שמח מאוד, זאת הפעם הראשונה שאנחנו יושבים כאן היום, המנהיגות של ההשכלה הגבוהה.

שי פירון: עם השלמת התהליך במל"ג ולנוכח המלצתי למנות את פרופסור חגית מסר ירון – שהייתה עד לא מכבר נשיאת האוניברסיטה הפתוחה ונשאה בתפקידים רבים.

שי פירון: היא הייתה מדענית ראשית של משרד המדע, ועוד שורה ארוכה של תפקידים משמעותיים.

שי פירון: אנחנו נמצאים כאן היום כצוות שאמור להוביל יחד בהרמוניה, בשיתוף פעולה מלא, את ההשכלה הגבוהה בישראל, גם לנוכח האתגרים המאוד לא פשוטים הניצבים לפתחנו, שאמנה אותם תיכף, וגם לנוכח הרצון שלנו להרחיב אותה, לבסס אותה, לתת לה אחיזה נוספת בתוך החברה הישראלית.

שי פירון: למרות הנקודות שנגעת בהן על המיצוי של הפוטנציאל – ניגע בזה תיכף – אני חושב שהעובדה שאנחנו יושבים כאן היום יחד, יחד עם גדי פרנק, שהוא ממלא מקום מנכ"ל המל"ג, ועושה את עבודתו נאמנה, אני חושב שאנחנו מצליחים לייצר הרמוניה מיוחדת ושיח שהוא מיוחד מאוד.

שי פירון: אף על פי כן, אני חושב שדווקא בגלל השיח הפתוח הגענו למסקנה שזו העת לבחון באופן עמוק את מערכת היחסים בין השלטון, הממשל, לבין המל"ג והות"ת, משום שהמשולש הזה הוא לא ברור.

שי פירון: הוא עלה כמה וכמה פעמים בעת האחרונה בסוגיות רבות.

שי פירון: חלקם נצבעו, שלא בטובתן, בצבעים פוליטיים, וחלקן נצבעו בצבעים טכניים.

שי פירון: אבל אנחנו חושבים שהצורך לבחון באופן אמתי ועמוק ללא מתח, לא מתוך מאבקי כוח, אלא מתוך רצון לקדם את ההשכלה הגבוהה בישראל, מחייב בחינה מחודשת של מערכת היחסים בין הממשלה, המל"ג והות"ת.

שי פירון: להסדיר מחדש את המשולש הזה.

שי פירון: ולכן החלטתי יחד עם שר האוצר וראש הממשלה להקים ועדה ציבורית מיוחדת.

שי פירון: אנחנו נוציא הודעה מסודרת על החברים בה ביומיים-שלושה הקרובים, אבל יהיו חברים בה הבכירים והטובים שבאנשי הדעת, כולל כמובן נציגות לעולם הסטודנטים, שאני אגע בו תיכף באופן נפרד.

שי פירון: ועדה שתפקידה יהיה לבחון את הדברים האלה ולהציע מתווה חדש למערכת היחסים הללו.

שי פירון: פרופסור טרכטנברג ואני שהתחלנו במהלך, בטרם הצטרפה אליו חגית, סברנו שאסור להקצות לו זמן רב מדי.

שי פירון: הוא צריך להיות מהלך לא ארוך.

שי פירון: הוא צריך להיות ממוקד.

שי פירון: אנחנו מקווים שבמהלך החודשים הקרובים נוכל להגיע להסכמה בשורה ארוכה של סוגיות שמטלטלות את עולם ההשכלה הגבוהה, משפיעות על אופיו, משפיעות על החזון שלו, משפיעות על ההיקף שלו, ובעיקר מגדירות באופן מובהק יותר סמכות ואחריות.

שי פירון: אנחנו לא נתבלבל ולא נתחמק מאף שאלה, גם משאלות קשות.

שי פירון: ישנה אווירה טובה היום בהנהגה בין ההיבט הפוליטי הממסדי של משרד החינוך לבין המסגרות של המל"ג והות"ת לבין השיח העמוק שמתנהל עם ראשי ור"ה, שפרופסור בן-ששון יושב כאן ומייצג אותם.

שי פירון: נפגשנו כבר כמה וכמה פעמים גם באופן אישי וגם באופן כללי.

שי פירון: גם ועד ראשי המכללות.

שי פירון: הרעיון הוא לייצר איזשהו שיח עמוק.

שי פירון: לא לפחד מהשאלות, לנצל את האווירה הטובה כדי לבחון את השאלות היותר מסובכות ויותר מורכבות, ולקוות שהתשובות שלהן תאפשרנה עתיד טוב יותר להשכלה הגבוהה.

שי פירון: סוגיה נוספת שאני חושב שהיא מאוד משמעותית היא סוגית מערכת היחסים בין עולם הסטודנטים לבין הממסד האקדמי.

שי פירון: מה רמת שיתוף הפעולה שלהם בתוך המוסדות הרשמיים.

שי פירון: מה רמת נוכחותם בצמתי קבלת הכרעות והחלטות.

שי פירון: מה רמת המעורבות שלהם בשאלות שנוגעות לא למסגרות, אלא לתוכן.

שי פירון: אנחנו מקווים שבהובלתם של חגית ומנואל – תסלחו לי שאני לא אגיד כל פעם פרופסורים, מכאן ואילך הפרופסור מתייחס לכולם – יתנהל שיח עמוק, שבסופו של דבר נוכל לשפר באופן משמעותי.

שי פירון: מאידך, לא לפגוע באיכות ובמצוינות של העולם האקדמי.

שי פירון: נוכל לשפר באופן משמעותי את שותפותם של הסטודנטים באמצעות נציגיהם בתוך ההובלה והמנהיגות של ההשכלה הגבוהה בישראל מבלי לפגוע במצוינות.

שי פירון: מבלי לפגוע באוטונומיה המקצועית.

שי פירון: מבלי לפגוע בערכים אחרים.

שי פירון: יש לנו עוד הרבה מה לעשות.

שי פירון: חלק מהדברים נמצאים בחוק שניסחתם.

שי פירון: אני מקווה שכחלק מההסכמות שנגיע אליהן נוכל לייתר חלק מהדברים בחקיקה ולהפוך אותם להסדרה קבועה ומשותפת של כולנו יחד.

שי פירון: אני מתכוון לפעול ככל שניתן כדי לייצר שותפות עמוקה, אמתית, רשמית ומוסדרת בין הגופים כולם.

שי פירון: נצטרך גם לעסוק בשאלת איכות החיים של הסטודנט בישראל.

שי פירון: איכות החיים של הסטודנט בישראל, שגוררת אתה הוצאות בלתי סבירות בעליל במגוון רחב של תחומים, בין אם מדובר בדיור, ובין מדובר בתחומים אחרים, צריכה לקבל תשומת לב.

שי פירון: אני חושב שכדי שנוכל לתת תשומת לב ראויה לדברים האלה, אסור לנו להפריח סיסמאות לא רצוניות, פזיזות, מהירות, למרות שזו ישיבה חגיגית וזאת הזדמנות נהדרת.

שי פירון: אני כן מציע, בהובלת אנשי המקצוע, בהובלת המנהיגות של עולם ההשכלה הגבוהה, להיכנס לשיח עמוק ורציני כדי לייצר חבילה אמתית, מקיפה, שבסופו של דבר גם תשפר את איכות החיים הכלכלית של הסטודנט בישראל.

שי פירון: גם תשפר את מעמדו בתוך עיצוב המדיניות של ההשכלה הגבוהה בישראל, אבל גם תטיל עליו חובות ואחריות בכל מה שנוגע לדמותה של החברה לצמצום פערים ולעוד שורה ארוכה של דברים, שידידי יושב-ראש הוועדה, מר מצנע, רמז עליהם בהמשך לישיבה הקודמת.

שי פירון: בהינתן שאלה הם שלושת הדברים הראשונים שאני רוצה לומר, אני רוצה להוסיף עוד שתי הערות קצרות ולהעביר את רשות הדיבור לחברי השר פרי, שר המדע.

שי פירון: אני רוצה לשרטט, ברשותכם, שלושה יעדים מרכזיים למקומה ותפקידה של ההשכלה הגבוהה כפי שאני תופס אותה מתוקף היותי שר החינוך.

שי פירון: הדבר הראשון שאני רוצה לומר, כאשר הוחלט ששר החינוך, מתוקף תפקידו, יהיה יושב-ראש המל"ג, לא ניתנה הדעת מספיק לשאלה האם מדובר פה בתפקיד שנובע מהקרבה הרעיונית שבין תפקיד שר החינוך לבין ההשכלה הגבוהה, או שמא מדובר פה על החובה ליצור רצף.

שי פירון: מדובר פה על משהו הרבה יותר עמוק, על תביעה גדולה לראות מגן הילדים ועד סוף התואר הראשון, השני או הדוקטורט – תלוי, כל אחד ואחד לפי התאמתו – ליצור איזשהו רצף קוהרנטי שבו שלב גיל מדבר עם שלב גיל.

שי פירון: שבו שלב גיל מכין לשלב הבא.

שי פירון: שבו הכלים הניתנים בכל מערכת מכינים לדבר הבא.

שי פירון: שבו מתנהל דיאלוג עמוק בין המסגרות השונות, שבאמצעותו – באמת – מבררים, שואלים, מקשים, יוצרים שיתוף פעולה.

שי פירון: מערכת אחת מספרת לחברתה מהם צרכיה, למה היא מצפה.

שי פירון: אני מאוד התרגשתי מהפגישה הראשונה שהייתה לי עם ועד ראשי האוניברסיטאות.

שי פירון: אם יורשה לי לומר, פרופסור בן-ששון, בדקות הראשונות הייתה לי תחושה שחלק מהנוכחים תמהים על כך שהתכנסנו שלא לדבר לא על תקציב ולא על שאלות מבניות, אלא דווקא על שאלות של שיתוף פעולה של תוכן.

שי פירון: ואני מתכוון להרבות.

שי פירון: אני חושב שנשיאי האוניברסיטאות הם אנשים שקיבלו לידיהם תפקיד עצום שלוקח אחריות על הרוח בישראל, בין אם מדובר במדעי הרוח ובין אם מדובר במדעי החיים או מדע הטבע, ועוד כהנה וכהנה.

שי פירון: זו שליחות שאין למעלה ממנה, וחובתי לנהל איתם דיאלוג רציף ועמוק, קודם כל על איזו חברה אנחנו רוצים לבנות כאן, אבל לא פחות מכך, על הרצף ועל הקשר שבין המערכות השונות.

שי פירון: התרגשתי מאוד מהיכולת לנהל את הדיאלוג הזה ולהסתכל עליו אחרת.

שי פירון: זה למשל ישליך, לכשיגיע הנושא לדיון, על מבנה בחינות הבגרות.

שי פירון: זה למשל ישליך, לכשיגיע לכדי דיון, על שאלת מקומה של הבחינה הפסיכומטרית.

שי פירון: זה לכאורה ישליך, כאשר נגיע לשורה ארוכה של נושאים, שבלי שיתוף פעולה עמוק בין מערכת ההשכלה הגבוהה לבין מערכת החינוך – K-12 מה שנקרא – כיתות היסוד, לא נצליח לחולל שינויים עמוקים שמדינת ישראל זקוקה להם.

שי פירון: אני רוצה להודות לפרופסור בן-ששון ולאנשים שהוא מינה מטעמו.

שי פירון: הם מקיימים כל הזמן שיחות מאוד פוריות, מאוד רציניות, מאוד עמוקות.

שי פירון: וזה ביטוי אמתי מאוד לכך שאנחנו רוצים לחולל שינוי גדול גם ברצף, גם באחריות ההדדית של שתי המערכות וגם בנכונות ליצור איזושהי זיקה ערכית ותרבותית בין המערכות.

שי פירון: אולי הגיעה העת.

שי פירון: אני שייך לסוף התקופה שבה כשהלכנו לבית הספר עדיין קראנו ל-20% או 30% מהמורים בשם דוקטור וכולי.

שי פירון: והתלמידים של היום כמעט ולא מכירים את המסגרת הזאת שבה אתה מגיע לבית הספר, ואתה קורא למורה להיסטוריה או למורה למתמטיקה דוקטור וכולי.

שי פירון: וזה נובע מאיזושהי דיכוטומיה לא ראויה.

שי פירון: אני חושב ששיתוף פעולה אמתי – אפילו בתוכניות שקיימות באוניברסיטה העברית כשם קוד – ישפיע על פיצול משרות, על היכולת לייצר שאילה והשאלה, על היכולת לייצר מצב שבו מורים בעלי שאר רוח ובעלי קומה מגיעים לתוך המערכת ומהווים חיבור בין מערכת החינוך הרשמית לבין ההשכלה הגבוהה, זו בשורה גדולה לילדי ישראל.

שי פירון: שלושת הדברים שאני מבקש לציין הם הדברים הבאים: אחד, אמרתי, הרצף.

שי פירון: השני, אנחנו צריכים להתאים את נושאי הלמידה ותחומי הלמידה לצרכי המשק הישראלי, לעתידה של החברה ולחומרים הנדרשים כדי ליצור התפתחות ראויה בישראל.

שי פירון: לא תמיד ריבוי הלומדים, החוגים, המגמות, משרתים באופן עמוק את צרכיה של החברה.

שי פירון: ולמען הסר ספק, צרכיה של החברה הם לא רק כלכלה.

שי פירון: צרכיה של החברה הם גם רוח.

שי פירון: צרכיה של החברה זה גם מסורת.

שי פירון: צרכיה של החברה זה גם אמון ואמונה, ועוד שורה ארוכה של דברים.

שי פירון: אבל צריך לקיים דיון על הקשר שבין הצרכים של החברה הישראלית לבין תחומי הלמידה.

שי פירון: התחום השלישי שאני רוצה לגעת בו ובזה לסיים – ואך טבעי שאומר אותו – אני חושב שהגיעה העת לצו שמונה להוראה.

שי פירון: אני חושב שצריכים שכמה שיותר תלמידים שמגיעים למערכת ההשכלה הגבוהה ולומדים מקצועות שונים ומגוונים – יהיו המקצועות אשר יהיו – צריכים לראות בבתי הספר בישראל כר נרחב לפעילותם.

שי פירון: צריכים לראות במערכת החינוך בית.

שי פירון: צריכים להבין ששם נקבע עתידה של מדינת ישראל.

שי פירון: אני מבקש דווקא עם פתיחתה של שנה אקדמית חדשה לקרוא לסטודנטים בישראל – ללא קשר הכרחי למקצוע שבו הם בחרו ללמוד – לראות בבתי הספר ולראות במערכת החינוך יעד, כר נרחב לפעולה, מקום שבו אפשר לחולל שינוי גדול.

שי פירון: אנחנו מבחינתנו נעשה כל שניתן כדי שתוכניות ייחודיות, סטודנטים שמבקשים להשתלב בתוך מערכת החינוך יקבלו את קרדיט הנרחב ביותר כדי ליישם את הדברים האלה.

שי פירון: מילה לסיום לסטודנטים.

שי פירון: אני חושב שהסטודנטים בישראל בשנים האחרונות הובילו כמה וכמה מאבקים ציבוריים, שיח ציבורי, שמעורר הערכה.

שי פירון: אני חושב שאסור למערכת הסטודנטיאלית לנטוש את המעורבות החברתית העמוקה, ואת הייעוד והשליחות להיות גורם מתסיס, מוביל, מאתגר של כולנו במגוון רחב של נושאים ותחומים.

שי פירון: אני מאוד מאוד מתרשם מהשיחות שאני מקיים עם המנהיגות של הסטודנטים, בעיקר עם אורי.

שי פירון: מהנכונות של הסטודנטים להיות גורם חברתי מוביל.

שי פירון: אני חושב שאתם יכולים להיות גורם בעל משמעות גם ביצירת כפרי סטודנטים באזורים כמו הכפר שקיים בלוד.

שי פירון: אבל יש מקום לעוד רבים כאלה, גם במגורים שלכם במסגרות חינוכיות כאלה ואחרות.

שי פירון: גם במסגרת חונכויות כאלה ואחרות.

שי פירון: וגם במסגרת השמעה, קול ציבורי, בסוגיות כמו שוויון בנטל, ועוד שורה ארוכה של סוגיות משמעותיות.

שי פירון: אני מאוד מקווה שהסטודנטים בישראל ימשיכו להיות גורם משמעותי בשיח החברתי, ואני מאחל לכולנו שנת לימודים פורה.

שי פירון: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: שר המדע, יעקב פרי, בבקשה.

יעקב פרי: אני קודם כל רוצה להודות לך, ידידי, חבר הכנסת מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך, על הזימון.

יעקב פרי: כמו כל עם ישראל, אני בהחלט מתברך בעובדה שנפתחה שנת לימודים עם יותר מ-308,000 סטודנטים.

יעקב פרי: זה בהחלט דבר מאוד מרשים.

יעקב פרי: אני רוצה כמובן להצטרף לברכות לחגית מסר ירון וללאה קסן על המינויים, ולאחל לכן הרבה הצלחה.

יעקב פרי: עם חגית הייתה לי ההזדמנות כבר לשבת ולשמוע כמה הערות חשובות מאוד לגבי המשרד שאני עומד בראשו.

יעקב פרי: אני רוצה להעלות על נס – בזמן הקצר שאני משרת בתפקידי – את שיתוף הפעולה הפורה, הכנה, החברי.

יעקב פרי: אני אומר שהוא לא מפתיע.

יעקב פרי: אלו דברים שהייתי רגיל אליהם בעבר, אבל כשהלכתי לפוליטיקה הכינו אותי למסע יותר מסובך.

יעקב פרי: גם עם פרופסור טרכטנברג, שיש בינינו שיתוף פעולה.

יעקב פרי: גם עם פרופסור בן-ששון כמיצגם של אוניברסיטאות המחקר.

יעקב פרי: כמובן עם חגית שזה עתה מונתה לתפקיד, ואני מקווה שכך יהיה גם עם לאה קסן וגם עם התאחדות הסטודנטים.

יעקב פרי: לפחות מהביקור הבודד שעשיתי אצלכם, אני בהחלט מצטרף להתרשמותו של שר החינוך שנושבת בכם רוח קונסטרוקטיבית, רוח פורה.

יעקב פרי: ואין בכלל לי ספק שהיא תשפיע על עתיד הדיונים וההתנהלות.

יעקב פרי: אני מקווה שזה יהיה ברוח פורה, קונסטרוקטיבית, אמתית, לתועלת הסטודנטים וגם לתועלת ההשכלה הגבוהה.

יעקב פרי: אני רוצה לאחל לכולנו – אי אפשר להתעלם מזה – שאותם תחלואים, אותן בעיות או אותם משברים שהיו בעבר, ואני מניח שיהיו גם כאלה בעתיד, יפתרו ברוח של שיתוף פעולה, ברוח של הבנה, לתועלת ההשכלה הגבוהה ולתועלת צרכיה המדעיים, המחקריים, הפיתוחיים של מדינת ישראל.

יעקב פרי: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה לשר המדע.

עמרם מצנע: תודה שכיבדת אותנו.

עמרם מצנע: זה מראה על שותפותך בנושא ההשכלה הגבוהה.

עמרם מצנע: אני אבקש מפרופסור חגית לומר כמה מילים, ואחר כך מנואל טרכטנברג.

עמרם מצנע: בבקשה.

<פרופ' חגית מסר ירון: תודה רבה.

<פרופ' חגית מסר ירון: אני אגיד כמה מילים.

<פרופ' חגית מסר ירון: זה מעמד מכובד.

<פרופ' חגית מסר ירון: אני רוצה להתחיל מלהודות על הכבוד ולהצהיר מה שברור ומובן מאליו.

<פרופ' חגית מסר ירון: אני כאן, כמו עמיתי לאותה הנהגה שהשר הזכיר, בשביל לשרת את הציבור בישראל ובעולם לדורותיו.

<פרופ' חגית מסר ירון: אני חושבת שהאמירה העיקרית זה אותו צוות שאנחנו מובילים יחד.

<פרופ' חגית מסר ירון: הבית הזה חוקק לפני 55 שנים את חוק המועצה להשכלה גבוהה.

<פרופ' חגית מסר ירון: הסעיף הראשון בחוק הזה הוא סעיף שאומר – הגדרה – השכלה גבוהה, לרבות הוראה, מחקר ומדע.

<פרופ' חגית מסר ירון: עברית קצת משונה, אבל אפשר לנתח את השורה מכיוונים שונים.

<פרופ' חגית מסר ירון: אם בתור היעד של ההשכלה הגבוהה, ואם ברבדים אחרים.

<פרופ' חגית מסר ירון: אבל התחושה שלי היום שהשורה הזאת מייצגת את הצוות שיושב כאן לפניכם.

<פרופ' חגית מסר ירון: השר, הרב שי, שהמילה הוראה הומצאה עליו, אני חושבת.

<פרופ' חגית מסר ירון: כי לפני כל דבר אחר הוא מורה.

<פרופ' חגית מסר ירון: אני בטוחה שהוא יהיה שר מוצלח כמו מורה או מנהל, אבל הוא עדיין מורה, ואנחנו רואים את זה.

<פרופ' חגית מסר ירון: עמיתי, פרופסור טרכטנברג, שעם כל התפקידים שהוא עשה הוא חוקר, הוא עוסק במחקר.

<פרופ' חגית מסר ירון: צורת הניהול שלו מהווה מחקר.

<פרופ' חגית מסר ירון: כמו שציין השר, אני רואה את עצמי – וגם הרקורד שלי הוא בכובע של המדע.

<פרופ' חגית מסר ירון: אז הוראה, מחקר ומדע – יחד באה ההשכלה הגבוהה.

עמרם מצנע: ואנחנו נדאג שתהיה גם פוליטיקה.

<פרופ' חגית מסר ירון: כמו שצוין, האתגרים הם רבים, אבל פונקציות האופטימיזציה שלנו היא האינטרס הציבורי הרחב.

<פרופ' חגית מסר ירון: וגם אם הדברים לפעמים נראים סותרים, אם מדובר על נגישות, או מצוינות, אנחנו רוצים גם הרבה פרסי נובל, וגם להגיע לכל רבדי החברה וסגירת פערים.

<פרופ' חגית מסר ירון: לא תמיד זה סותר.

<פרופ' חגית מסר ירון: לפעמים על פניו זה נראה סותר, אבל אם מסתכלים צעד אחד מעבר לזה, מי הקליינט שלנו – והציבור הוא הקליינט – אנחנו נמצא דרך לעשות גם וגם.

<פרופ' חגית מסר ירון: במצגת של פרופסור טרכטנברג נראה חלק מהעשייה.

<פרופ' חגית מסר ירון: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: פרופסור טרכטנברג, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, שר החינוך, שר המדע, חברי כנסת נכבדים, בוקר טוב לכולכם.

מנואל טרכטנברג: אני שמח מאוד להשתתף בישיבה הזאת, בה יש לנו הזדמנות לפרוס בפניכם תמונת מצב.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להציג בפניכם בהזדמנות הזאת נתונים עיקריים שמציירים תמונת מצב על ההשכלה הגבוהה בפתח שנת הלימודים הזאת.

מנואל טרכטנברג: לתת דין וחשבון קצר על מה עשינו מאז שהשקנו את התוכנית הרב-שנתית לפני יותר משלוש שנים.

מנואל טרכטנברג: מהן הסוגיות המרכזיות שעל הפרק, וכמה תובנות לסיום.

מנואל טרכטנברג: אם כן, קודם כל, מבחינת הצמיחה הכמותית של המערכת, בשנות דור המערכת קפצה מבחינת מספר הסטודנטים פי יותר מ-3, 3.5, ויותר מזה.

מנואל טרכטנברג: הגענו ל-308,000 סטודנטים.

מנואל טרכטנברג: הדבר הזה הוא הישג אדיר, והוא לווה כמובן בגידול מהיר מאוד במספר המוסדות האקדמיים, מכ-20 מוסדות בשנת 90' ל-67 מוסדות בשנת 2012.

מנואל טרכטנברג: אתם יכולים לעקוב אחרי הרבדים השונים.

מנואל טרכטנברג: מה שקרה הוא שהמכללות המתוקצבות הן אלה שבתחילת המהלך הזה התרבו.

מנואל טרכטנברג: אחר כך המכללות הלא מתוקצבות, שממלאות כיום תפקיד מאוד חשוב במערכת.

מנואל טרכטנברג: מבחינת מיצוי הפוטנציאל, שיושב-ראש הוועדה כבר התייחס לזה, אנחנו רואים את זה כאן היטב.

מנואל טרכטנברג: הקו העליון הוא אחוז זכאי הבגרות מתוך כל שנתון.

מנואל טרכטנברג: אנחנו רואים שהוא הולך ועולה, ובשנים האחרונות נע בסביבות ה-50%.

מנואל טרכטנברג: הקו התחתון הוא אחוז המתחילים ללמוד.

מנואל טרכטנברג: היה פער של כ-10% בין השניים.

מנואל טרכטנברג: כלומר, היה מקום להמשיך ולקבל יותר סטודנטים מתוך אותם בוגרי תיכון שזכאים לבגרות.

מנואל טרכטנברג: אבל הגענו לקצה.

מנואל טרכטנברג: הנתון האחרון איננו כאן, הגענו בדיוק ל-50%.

מנואל טרכטנברג: אנחנו ממצים את הפוטנציאל שמערכת החינוך יודעת לייצר - - -

יעקב פרי: 50% - -

מנואל טרכטנברג: מהמחזור.

יעקב פרי: - - הולכים להשכלה גבוהה.

מנואל טרכטנברג: 50% הם זכאי בגרות, ואותם 50% נכנסים להשכלה הגבוהה.

מנואל טרכטנברג: כלומר, אנחנו הגענו למיצוי מהבחינה הזאת.

מנואל טרכטנברג: כמובן, חוץ משתי אוכלוסיות חשובות במדינת ישראל – האוכלוסייה החרדית והמגזר הערבי, שם הייצוגיות הרבה יותר נמוכה.

מנואל טרכטנברג: לא רק מבחינת המספרים האבסולוטיים, גם מבחינת הפריסה הארצית.

מנואל טרכטנברג: וכדאי לראות את המפה הזאת.

מנואל טרכטנברג: לפני מספר שנים בצפון לא היו כמעט מכללות אקדמיות.

מנואל טרכטנברג: כיום יש כשמונה-תשעה מוסדות.

מנואל טרכטנברג: כמובן שגם באזור המרכז הלכו והתרבו מוסדות אקדמיים למיניהם.

מנואל טרכטנברג: גם באזור ירושלים.

מנואל טרכטנברג: בכלל, יש לציין שבאזור ירושלים חלק ניכר מהמוסדות הם דווקא בהנדסה ואומנויות – מוזיקה וכולי.

מנואל טרכטנברג: יש לזה את הפן הייחודי הזה.

מנואל טרכטנברג: גם באזור הדרום.

מנואל טרכטנברג: הנה לפניכם המוסדות.

מנואל טרכטנברג: בסך הכול פריסה גיאוגרפית שלא הייתה כמותה, וכיום – אני אומר את זה בצורה הכי ברורה וחדה – אין סוגיה של נגישות גיאוגרפית.

מנואל טרכטנברג: יש סוגיה של נגישות סוציו-כלכלית או אחרת, אבל לא של פריסה גיאוגרפית.

מנואל טרכטנברג: הגענו להישג משמעותי מאוד מהבחינה הזאת.

מנואל טרכטנברג: מה קורה מבחינת תחומי הלימוד בהשכלה הגבוהה?

מנואל טרכטנברג: יש פה שנתיים – 96'-97' ו-2013-2012.

מנואל טרכטנברג: השינויים שחלו בתואר הראשון הם באחוזים של הסטודנטים שלומדים את התארים האלה.

מנואל טרכטנברג: מה שברור הוא שהשינוי הגדול הוא במדעי הרוח.

מנואל טרכטנברג: הירידה התלולה מאוד באחוז הסטודנטים לתואר ראשון שלומדים במדעי הרוח.

מנואל טרכטנברג: ומהעבר השני הגידול במנהל עסקים.

מנואל טרכטנברג: אבל לא רק, יש גם גידול בהנדסה ואדריכלות מ-12.5% ל-17.9%, וגם תחומים אחרים שכוללים את מדעי הטבע.

יעקב פרי: אני חשבתי שבמשפטים תהיה קפיצה אדירה.

מנואל טרכטנברג: במשפטים הקפיצה הייתה לפני זה.

מנואל טרכטנברג: אבל גם אז, זה עולה מ-6% ל-8.5%.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לציין, העניין של מדעי הרוח זו סוגיה כאובה לא רק במדינת ישראל, בכל העולם.

מנואל טרכטנברג: המספרים דומים מאוד למה שקורה במדינות אחרות.

מנואל טרכטנברג: אבל זו הבעיה שלנו וצריך להתמודד עם זה.

מנואל טרכטנברג: יהיה לי מה להגיד בהמשך לגבי הנקודה הזאת.

מנואל טרכטנברג: מה קורה עם התכנית הרב-שנתית שאותה השקנו לפני שלוש שנים וקצת?

מנואל טרכטנברג: כשלקחתי את התפקיד לפני ארבע שנים בדיוק, היה לי ברור שצריך לעשות מעשה.

מנואל טרכטנברג: שאי-אפשר להמשיך באותה התדרדרות שאפיינה את המערכת בעשור האבוד.

מנואל טרכטנברג: צריך להזכיר את הסיבות לכך.

מנואל טרכטנברג: הסיבה הייתה שלצד ההתרחבות הכמותית המהירה שראינו במספר הסטודנטים, בפתיחת מוסדות – שזו כמובן תופעה ברוכה כשלעצמה – היה צמצום תקציבי.

מנואל טרכטנברג: ולכן שתי הקומות האלו – גידול כמותי יחד עם ירידה תקציבית – הביאו לידי כך שההוצאה פר סטודנט ירדה.

מנואל טרכטנברג: שהאוניברסיטאות נפגעו בעיקר.

מנואל טרכטנברג: למה בעיקר האוניברסיטאות?

מנואל טרכטנברג: מכיוון שהאוניברסיטאות לא גדלו כמותית.

מנואל טרכטנברג: כל הגידול הכמותי הלך למכללות.

מנואל טרכטנברג: וראינו בריחת מוחות וכולי.

מנואל טרכטנברג: בתש"ע גיבשנו תכנית רב-שנתית, ויחד עם האוצר גם תקציב רב-שנתי.

מנואל טרכטנברג: זה דבר נדיר מאוד במקומותינו.

מנואל טרכטנברג: צריך להבין שזה אירוע סינגולרי.

מנואל טרכטנברג: גם גיבוש התוכנית הרב-שנתית וגם העובדה שזה זכה לתמיכה של האוצר, של ראש הממשלה, ושל הגורמים האחרים.

מנואל טרכטנברג: שמנו לעצמנו שתי מטרות.

מנואל טרכטנברג: שני יעדים, ושניים בלבד – לשים במרכז הבמה את המצוינות ולא התרחבות כמותית גם במחקר וגם בהוראה.

מנואל טרכטנברג: שנית, הנגשת ההשכלה הגבוהה לאותם סקטורים באוכלוסייה שמחוצה לו, החרדים והערבים.

מנואל טרכטנברג: אלו שתי המטרות.

מנואל טרכטנברג: לזה הקדשנו את מירב התקציבים והכלים.

מנואל טרכטנברג: מאז נעשה הרבה.

מנואל טרכטנברג: אני רק אציין בכותרות, ורק בחלק מהדברים נרחיב כי אין לנו זמן.

מנואל טרכטנברג: ביצענו רפורמה במודל התקצוב.

מנואל טרכטנברג: זה לא רק עניין של לפתוח את הברז ולקבל יותר תקציבים.

מנואל טרכטנברג: השאלה הקריטית האם אתה משתמש בצורה מושכלת באותם תקציבים כדי לתמרץ לקראת היעדים שקבעת לעצמך?

מנואל טרכטנברג: וזה מה שעשינו ברפורמה במודל התקצוב.

מנואל טרכטנברג: הקמנו 16 מרכזי מצוינות.

מנואל טרכטנברג: ארחיב את הדיבור על כך.

מנואל טרכטנברג: קלטנו מאות אנשי סגל חדשים, שלא ככותרות בעיתונים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו נראה בפירוט את הנתונים האלה.

מנואל טרכטנברג: כמו כן, הסדרנו יחסי עבודה – כתוב כאן בכל המגזרים, אני אסייג את זה, כמעט בכל המגזרים.

מנואל טרכטנברג: יחסי עבודה זה דינמי.

מנואל טרכטנברג: אמנם הצלחנו בפעם הראשונה לחתום על הסכם עם הסגל הבכיר במכללות ולתת למעמד הזה את המקום הראוי לו.

מנואל טרכטנברג: זה לא היה בעבר, וכך הלאה עם הסגל הבכיר באוניברסיטאות וכולי.

מנואל טרכטנברג: אבל לא את הכול עשינו.

עמרם מצנע: צריך לזכור את הסגל הזוטר ואת המרצים מהחוץ.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: עם הסגל הזוטר גם חתמנו על הסכם.

מנואל טרכטנברג: אבל ההסכם הזה הוא דינמי, ושי סוגיות לא פתורות.

מנואל טרכטנברג: אבל המצב היום – ויעיד כל מי שיושב בחדר הזה ומכיר את המערכת – הוא שונה לחלוטין מאשר היה לפני ארבע שנים, שכל הסוגיות היו פתוחות.

מנואל טרכטנברג: היו סכסוכי עבודה וכדומה.

מנואל טרכטנברג: כמו כן, הקמנו מסגרות חדשות לחרדים – ארחיב – וגם תכנית מקיפה להנגשת האקדמיה לערבים.

מנואל טרכטנברג: ועוד, ועוד, זה רק בראשי תיבות.

מנואל טרכטנברג: גיוס בכיר – זה קריטי.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לחזור ולהזכיר לעצמנו שכשאנחנו מדברים על איכות ההשכלה הגבוהה, אחד הפרמטרים המרכזיים הוא כמה סגל בכיר איכותי ישנו במוסדות.

מנואל טרכטנברג: בסוף, זה מה שקובע.

מנואל טרכטנברג: ובפרט, כמה יש אל מול הצרכים ואל מול מספר הסטודנטים.

מנואל טרכטנברג: היינו בגירעון גדול מאוד בסגל בכיר.

מנואל טרכטנברג: חלק ניכר מהמאמצים שלנו ומהתקציבים שלנו הלכו והולכים לזה, לנסות ולמשוך בחזרה, לקלוט אותם בתוך המערכת.

רות קלדרון: ממתי אדם נקרא בכיר?

מנואל טרכטנברג: סגל בכיר ממרצה ואילך.

מנואל טרכטנברג: מרצה, מרצה בכיר, פרופסור חבר, פרופסור מן המניין.

מנואל טרכטנברג: להבדיל מעוזרי הוראה, אסיסטנטים, עמיתי הוראה, וכדומה.

מנואל טרכטנברג: זה מתחיל מהצעירים שנכנסים למסלול של מרצה, מרצה בכיר, וכדומה.

מנואל טרכטנברג: והנה המספרים בפניכם.

מנואל טרכטנברג: קלטנו ברוטו 1,070 מרצים חדשים בתוך שלוש שנים.

מנואל טרכטנברג: נטו 675.

מנואל טרכטנברג: מה הפער?

מנואל טרכטנברג: יש גם פרישות.

מנואל טרכטנברג: הפרישות קורות בעיקר באוניברסיטאות.

מנואל טרכטנברג: אתם יכולים לראות את הפער בין הברוטו לנטו באוניברסיטאות.

מנואל טרכטנברג: הוא פער גדול מאוד, הפער במכללות הוא פער הרבה יותר קטן.

מנואל טרכטנברג: יתרה מזאת, במכללות נקלטו כ-70% סגל צעיר שזו משרתם הראשונה.

מנואל טרכטנברג: למה אני מציין את זה?

מנואל טרכטנברג: כי בעבר, הרבה מאוד מאלה שהלכו למכללות היו פורשי אוניברסיטאות שיצאו לגמלאות, ואז הצטרפו למכללות.

מנואל טרכטנברג: הנתון הזה הוא אחד המשמחים ביותר, כי זה אומר שנבנה קדר של סגל צעיר במכללות, שהוא זה - - -

גילה גמליאל: ומה היחס של נשים וגברים שם?

מנואל טרכטנברג: היחס של נשים-גברים – אני לא יודע להגיד לך.

מנואל טרכטנברג: אני יודע להגיד לך תיכף נתון שקשור לזה.

מנואל טרכטנברג: אבל בדרך כלל מה שקורה - - -

<אורי רשטיק: בסטודנטים יש יותר נשים.

גילה גמליאל: לא, אני מדברת על הסגל הבכיר.

רות קלדרון: - - - החדשים זה חצי-חצי.

מנואל טרכטנברג: בנקלטים החדשים חצי-חצי?

מנואל טרכטנברג: יכול להיות.

גילה גמליאל: יפה מאוד.

גילה גמליאל: לסטודנטים יש רוב, זה ברור.

מנואל טרכטנברג: הבעיה עם הסגל מבחינת הפן המגדרי הוא שאומנם בהתחלה אולי זה חצי-חצי או קרוב לזה, אבל אחר כך, האחוז בדרגים הגבוהים הוא הרבה יותר נמוך.

מנואל טרכטנברג: וזו הבעיה שעומדת בפנינו, ואנחנו מנסים לפעול גם בכיוון הזה.

יעקב פרי: מנו, אבל 70% מהסגל הצעיר הוא כולו במכללות.

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: הכוונה הייתה – הנה, הכוכביות מתייחסות - - -

יעקב פרי: 140 בשתי כוכביות.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: כלומר, מאלה שנקלטו במכללות, 70% הם סגל צעיר.

מנואל טרכטנברג: אלה שנקלטו באוניברסיטאות, כולם סגל צעיר.

מנואל טרכטנברג: אלא שבעבר, אלה שנקלטו במכללות היו בחלקם פורשי אוניברסיטאות.

מנואל טרכטנברג: שזה בסדר גמור, אבל כשאתה מסתכל כלפי העתיד - - -

יעקב פרי: שזו לא המשרה הראשונה שלו.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: זה נתון שמשום מה נעלם מעיני הציבור בשבועות האחרונים.

מנואל טרכטנברג: זה בסדר, זו הזדמנות להציג את הנתון לאשורו.

מנואל טרכטנברג: והנה השקף שאני חושב שהוא מאוד משמעותי.

מנואל טרכטנברג: שימו לב למה שקרה.

מנואל טרכטנברג: אני מדבר על האוניברסיטאות בלבד.

מנואל טרכטנברג: הגענו לכ-4,700 אנשי סגל בכיר באוניברסיטאות, וזה ירד בהתמדה.

מנואל טרכטנברג: מבחינתי, הקטע של הירידה משקף בצורה הכי בוטה את העשור האבוד.

מנואל טרכטנברג: מה שקרה הוא שאנשים פרשו, לא התחדשו, כלומר, לא היו גיוסים.

מנואל טרכטנברג: ולכן כשאנחנו מדברים על בריחת מוחות, אלו אותם צעירים שהיו אמורים ליישר קו שם, בשנים האלו, ולא נקלטו, ומצאו את מקומם בחוץ-לארץ.

מנואל טרכטנברג: והנה, המגמה התהפכה.

מנואל טרכטנברג: זה מה שחשוב לציין כאן.

מנואל טרכטנברג: נכון, קבענו לעצמנו יעד של 5,000 בסוף התוכנית הרב-שנתית.

מנואל טרכטנברג: אנחנו בדרך לשם.

מנואל טרכטנברג: לא קל.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם, אני לא בטוח שבקונסטלציה הנוכחית נצליח להגיע ליעד.

מנואל טרכטנברג: השלבים הראשונים קלים יותר מאשר השלבים המאוחרים יותר.

עמרם מצנע: מה המגבלה?

מנואל טרכטנברג: המגבלה האפקטיבית היא תקציבית.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד, כדי לסבר את האוזן, כדי להבין על מה אנחנו מדברים.

מנואל טרכטנברג: לקלוט סגל צעיר – נניח מרצה, חוקר – במדעים הניסויים – במדעי הטבע, חלקם במדעי החיים – עולה לא פחות ממיליון דולר, ולעיתים יותר.

מנואל טרכטנברג: דולר.

מנואל טרכטנברג: הקליטה.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: אתה צריך להקים מעבדה יקרה מאוד.

מנואל טרכטנברג: אתה צריך לשלם לחוקר.

מנואל טרכטנברג: אתה צריך לשלם לאסיסטנטים שלו.

מנואל טרכטנברג: אתה צריך גם את ה-facilities הפיזיים.

עמרם מצנע: אתה מדבר על מרכזי המצוינות, אבל לקלוט מרצה לסגל בכיר זה לא - - -

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: אמרתי בתחומיים ניסויים, כלומר שדורשים מעבדה.

מנואל טרכטנברג: בצד השני, במדעי החברה והרוח, העלות היא בין חצי מיליון למיליון שקל לקלוט, כי אתה צריך סל קליטה, חדר, אסיסטנטים וכולי.

מנואל טרכטנברג: אז העלויות הן אדירות.

מנואל טרכטנברג: נניח שאתה רוצה לקלוט מאה אנשי סגל, קח איזה ממוצע שאתה רוצה – מיליון וחצי או משהו כזה – 200-150 מיליון שקל.

עמרם מצנע: אתה מדבר על מדענים חוזרים.

מנואל טרכטנברג: לא חשוב אם הם חוזרים או לא.

עמרם מצנע: לקבל מישהו מהסגל הזוטר שיעלה בדרגה לסגל הבכיר, זה תהליך טבעי.

מנואל טרכטנברג: עדיין.

מנואל טרכטנברג: זה טבעי, אבל עדיין יש את הקפיצה הזאת ב-facilities שאתה צריך לתת לו.

שי פירון: בעיקר במחקר.

מנואל טרכטנברג: בעיקר במחקר.

מנואל טרכטנברג: צריך להבין את זה, העלויות הן עצומות.

מנואל טרכטנברג: כלומר, עוד מאה אנשי סגל, זה לפחות 150 מיליון שקל.

מנואל טרכטנברג: יש פה מגבלה שאנחנו נאבקים בה.

מנואל טרכטנברג: אלה המספרים, ואנחנו מקווים שנוכל להמשיך ולהתקדם.

מנואל טרכטנברג: יש רצון של מספר רב של חוקרים ישראליים שנמצאים בחו"ל לחזור לארץ.

מנואל טרכטנברג: הרצון הזה קיים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו בקשר איתם.

מנואל טרכטנברג: יש מאגר נתונים על זה, וכדומה.

מנואל טרכטנברג: במכללות, גם, הייתה התקדמות גדולה מאוד, ונקלטו נטו, כאמור, קרוב ל-300.

מנואל טרכטנברג: מה שמעודד כאן שהם ברובם צעירים.

מנואל טרכטנברג: בעקבות הקליטות האלה שעשינו, מתחיל להשתפר היחס בין הסטודנטים לסגל.

מנואל טרכטנברג: אם כן, ירדנו מ-24 ל-23.

יעקב פרי: מה המצב בעולם במילה אחת?

מנואל טרכטנברג: קודם כל, לפני העולם.

מנואל טרכטנברג: אנחנו היינו ביחס של 16:1.

מנואל טרכטנברג: כשאני למדתי באוניברסיטה, אני לא יודע את המספר, אבל זה היה יותר נמוך מזה.

מנואל טרכטנברג: באוניברסיטאות הטובות, נניח בטופ 10 בארצות-הברית, זה נע בין שישה לעשרה.

מנואל טרכטנברג: זה היחס.

מנואל טרכטנברג: ב"הארוורד" זה שבעה.

מנואל טרכטנברג: ב"קלטק" זה נמוך יותר אפילו.

מנואל טרכטנברג: ב-MIT זה כמו ב"הארוורד".

מנואל טרכטנברג: אלה המספרים.

מנואל טרכטנברג: חוץ מ"ברקלי", שהיא חלק מה- ,UC systemושם זה יותר גבוה, זה 15.

מנואל טרכטנברג: אבל אלה המספרים.

מנואל טרכטנברג: מה שאני רוצה שתבינו, המאמץ האדיר שצריך כדי להתחיל להשתפר מ-24, 23, אולי 22, וכך הלאה.

מנואל טרכטנברג: המסר הוא התחלנו.

מנואל טרכטנברג: המגמה היא ברורה.

עמרם מצנע: מה היעד פה?

מנואל טרכטנברג: היעד הוא 21.

מנואל טרכטנברג: וזה יעד לא מאוד שאפתני אל מול ה-16 שהיינו בו ואל מול מה שאמרתי לגבי העולם.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לומר לכם, בהשכלה גבוהה אין נסים.

מנואל טרכטנברג: אם אלה המספרים, התוצאות יהיו בהתאם, עם כושר האלתור והתושייה שיש לנו.

מנואל טרכטנברג: אז הדרך ארוכה, אבל אנחנו בדרך הנכונה.

מנואל טרכטנברג: זה המסר.

מנואל טרכטנברג: הקמנו מרכזי מצוינות.

מנואל טרכטנברג: בגל הראשון הקמנו ארבעה בתחומים של מדעי החיים, אנרגיות חלופיות, מדעי המוח, מדעי המחשב.

מנואל טרכטנברג: שימו לב שמי שעומד בראש ה- high coreשל מדעי החיים הוא פרופסור חיים סידר, אשר שמו הועלה לאחרונה כמועמד לפרס נובל.

מנואל טרכטנברג: המרכזים האלה פועלים כבר שנתיים כמעט, והם מאוד מצליחים.

מנואל טרכטנברג: המסר הוא לא רק להקים עוד אופרציה מחקרית.

מנואל טרכטנברג: זה שיתופי פעולה בין מוסדות בארץ, דבר שהיה נדיר, בטח לא בהיקפים האלה.

מנואל טרכטנברג: אתה עושה אופטימיזציה של המשאבים, של היתרון היחסי של כל מוסד ומוסד בהקשרים האלה.

מנואל טרכטנברג: לאחרונה הקמנו עוד 12 מרכזי מצוינות, גם במדעי הרוח, שזה דבר יוצא דופן.

מנואל טרכטנברג: מדעי הרוח לא רגילים לאופרציות מהסוג הזה.

מנואל טרכטנברג: הם גם לא רגילים לסכומי כסף כל כך גדולים שיזרמו למדעי הרוח בעקבות מרכזי המצוינות האלה.

מנואל טרכטנברג: גם למדעי החברה ובתחומים - - -

רות קלדרון: כסף מדינה ולא כסף של - - -

מנואל טרכטנברג: כן, כסף מדינה.

מנואל טרכטנברג: אלה מרכזי המצוינות.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לציין את העניין של קליטת חוקרים מעולים במרכזים האלה.

מנואל טרכטנברג: זה הדובדבן שבקצפת.

מנואל טרכטנברג: כבר נקלטו 56 חוקרים צעירים מעולים ב-16 המרכזים.

מנואל טרכטנברג: שימו לב מאיפה הם באים, כי זה מה שחשוב.

מנואל טרכטנברג: מהטופ שבטופ.

מנואל טרכטנברג: שבעה מ"הארוורד".

מנואל טרכטנברג: שישה מ"סטנפורד".

מנואל טרכטנברג: ארבעה מ"קלטק", וכולי.

מנואל טרכטנברג: זו התמונה.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם, זה השקף שאותי כל פעם מרגש מחדש.

מנואל טרכטנברג: כי זה העתיד של ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: היא תלויה בדיוק ביכולת שלנו להביא את הצעירים המוכשרים האלה, שיש להם הצעות להישאר בארצות-הברית בטובות שבאוניברסיטאות שם, וחוזרים אלינו, בין היתר, כי אנחנו נותנים להם את האמצעים כדי שיוכלו להמשיך ולהצטיין גם אצלנו.

מנואל טרכטנברג: דרך אגב, שאלת על הנשים, כאן זה שליש.

מנואל טרכטנברג: לכן אמרתי שיש נתון אחד שאני זוכר, והוא כאן.

מנואל טרכטנברג: הרחבת הנגישות לחרדים – שמנו את זה כמטרה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו בתהליך של הקמת מה שנקרא מח"רים, מסגרות לחרדים.

מנואל טרכטנברג: הקמנו תשעה כאלה שיקלטו 1,700 סטודנטים.

מנואל טרכטנברג: כיום לומדים במסגרות החרדיות 7,800 סטודנטים חרדים.

מנואל טרכטנברג: זה הישג, אבל אנחנו שואפים לשלש או להכפיל את המספר הזה תוך שלוש שנים.

מנואל טרכטנברג: יש קשיים בדרך שאנחנו מתמודדים איתם על ההגדרה מיהו חרדי.

מנואל טרכטנברג: זו סוגיה מאוד לא פשוטה.

מנואל טרכטנברג: יש דוחק תקציבי גם בהקשר הזה.

מנואל טרכטנברג: נתמודד.

מנואל טרכטנברג: השקנו תכנית להנגשת ההשכלה הגבוהה לערבים.

מנואל טרכטנברג: כיום במדינת ישראל רק 11% מהסטודנטים באים מהמגזר הערבי, אל מול 20% באוכלוסייה.

מנואל טרכטנברג: הם מתמודדים עם קשיים רבים מאוד.

מנואל טרכטנברג: התוכנית שלנו היא הוליסטית, כוללנית.

מנואל טרכטנברג: היא אמורה לטפל בכל ההיבטים האלה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לציין שבפעם הראשונה הקמנו קרן מלגות יהודית לסטודנטים הערבים, בפרט לתחומים יוקרתיים כגון הנדסה וכולי.

מנואל טרכטנברג: לשמחתי הרבה, יהדות העולם תורמת לקרן הזאת.

מנואל טרכטנברג: בניו-יורק, בלונדון ובמקומות אחרים תורמים לקרן שמיועדת לסטודנטים הערבים.

מנואל טרכטנברג: ויש עוד אפיקים רבים של עשייה גם במדעי הרוח.

מנואל טרכטנברג: אני לא אפרט, אין לנו זמן.

מנואל טרכטנברג: גם עשייה רבה כדי לאפשר מעבר מכללות להוראה לות"ת.

מנואל טרכטנברג: זה מתקשר למה שדיבר השר קודם.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לוקחים אחריות.

מנואל טרכטנברג: גם הקמת חברה למסחור ידע למכללות.

מנואל טרכטנברג: גם שם נוצר ידע שיכול להיות טוב למשק.

מנואל טרכטנברג: הקמנו מרכז לחקר הים התיכון.

מנואל טרכטנברג: מפתחים קשרים הדוקים עם סין והודו.

מנואל טרכטנברג: בפעם הראשונה הבאנו כ-90 פוסט-דוקטורנטים מסין והודו.

מנואל טרכטנברג: הם נמצאים כאן בארץ.

מנואל טרכטנברג: זה גשר לעוצמות של סין שמתפתחת שם בתחום הזה.

מנואל טרכטנברג: העניין של הקמת מעונות, שהשר הזכיר.

מנואל טרכטנברג: בפעם הראשונה הוקדשו 100 מיליון שקל להקמת מעונות.

מנואל טרכטנברג: אני מקווה שיהיה לזה המשך.

מנואל טרכטנברג: מבחינת התקציב, אנחנו פועלים לפי התקציב הרב-שנתי.

מנואל טרכטנברג: המספרים המוצגים כאן הם של התקציב המקורי, כפי שהיה בתשע"א.

מנואל טרכטנברג: זה כמובן משתנה עם הצמדות וכולי.

מנואל טרכטנברג: אנחנו נמצאים בתשע"ד.

מנואל טרכטנברג: ספגנו קיצוץ של כ-90 מיליון שקל בתשע"ד.

מנואל טרכטנברג: ולכן המספרים כאן הם לא המספרים שאנחנו נראה שמגיעים בסופו של דבר להשכלה גבוהה.

מנואל טרכטנברג: רוב התקציב הולך לגיוס סגל חדש והגברת המצוינות, כ-40%, ולמטרות אחרות כפי שהן מפורטות כאן.

מנואל טרכטנברג: מבחינת התקציב פר סטודנט, הייתה צמיחה ממש, כפי שרואים כאן, ותחילת ההתאוששות עם התוכנית הרב-שנתית ועם העובדה שמספר הסטודנטים לא ממשיך לגדול באותו קצב.

מנואל טרכטנברג: מהן הסוגיות שעומדות בפנינו?

מנואל טרכטנברג: אז קודם כל, ברובד הטרום אקדמי, הרובד שבין התיכון לבין ההשכלה הגבוהה – השר התייחס לזה – זה רובד בעייתי מאוד, ואנחנו מחויבים לעשות מעשה פה.

מנואל טרכטנברג: אני אגיד כמה מילים על זה.

מנואל טרכטנברג: גם בקצה העליון, הדוקטורט, המודל ששריר וקיים במדינת ישראל בהקשר הזה הוא מודל מיושן.

מנואל טרכטנברג: הוא המודל האירופאי.

מנואל טרכטנברג: אנחנו רוצים ללכת למודל האמריקאי, שמיד אחרי ה-BA אתה מתחיל את לימודי הדוקטורט, מה שנקרא the graduate programs.

מנואל טרכטנברג: וזה גם יקצר את הדרך ויהיה יותר עוצמתי.

מנואל טרכטנברג: השר הזכיר את העניינים הרגולטוריים, המשילות.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מחויבים בוועדה הזאת שתעשה סדר, תעשה הסדרה גם במבנה של הות"ת-מל"ג, וגם בקשר בין הות"ת-מל"ג לבין השלטון.

מנואל טרכטנברג: כמו כן, צריך לתת את הדעת על חלוקת התפקידים בתחולת התכנון בין המוסדות המתוקצבים ללא מתוקצבים.

מנואל טרכטנברג: הגישה שהייתה בעבר, שהייתה גישה קצת לעומתית בין שני הגושים האלה, היא פשוט לא מהעניין.

מנואל טרכטנברג: הרי אנחנו חלק מאותה מערכת.

מנואל טרכטנברג: כל אחד ממלא פונקציה חשובה.

מנואל טרכטנברג: וצריך להסדיר את זה גם אל מול סוגיות שעולות במקצועות בפרה-רפואיים בשימוש בתשתיות לאומיות וכדומה.

מנואל טרכטנברג: החוליה החלשה, אמרתי, זה הרובד ההתחלתי.

מנואל טרכטנברג: הגענו כאמור למיצוי של הפוטנציאל מבחינת בוגרי התיכון, אבל צריך להכיר בעובדה שהרבה מהם לא מגיעים מוכנים להשכלה גבוהה.

מנואל טרכטנברג: יש את כל העניין של המכינות.

מנואל טרכטנברג: רובד המכינות לא מוסדר היטב.

מנואל טרכטנברג: לא הצלחנו בשנים האחרונות להסדיר את זה.

עמרם מצנע: מה האחוז הכולל של המסיימים מהמתחילים?

מנואל טרכטנברג: כמה נשירה יש?

עמרם מצנע: אחוז של המסיימים לתואר ראשון מתוך המתחילים.

מנואל טרכטנברג: כמה נשירה יש?

מנואל טרכטנברג: גדי, אתה יודע?

<גדי פרנק: 20% בערך.

עמרם מצנע: 20%?

<קריאה: תלוי באיזה יחידות.

<גדי פרנק: תלוי באיזה תחום.

<גדי פרנק: הממוצע הוא בסביבות - - -

מנואל טרכטנברג: נושרים כ-20%?

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: וזה משקף גם את ההתחלה.

מנואל טרכטנברג: אבל השאלה שצריך לשים על השולחן היא מה קורה עם החצי השני.

מנואל טרכטנברג: מה קורה עם אותם 50% שלא מגיעים להשכלה גבוהה?

מנואל טרכטנברג: על זה צריך לתת את הדעת.

מנואל טרכטנברג: יש בעולם מה שנקרא tertiary education, השכלה שלישונית, שהחלק הארי שלה הוא השכלה גבוהה אקדמית.

מנואל טרכטנברג: אבל יש גם אמצעים אחרים להעניק השכלה על-תיכונית שלישונית, לאו דווקא אקדמית, ועל זה צריך לתת את הדעת.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם שמה שקורה או לא קורה עם אותם 50% שלא מגיעים להשכלה גבוהה אחראי במידה רבה לפערים בחברה הישראלית.

מנואל טרכטנברג: זה קורה בכל העולם.

מנואל טרכטנברג: מי שזוכה להשכלה גבוהה, מצבו הרבה יותר טוב בשוק התעסוקה.

מנואל טרכטנברג: פערי השכר הכול כך עקשניים שאנחנו רואים לאורך זמן קשורים, בין היתר, לדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: לכן אני אומר, זו אחריותנו לתת לזה מענה.

מנואל טרכטנברג: אחד הכיוונים שאנחנו שוקלים הוא הקמה של מכללות קהילתיות, community colleges, שיהיו מכללות דו-שנתיות שתנאי הקבלה יהיו מינימליים.

מנואל טרכטנברג: הכוונה שלהן היא כפולה.

מנואל טרכטנברג: גם לאפשר כניסה להשכלה גבוהה אקדמית למי שירצה ויוכיח את עצמו, ו / או לרכוש מקצוע שווה בשוק העבודה.

מנואל טרכטנברג: זה משהו דרמטי אם נצליח לעשות את זה.

מנואל טרכטנברג: אני מקווה שנוכל להתקדם בכיוון הזה.

מנואל טרכטנברג: כמה מילים לסיכום.

מנואל טרכטנברג: אנחנו בעיצומה של התוכנית הרב-שנתית.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם, לא מובן מאליו שנוכל להתקדם הלאה בלא רוח גבית של כל הנוגעים בדבר, בלא נחישות להמשיך ולהתקדם, וגם להעריך מחדש את מה שצריך להעריך מחדש, בין אם זה הפן התקציבי ובין אם זה משהו אחר.

מנואל טרכטנברג: אסור לנו – אסור לנו – לרגע לסטות מהדרך.

מנואל טרכטנברג: זו הזדמנות פז לשקם את ההשכלה הגבוהה ולהביא אותה למחוזות אחרים גם בפן החברתי אם תרצו – מה שאמרתי על המכללות הקהילתיות, על ה-50% האחר.

מנואל טרכטנברג: גם בפן של המצוינות.

מנואל טרכטנברג: גם בפן של התרומה למשק.

מנואל טרכטנברג: אני מקווה מאוד שלאור מה שמענו קודם על שיתוף הפעולה ועל אווירת הצוות ששוררת בין כל הנוגעים בדבר – בין שר החינוך, חגית, אנוכי, גדי פרנק, שר המדע גם – יש שיתוף פעולה שלא היה בעבר.

מנואל טרכטנברג: יושב-ראש ועדת החינוך.

מנואל טרכטנברג: כולנו צריכים להרגיש חלק מאותה סירה.

מנואל טרכטנברג: בידנו להביא אותה לחוף מבטחים.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה לכם.

עמרם מצנע: תודה רבה לפרופסור טרכטנברג.

עמרם מצנע: אורי רשטיק, בבקשה.

עמרם מצנע: התאחדות הסטודנטים.

<אורי רשטיק: תודה רבה, גם לך, יושב-ראש הוועדה על כינוס הוועדה המיוחדת הזאת.

<אורי רשטיק: אני אגיד לך את האמת, כשאנחנו ביקשנו לקיים את הוועדה – ואנחנו עוד נקיים דיון מעמיק – על מצב הסטודנט בישראל, כי אמנם האקדמיה היא עולם ומלואו, המרכיבים שלה הם מחקר, מרצים והוראה.

<אורי רשטיק: אבל בסופו של דבר, חלק הארי של האקדמיה הם הסטודנטים.

<אורי רשטיק: אני גם רוצה לציין שלמרות שהשנה האקדמית נפתחה כהלכה, במלואה, יש עדיין 22,000 סטודנטים במכללות טכנולוגיות ששובתים.

<אורי רשטיק: אני רוצה להתייחס גם למה שהשר אמר.

<אורי רשטיק: אנחנו מערכת סולידרית.

<אורי רשטיק: התאחדות הסטודנטים מייצגת גם את הסטודנטים ההנדסאים.

<אורי רשטיק: ישבתי לילה שלם לפני שתי ליליות עם מכללות ההנדסאים, משרד האוצר ומשרד הכלכלה.

<אורי רשטיק: אני מאוד מקווה שיהיה פתרון בימים הקרובים, אבל אני גם מאוד דואג מכך שאנחנו נאלץ – וגם בסופו של דבר נעשה את זה – להצטרף למאבק הזה גם במוסדות האקדמיים וגם במכללות להוראה.

<אורי רשטיק: זו מערכת סולידרית.

<אורי רשטיק: אם השר היה פה, הייתי קורא לו.

<אורי רשטיק: אני חושב שחשוב ונכון שהוא יתערב בסיפור הזה ולא יוביל לדרדור בתוך המערכת.

<אורי רשטיק: קצת על התאחדות הסטודנטים.

<אורי רשטיק: אנחנו מייצגים 330,000 סטודנטים, כמו שאמרתי.

<אורי רשטיק: מכללות פרטיות, מכללות ציבוריות, אוניברסיטאות, מכללות לחינוך להוראה, מכללות טכנולוגיות.

<אורי רשטיק: החל מהשנה – מגיעה פה תודה מאוד גדולה לחגית, שהייתה נשיאה של הפתוחה, והובילה יחד אתנו את תהליך ההצטרפות של האוניברסיטה הפתוחה לכלל הסטודנטים.

<אורי רשטיק: אני אתייחס למה שהשר אמר.

<אורי רשטיק: יש לנו אחריות משולשת.

<אורי רשטיק: יש לנו אחריות כלפי מערכת ההשכלה הגבוהה עצמה.

<אורי רשטיק: אני חושב שפרופסור טרכטנברג הרחיב פה על השותפות שלנו בתוך המערכת ועל היעדים המרכזיים שלה.

<אורי רשטיק: אנחנו בהחלט רואים את עצמנו כשותפים פעילים בדבר הזה.

<אורי רשטיק: אנחנו גם יודעים להסתכל על המערכת ברמת המקרו, ברמת על.

<אורי רשטיק: לקחת אחריות עליה.

<אורי רשטיק: התפקיד השני שלנו, כמו שהשר אמר, הוא להתסיס.

<אורי רשטיק: אז אולי אני טיפה אתסיס היום.

<אורי רשטיק: אבל כמובן שזה נעשה מתוך ידיעה שיש שותפות במערכת, והנתונים שאני אציג פה הם לא נתונים שהתחילו היום.

<אורי רשטיק: המגמה ארוכת שנים.

<אורי רשטיק: אני אסיים בהיבטים של המעורבות החברתית והמעורבות שלנו בחברה.

<אורי רשטיק: כמו שאתם יודעים ומכירים, אנחנו עורכים מדי שנה סקר סטודנט.

<אורי רשטיק: השנה השתתפו בסקר הזה מספר שיא של 9,000 סטודנטים.

<אורי רשטיק: אנחנו בוחנים בסקר מגוון רחב של היבטים – מגורים, פרנסה, תחבורה.

<אורי רשטיק: דברים שקשורים לרווחת הסטודנטים לאורך חייו.

<אורי רשטיק: גם נושאים של איכות הוראה.

<אורי רשטיק: לא נתייחס כאן לאיכות ההוראה.

<אורי רשטיק: אני מקבל התייחסות משמעותית ורצינית בתחילת כל שנה.

<אורי רשטיק: כל שנה אנחנו מקבלים לפחות חמישה טלפונים משני מוסדות זועמים, למה אנחנו אחרונים בסקר איכות ההוראה.

<אורי רשטיק: וזה מאוד משמח אותי כי זה מעלה את הנושא לסדר היום.

<אורי רשטיק: רואים שבעקבות הדבר הזה המוסדות מתייחסים לזה.

<אורי רשטיק: אני אתייחס לנושא של רווחת הסטודנטים.

<אורי רשטיק: אלו נתונים שאנחנו מציגים פעם ראשונה.

<אורי רשטיק: אנחנו עשינו שקלול של שלושת הסקרים האחרונים.

<אורי רשטיק: אתם יכולים לראות איך סטודנט מסיים את החודש שלו במשך כל חודש.

<אורי רשטיק: אם ב-2009 סטודנט סיים את החודש שלו באוברדרפט של 675 שקלים, ב-2011 באוברדרפט של 786 שקלים, והשנה אנחנו רואים עלייה דרסטית באוברדרפט.

<אורי רשטיק: סטודנט מסיים את החודש באוברדרפט של 1,165 שקלים.

<אורי רשטיק: מנו, זה נכון להגיד שזה לא צמוד מדד, אבל בכל מקרה, עלייה של קרוב ל-500 שקלים במשך ארבע השנים האחרונות – צמוד מדד, לא צמוד מדד, זה לא רלוונטי – זו עלייה אסטרונומית.

<אורי רשטיק: אני רוצה להציג בפניכם איך נראה חשבון הבנק של סטודנט ממוצע בישראל.

<אורי רשטיק: אני רוצה להדגיש כמה דברים בהיבט הזה.

<אורי רשטיק: אמרו לי להביא ציור של פצצה, אבל ויתרתי על הרעיון.

<קריאה: זו פצצה.

<אורי רשטיק: זו באמת פצצה מתקתקת.

סתיו שפיר: צריך להציג גם את חשבון הבנק של ההורים שלו.

<אורי רשטיק: חכי.

<אורי רשטיק: האוברדרפט הזה –זה ממוצע משוקלל – כולל את הסיוע של ההורים.

<אורי רשטיק: כלומר, האוברדרפט הזה הוא אחרי הסיוע של ההורים.

<אורי רשטיק: אנחנו מדברים על סיוע מההורים בממוצע לסטודנט של 700 שקלים בחודש.

<אורי רשטיק: אנחנו מדברים פה על משכורת של 2,190 שקלים.

<אורי רשטיק: הוצאות מחייה, כל מה שקשור לתקשורת, אינטרנט, מזון, נסיעות, בריאות ובילויים – 1,872 שקלים בחודש.

<אורי רשטיק: לימודים – זה לא רק שכר לימוד, זה גם ההוצאות הנלוות של שכר הלימוד.

<אורי רשטיק: מלגות – יש עלייה השנה במלגות, 439 בממוצע.

<אורי רשטיק: דיור – דיור זה לא רק שכר דירה, זה גם הוצאות דיור נלוות.

<אורי רשטיק: זה ארנונה, זה חשמל, זה מים.

<אורי רשטיק: כמו שאתם יכולים לראות, בשנה, הסטודנט מסיים באוברדרפט של קרוב ל-14,000 שקלים.

<אורי רשטיק: בתואר שלם הסטודנט הממוצע הישראלי ייצא לשוק התעסוקה, לחיים חדשים, להקים משפחה, באוברדרפט של 42,000 שקלים.

<אורי רשטיק: זה לא מצב שהתחיל היום.

<אורי רשטיק: אין פה טענות לשר החינוך הנוכחי או לשר האוצר הנוכחי.

<אורי רשטיק: זאת מגמה שבכוחם של נבחרי הציבור שלנו, בשיתוף פעולה עם הות"ת והמל"ג – מגמה שצריך לשנות, ואפשר לשנות.

<אורי רשטיק: פתרון משמעותי שאנחנו חושבים שהוא נכון לדבר הזה הוא בנייה של מעונות סטודנטים כמו בכל העולם.

<אורי רשטיק: כיום, רק ל-6.6% מהסטודנטים יש מיטה במעונות.

<אורי רשטיק: מדינת ישראל הקצתה לפני שנתיים, במהלך המחאה החברתית 100 מיליון שקלים לטובת מעונות סטודנטים.

<אורי רשטיק: אנחנו מברכים על זה, אבל זה מספיק בסופו של דבר רק לבנייה של 4,000 מיטות, כאשר בפועל אושר לבנייה סדר גודל של 1,700 מיטות.

<אורי רשטיק: אני פונה לות"ת ולמדינת ישראל, חייבים לתת גז על הסיפור הזה.

<אורי רשטיק: זה פתרון נכון לא רק בגלל שהוא נותן מענה לסטודנטים, הוא גם משחרר ביקושים מהשוק.

<אורי רשטיק: ברגע שכמה שיותר סטודנטים יגורו במעונות, זה ישחרר ביקושים, וזה יוריד את מחירי הדיור.

<אורי רשטיק: תהיה לזה השפעת מקרו על הדיור בישראל.

<אורי רשטיק: זה פתרון טוב.

<אורי רשטיק: זה פתרון נכון.

<אורי רשטיק: זה פתרון שקורה בכל העולם.

<אורי רשטיק: זה פתרון מוכח.

סתיו שפיר: כמה דירות קיימות היום במעונות סטודנטים בכלל ברחבי הארץ?

<אורי רשטיק: אני יכול להגיד מיטות, אני לא יודע בדיוק דירות.

<אורי רשטיק: אני חושב שיש 22,000 מיטות.

סתיו שפיר: בכלל, בכל הארץ.

<אורי רשטיק: בכל הארץ, על 308,000 סטודנטים.

<אורי רשטיק: ל-6.6% מהסטודנטים יש מיטה במעונות.

<אורי רשטיק: אני רוצה להוסיף, בכל זאת – אמנם אנחנו מתסיסים, אבל אנחנו גם לוקחים אחריות.

<אורי רשטיק: אני רוצה לברך את שר החינוך – שלא נמצא פה – על ההצטרפות והסיוע שלו לפרויקטים בפריפריה, בפרויקט לוד.

<אורי רשטיק: היה לי חשוב מאוד להגיד ולציין את זה.

<אורי רשטיק: זה לא מובן מאליו.

<אורי רשטיק: אני רוצה לבקש, מלבד מעונות, אנחנו נכונים להגיע לפריפריה, לשבת בפריפריה, לגור בפריפריה.

<אורי רשטיק: הסטודנטים הם כוח חלוצי וערכי.

<אורי רשטיק: לצורך העניין, השנה, בפרויקט לוד נשארו כ-50 סטודנטים, אחרי שסיימו את ההתנדבות שלהם ואחרי שסיימו את לימודיהם, אחרי שסיימו את המלגות שלהם.

<אורי רשטיק: זה כוח משימה לאומי.

<אורי רשטיק: שלחו אותנו לפריפריה, אנחנו נגיע לשם.

<אורי רשטיק: תגבו אותנו.

<אורי רשטיק: זו אחת המשימות הלאומיות החשובות שלנו.

<אורי רשטיק: זהו.

<אורי רשטיק: שוב, אני מודה ליושב-ראש הוועדה.

עמרם מצנע: תודה רבה לאורי.

עמרם מצנע: בהחלט הצגה מעניינת.

עמרם מצנע: פרופסור בן-ששון, בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחיים.

מנחם בן-ששון: אני מבקש להתייחס לוועדה הזו קודם כל בהיבט מאוד אישי.

מנחם בן-ששון: אם יש לי חינוך פרלמנטרי, התחלתי את זה בוועדה הזו.

מנחם בן-ששון: ליהודית גידלי, עם סבלנות אין קץ והניסיון שלה, יש חלק באותו חינוך.

מנחם בן-ששון: לפני 17 שנה, כשביקשו ממני להצטרף לכנסת בזמנו, אמרתי שאני לא מוכן.

מנחם בן-ששון: הניסיון שלי היה קשה מאוד, אני לא יודע אם אני אצליח לעמוד בזה.

מנחם בן-ששון: אז מסתבר שהוועדה עובדת נאה.

מנחם בן-ששון: החינוך שקיבלתי היה במקום.

מנחם בן-ששון: אני מודה לך, יהודית, ולא רק למערכת שנמצאת כאן.

<יהודית גידלי: גילוי נאות, הוועדה צריכה להודות לעוד דורות בן-ששון.

מנחם בן-ששון: שנת לימודים אקדמית היא תאריך שממנו ואליו אתה יוצא לשנה חדשה ומסתכל אחורה במעין חשבון נפש.

מנחם בן-ששון: ביום כיפורים שעבר עד יום כיפורים זה אתה עושה חשבון.

מנחם בן-ששון: גם כאן.

מנחם בן-ששון: בעצם, שנת עבודה אקדמית, אין לה התחלה ואין לה סוף.

מנחם בן-ששון: אתה עוסק במחקר מבוקר עד ערב.

מנחם בן-ששון: אין לו גבול, משום שכשנסגרת הספרייה, אתה ממשיך בבית, היום במאגרי המידע והאינטרנט.

מנחם בן-ששון: אתה חוזר אל המעבדה – אם יש לך מעבדה כימית או ביולוגית – במשך שעות היום.

מנחם בן-ששון: פירושו של דבר, החיים האקדמיים יום ולילה לא ישבתו.

מנחם בן-ששון: ומבחינה זו, כשאנחנו באים איתם חשבון, החשבון לא מתמצה בהתחלת שנת לימודים.

מנחם בן-ששון: הוא לא מתמצה בשעות לימוד, אלא הוא מתמצה במה שקוראים היום 7/24.

מנחם בן-ששון: 24 שעות, שבעה ימים בשבוע.

מנחם בן-ששון: ולכן הפסוק הנאות להם הוא יום ולילה לא ישבתו.

מנחם בן-ששון: כך גם צריך להסתכל אל הסטודנטים שהם חלק מן החוויה הזו.

מנחם בן-ששון: הסטודנט שומע את שעות הלימודים הפורמליות שלו.

מנחם בן-ששון: בזה לא מתמצית החוויה של הסטודנט.

מנחם בן-ששון: הוא יושב במעבדה.

מנחם בן-ששון: הוא נמצא בקבוצת המחקר.

מנחם בן-ששון: הוא מתכונן בתקופת הבחינות.

מנחם בן-ששון: היא מגדלת את ילדיה.

מנחם בן-ששון: ולכן כשאתה מסתכל על הסטודנט הישראלי, א', לא פלא שהוא הטוב שבסטודנטים בעולם.

מנחם בן-ששון: היא / הוא מגיעים בשלים בגיל, מנוסים בחיים, מסוגלים להתמודד עם בעיות.

מנחם בן-ששון: שימו לב, היום בריחת המוחות לא מתחילה אחרי הדוקטורט.

מנחם בן-ששון: באים לקחת את הסטודנטים לכבוש את המלכה אתנו בבית.

מנחם בן-ששון: ממש.

מנחם בן-ששון: מגיעות משלחות מחוץ-לארץ כדי לקחת את הטובים שבסטודנטים, – והם מעולים – לאוניברסיטאות שבחוץ לארץ.

מנחם בן-ששון: כשאנחנו באים חשבון עם כך, עם מה שאנחנו – אני מדבר עכשיו על מי שנמצא בחזית ההשכלה הגבוהה נמצא בו – זוהי החזית האסטרטגית האמתית של עם ישראל.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אתה ישבת בחזיתות צבאיות.

מנחם בן-ששון: נמצאת בחזית מוניציפאלית והראית לנו דוגמה.

מנחם בן-ששון: אבל אנחנו יודעים שמי שבונה את סדר-היום שאליו אנחנו פונים כדי למצוא פתרון לבעיות יומיומיות הן בשדה בחינוך, בשדה הפיתוח הטכנולוגי, הן בשדה הביולוגי, אנחנו חוזרים בסוף אל הטובים שבסטודנטים, אל הטובים שבחוקרים.

מנחם בן-ששון: לא לחינם הסטרטאפ של nation startup נמצא במערכת ההשכלה הגבוהה.

מנחם בן-ששון: לכן טוב לעשות תחנה באיזשהו יום בשנה, ותחילת שנת הלימודים זה בסדר.

מנחם בן-ששון: אבל באותה מידה, כל יום וכל שעה הם נוחים.

מנחם בן-ששון: בוודאי נחזור ונעסוק בסוגיות הללו.

מנחם בן-ששון: הנושא הנוסף הוא הדרך שבה אנחנו מתייחסים אל הסטודנטים.

מנחם בן-ששון: מבחינה זאת, דור לדור יביע אומר.

מנחם בן-ששון: בלי שהסטודנט, הסטודנטית, יערערו על אמת של החוקר שלהם, לא יתפתח המדע.

מנחם בן-ששון: בלי שהערעור הזה ישמש מסד להמשך הערעור – הם מנדנדים לי בראשם, הצעירים שפה.

מנחם בן-ששון: הרי אתם יודעים, אתם תעמדו לפני הכיתות שלכם, גם עליכם יערערו, משום שכך מתפתח העולם.

מנחם בן-ששון: האמת שלי היא לא בדיוק של – נניח של תלמידי, זאב אלקין, שיושב פה היום בכובע אחר.

מנחם בן-ששון: חלק מהעבודה שלו הייתה לערער ולהציע הצעות אחרות בעבודות המחקר שהוא עשה.

מנחם בן-ששון: לשאלת הרצף והזיקה אל החברה – בתוך עמנו אנחנו יושבים.

מנחם בן-ששון: מאיפה באנו?

מנחם בן-ששון: לאן אנחנו הולכים?

מנחם בן-ששון: הרי אין זירה חברתית שאנחנו לא נמצאים בה יום-יום, בין אם זה מורים, בין אם זה תלמידים.

מנחם בן-ששון: אני מדבר על ירושלים – לא חשוב איפה.

מנחם בן-ששון: שכונות חרדיות, שכונות ערביות, שכונות מבוססות יותר ומבוססות פחות.

מנחם בן-ששון: מערכת ההשכלה הגבוהה חיה שם, נושמת.

מנחם בן-ששון: לא רק משום שהיא שוכרת שם דירות, אלא כי שם הפעילות.

מנחם בן-ששון: קליניקות משפטיות, עובדים סוציאליים, רופאים, אחיות.

מנחם בן-ששון: הרצף של החברה בישראל.

מנחם בן-ששון: יפה עשה ראש ות"ת שהראה לכם את המפה.

מנחם בן-ששון: אבל פעם הוא יעשה גם מפה של רבדים חברתיים לא רק מאין מגיעים הסטודנטים, אלא לאחר מכן כיצד הם, עם הוריהם, משרתים את המערכת הזאת.

מנחם בן-ששון: לכן, אדוני היושב-ראש, מערכת ההשכלה הגבוהה היא מערכת שיוצרת דיאלוג.

מנחם בן-ששון: כמו שאמרתי מהפטרת השבוע, בתוך עמנו אנחנו יושבים.

מנחם בן-ששון: אם יש דבר שאני מצטער עליו שלא עשיתי בכנסת זה שלא חוקקתי את חוק יסוד: ההשכלה הגבוהה.

מנחם בן-ששון: לקחת את סעיף 15 מחוק ההשכלה הגבוהה ולקבוע אותו כחוק יסוד.

מנחם בן-ששון: אפשר לעשות את זה.

מנחם בן-ששון: נתתם לי אז את הסמכות בוועדה שנמצאת קומה למטה.

מנחם בן-ששון: יחד עם ראש ועדת חינוך, היינו מנסים לעשות את זה.

מנחם בן-ששון: אז חשבתי שאפשר לעשות חוקה שלמה.

מנחם בן-ששון: לקחת את סעיף 15 שמדבר על עצמאות ההשכלה הגבוהה – לא הפוליטית, המחקרית, החינוכית, ההוראתית, הפרסומית – ולהפוך אותו לחוק יסוד.

מנחם בן-ששון: תארו לכם מה היה אומר הדבר מבחינת המסר לציבור.

מנחם בן-ששון: אנחנו באים הנה מדי פעם לוועדה.

מנחם בן-ששון: אני לא יודע למה רמז ראש הוועדה שנחזור הנה לעסוק בעניינים פוליטיים.

מנחם בן-ששון: מהי הפוליטיקה שלנו?

מנחם בן-ששון: קידומה של מדינת ישראל.

מנחם בן-ששון: לא השאלה אם מרצה אחד אמר איזה דבר וכתוצאה מזה כל ההשכלה הגבוהה נצבעת בצבע מסוים, לימין או לשמאל.

מנחם בן-ששון: זו לא ההשכלה הגבוהה.

מנחם בן-ששון: אמרתי קודם: חינוך, הוראה, הפצה ובתוך האומה.

מנחם בן-ששון: כדי לחדד עוד נתון אחד שפרופסור טרכטנברג נתן לכם – בעמוד 1 הוא אמר שדרך מרכזי המצוינות הגיעו חמישה חוקרים מהאוניברסיטאות הטובות בעולם.

מנואל טרכטנברג: 56.

מנחם בן-ששון: 56.

מנחם בן-ששון: יש גיל שבו לא קוראים טוב.

מנחם בן-ששון: אבל אני מודיע לכם ש-320 הקליטות נטו במערכת האוניברסיטאות, ויותר מזה, במערכת המכללות, גם הם אנשים שבאו מטובות האוניברסיטאות בעולם.

מנחם בן-ששון: אני יודע כי קלטנו אותם, אנחנו קראנו את התיקים שלהם.

מנחם בן-ששון: הם נמצאים במכללות החינוכיות.

מנחם בן-ששון: הם נמצאים במכללות הטכנולוגיות.

מנחם בן-ששון: הם נמצאים במכללות המתוקצבות והלא מתוקצבות.

מנחם בן-ששון: המערכת שלנו יודעת לקלוט את האנשים כי הם רוצים לחזור הביתה.

מנחם בן-ששון: אני מסכם את דברי, ברשותכם, בשלושה פסוקים.

מנחם בן-ששון: הראשון, יום ולילה לא ישבתו.

מנחם בן-ששון: השני, דור לדור יביע אומר.

מנחם בן-ששון: השלישי, במירב הצניעות, בתוך עמנו אנחנו יושבים.

עמרם מצנע: תודה לפרופסור בן-ששון, נשיא האוניברסיטה העברית ויושב-ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.

עמרם מצנע: אני רוצה לשתף אתכם, אני ביקרתי לאחרונה בשני מרכזים באוניברסיטה העברית.

עמרם מצנע: האחד, ננו-טכנולוגיה והשני לחקר המוח.

עמרם מצנע: יצאתי נפעם – גם לראות את הסטודנטים, גם לראות את המדענים החוזרים – חלקם קיבל חינוך אצלי כשהם היו צעירים, על הגבעות – את העשייה המדהימה.

עמרם מצנע: זה ממש מרשים.

עמרם מצנע: אני מניח שזו רק דוגמית ממרכזים נוספים שנמצאים באוניברסיטאות האחרות.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, יש הערת שוליים שאני יכול לומר אותה, אפרופו סידר, לא של הסרט.

מנחם בן-ששון: כשמדברים על ירידת מדעי הרוח, אני מאמין אפשר להעלות את מספרי התלמידים, החוקרים והמרצים במדעי הרוח.

מנחם בן-ששון: אפשר לעשות את זה.

מנחם בן-ששון: אנחנו הצלחנו לעשות את זה בשלוש השנים האחרונות.

מנחם בן-ששון: זה לא נעשה ביום.

מנחם בן-ששון: בתוכנית עבודה נאותה, מול ות"ת, נוכל גם לבעיה.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: פרופסור לאה קסן, בבקשה.

<פרופ' לאה קסן: יושב-ראש הוועדה, חברי כנסת, פרופסור טרכטנברג, חגית, ברכותי, עמיתי, יושב-ראש ור"ה.

<פרופ' לאה קסן: קודם כל, אני רוצה לברך על פתיחת שנת לימודים מוצלחת גם במכללות לחינוך.

<פרופ' לאה קסן: יש לי כמה משפטים בלבד להגיד.

<פרופ' לאה קסן: אני גם כן עוד טרייה בתפקיד הזה.

<פרופ' לאה קסן: אני רוצה לפתוח בברכות חמות מאוד גם לשר החינוך הקודם וגם לפרופסור טרכטנברג ולשר החינוך הנוכחי על ההחלטה להעביר את המכללות האקדמיות לחינוך לות"ת.

<פרופ' לאה קסן: זה ממש צעד הכרחי.

<פרופ' לאה קסן: אני גם רוצה להודות על כך שזו לא החלטה שיש לה תהליך ארוך - - -

עמרם מצנע: כן, המבחן יהיה הביצוע.

<פרופ' לאה קסן: בדיוק, אלא שכבר התחיל הביצוע, ויש כבר איזושהי תחילה של מימוש.

<פרופ' לאה קסן: אני מקווה שהתהליך הזה יימשך.

<פרופ' לאה קסן: אני בטוחה שיהיה צורך גם בתקציבים ייעודיים לתהליך הזה של העברת המכללות.

<פרופ' לאה קסן: זה תהליך שהוא לא זול מבחינה כלכלית, אבל הוא ממש-ממש חיוני.

<פרופ' לאה קסן: אני רוצה לקרוא לשר החינוך הנוכחי לאמץ את מסקנות ועדת ליאון.

<פרופ' לאה קסן: אני יודעת שכבר עובדים על הטיוטה.

<פרופ' לאה קסן: יחד עם המרוץ לבחירות הוא גם עסוק בוועדה החשובה הזו שדנה בחופש האקדמי ובאוטונומיה הארגונית של המכללות לחינוך, שמוחרגות בחוק ההשכלה הגבוהה משני הסעיפים החשובים האלה.

<פרופ' לאה קסן: אני מקווה שזה יוסדר משום שהתהליך של מעבר לות"ת יהיה הדרגתי, ואנחנו עוד נהיה זמן רב – אני מאמינה, חלק מאתנו – תחת משרד החינוך מבחינה תקציבית.

<פרופ' לאה קסן: אני מקווה שהאוטונומיה והחופש האקדמי יוסדרו, כי הם אלה שיאפשרו לנו לעשות שינויים מהותיים, לפי דעתי, בהכשרת המורים.

<פרופ' לאה קסן: אמר השר שהוא קורא לצעירים לבוא להתנדב חברתית, ושיתנדבו וישתלבו במערכת ההוראה.

<פרופ' לאה קסן: אני רוצה לומר שיש התעוררות גדולה מאוד במה שאנחנו קוראים הסבת אקדמאים להוראה.

<פרופ' לאה קסן: אני יכולה לומר שמכל אלה שנקלטו למשל במכללת לוינסקי – אין לי מספרים של כל המכללות – 40% בערך הם אקדמאים עם הישגים מכובדים מאוד שנקלטו להסבה לתעודת הוראה, וכבר עובדים בשטח.

<פרופ' לאה קסן: ויש גם תכניות ייחודיות שמזמנות סטודנטים מאוד איכותיים להוראה.

<פרופ' לאה קסן: אני מאמינה שזה יעשה שינוי.

<פרופ' לאה קסן: אני חייבת לומר גם שאת המגמה שתיארת, פרופסור טרכטנברג, לגבי הצערת הסגל, מאוד מרגישים.

<פרופ' לאה קסן: יש ממש שינוי דורי בתוך המכללות האקדמיות לחינוך.

<פרופ' לאה קסן: רבים מהוותיקים שהפכו את המכללות מסמינרים לאקדמיה יוצאים לגמלאות, ואנחנו קולטים את בוגרי האוניברסיטאות, את הדוקטורים הצעירים, וזה בהחלט גם כן עושה שינוי גדול מאוד ברמת ההוראה.

<פרופ' לאה קסן: אלה דברי לעכשיו.

<פרופ' לאה קסן: יש כמובן עוד כל מיני בעיות, אבל אני מאמינה שעוד נבקר פה בוועדה בהמשך.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: יש לנו עוד שניים-שלושה דוברים, ואנחנו נסכם.

עמרם מצנע: דוקטור ענת פלדמן, בבקשה.

<ד"ר ענת פלדמן: שלום, אני מייצגת כאן את מרצי המכללות הציבוריות.

<ד"ר ענת פלדמן: מכובדי, פרופסור טרכטנברג.

<ד"ר ענת פלדמן: אני רוצה להציג אותנו.

<ד"ר ענת פלדמן: אני משנה ליושב-ראש המועצה המתאמת של ארגוני הסגל הבכיר.

<ד"ר ענת פלדמן: את יודעת מה זה בכיר – מישהי שאלה כאן.

<ד"ר ענת פלדמן: היא הלכה.

<ד"ר ענת פלדמן: מה זה בכיר?

<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו מייצגים את המכללות הציבוריות שמתפרסות, כמו שראינו קודם במצגת של פרופסור טרכטנברג, בעיקר בפריפריה.

<ד"ר ענת פלדמן: כלומר, הנגישות של רוב הסטודנטים לתואר ראשון היום היא דרכנו.

<ד"ר ענת פלדמן: ולכן חשוב מאוד מה שעשה מנואל, הוא דאג לכך שיהיה לנו הסכם שכר טוב, כולל תקציבי מחקר.

<ד"ר ענת פלדמן: משום שהסטודנטים בפריפריה שרואים אותנו היום רואים מרצים הרבה יותר חזקים שגם חוקרים, מה שלא היה לפני כן, ועל זה אנחנו מודים מאוד לטרכטנברג ולשר החינוך הקודם שדאגו לכך.

<ד"ר ענת פלדמן: יש כאן עוד עניין נוסף, שעדיין אנחנו מרגישים שלא מספיק "סופרים" אותנו.

<ד"ר ענת פלדמן: כששר החינוך דיבר כאן על ועדות שאמורות לדון בנושאים מסוימים שקשורים להשכלה הגבוהה, הוא מדבר על האוניברסיטאות ועל הסטודנטים.

<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו כמרצים, שרוב הסטודנטים לתואר ראשון רואים אותנו, מבקשים להיות שותפים בתהליכי קבלת ההחלטות משום שאנחנו עומדים מול הסטודנטים האלה, אנחנו יודעים מה הצרכים שלהם, מה הבעיות שלהם.

<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו אמורים לספק אותם, ולכן אנחנו גם מבקשים שותפות.

<ד"ר ענת פלדמן: בכל התהליכים האלה, גם שר המדע וגם שר החינוך הקודם – באמצעות הדוברים שלהם או מי שנמצא פה, וכמובן באמצעות מנואל – אנחנו מבקשים להיות שותפים לדברים האלה.

<ד"ר ענת פלדמן: לומר שהסטודנטים הם מצוינים.

<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו גם אלה שמקבלים היום לא רק את הסטודנטים החלשים יותר של המדינה, אלה שכנראה לא מצליחים להגיע לאוניברסיטאות מכל מיני סיבות – או כסף או נגישות וכן הלאה.

<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו מקבלים סטודנטים בעיקר חלשים יותר, ואנחנו גם מקבלים את רוב הסטודנטים הערבים או הבדואים.

<ד"ר ענת פלדמן: כלומר, אנחנו היום מרצים חזקים יותר, אבל עם אוכלוסייה מאוד מוחלשת.

<ד"ר ענת פלדמן: ולכן אנחנו מתמודדים עם בעיות שאני חושבת שבאוניברסיטאות פחות מתמודדים איתן.

<ד"ר ענת פלדמן: ולכן חשוב מאוד שאנחנו נהיה שותפים – ואת זה אני מבקשת מהנציג של שר החינוך, ממנואל, ומיושב-ראש הוועדה, להיות שותפים בכל מה שקשור להשכלה הגבוהה ולתהליכי קבלת ההחלטות.

<ד"ר ענת פלדמן: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: הסגל הזוטר, דוקטור אסתר סרוק.

<ד"ר אסתר סרוק: שלום לכולם.

<ד"ר אסתר סרוק: אדוני היושב-ראש, פרופסור טרכטנברג, פרופסור בן-ששון, חברי כנסת וחברים נכבדים.

<ד"ר אסתר סרוק: אני מאוד שמחה על התהליך כפי שמנו הציג אותו.

<ד"ר אסתר סרוק: התחושה היא שהמערכת הולכת ומתקדמת לעבר הבראה והחלמה מתהליך קשה.

<ד"ר אסתר סרוק: יחד עם זאת, אני חושבת שישנן עדיין חוליות שלא מטופלות דיינן במסגרת הרפורמה.

<ד"ר אסתר סרוק: כפי ששר החינוך ציין – הוא דיבר על איכות ההוראה, על חשיבות ההוראה, על חשיבותו של המורה.

<ד"ר אסתר סרוק: גם התהליך שמנו דיבר עליו, על ההסכמים השונים, אנחנו גמישים יותר.

<ד"ר אסתר סרוק: אני מעריכה מאוד את ההגדרה, אבל אנחנו יודעים דבר אחד – המרצה שעומד מול הסטודנט, חלקו של הציבור הזה הוא ציבור בכיר שהתאפשר לו להגיע לתקן.

<ד"ר אסתר סרוק: במשך העשור האבוד היו רבים שלא הצליחו לקבל תקן והמשיכו ללמד באוניברסיטאות.

<ד"ר אסתר סרוק: הסגל הזוטר כולל ארבעה מגזרים.

<ד"ר אסתר סרוק: רק לסבר את האוזן, הוא כולל בחלקו סטודנטים ובחלקו מרצים בוגרים יותר.

<ד"ר אסתר סרוק: מדובר על מאסטרנטים בעלי תואר שני שעוזרים בהוראה.

<ד"ר אסתר סרוק: דוקטורנטים שגם מלמדים.

<ד"ר אסתר סרוק: מורים מן החוץ ועמיתי הוראה, שהם אנשים בגרים בעלי תואר דוקטור, חלקם לא בעלי תואר דוקטור.

<ד"ר אסתר סרוק: חלק גדול מהם גם חוקר במידה זו או אחרת, למרות שאין לו זמן מחקר מובנה במשכורתו.

<ד"ר אסתר סרוק: זהו ציבור שעושה עבודה מסורה.

<ד"ר אסתר סרוק: אנשים טובים, שאלמלא כן הם היו מוצאים את דרכם מחוץ למערכת.

<ד"ר אסתר סרוק: הרי דרך ההעסקה שלהם היא מסמסטר לסמסטר, או שנה או שנתיים.

<ד"ר אסתר סרוק: ולכן אלה שנשארו בתוך המערכת הם באמת מורים טובים שהמערכת נזקקת להם.

<ד"ר אסתר סרוק: יחד עם זאת, הוספת הסגל הבכיר, שאנחנו מברכים עליה, לא צריכה להוות איזושהי דרך לומר לאחרים תודה רבה, עכשיו אתם יכולים ללכת.

<ד"ר אסתר סרוק: אני רוצה לציין שלצערי, היום, עמיתי באוניברסיטת באר-שבע מצויים בעיצומו של מאבק קשה מאוד מול ההנהלה.

<ד"ר אסתר סרוק: ההסכם הוא הסכם, אבל יחד עם זה יש קושי במימוש שלו ובמילוי ההסכם.

<ד"ר אסתר סרוק: אני חושבת שהפנייה שלי אליך, אדוני היושב-ראש, אל שר החינוך שלא נמצא כאן, ואל מנו, בבקשה, הרגולטור, תסדירו את מעמדם של המורים.

<ד"ר אסתר סרוק: תסדירו את מעמדם של המורים מכיוון שכל פעם במערך התקציב, בכל פעם שיש קיצוצים – והנה, גם מנו דיבר עכשיו על קיצוץ כזה או אחר – הקיצוץ מיד חל על החוליות החלשות, גם על הסטודנטים.

<ד"ר אסתר סרוק: אנחנו משמשים דוגמה גרועה לסטודנטים איך צריכים להתנהג למורים.

<ד"ר אסתר סרוק: וכשאנחנו אומרים והיו עיניך רואות את מוריך, זה לא יכול להיות מצב שבו התנודות הן איומות, חוסר הביטחון, ההתייחסות – יש סיפורים עד אין סוף.

<ד"ר אסתר סרוק: אני חושבת שבמסגרת הרפורמה ראוי להסדיר תקציב למורים.

<ד"ר אסתר סרוק: צריך להסדיר את מעמדם.

<ד"ר אסתר סרוק: כי תמיד יהיו מורים במערכת.

<ד"ר אסתר סרוק: תמיד היו ותמיד יהיו.

<ד"ר אסתר סרוק: ואני חושבת שזו קריאתי אליכם, לתקן.

<ד"ר אסתר סרוק: זו חוליה נוספת שלא טופלה עד היום.

<ד"ר אסתר סרוק: אני מבקשת בשם 12,000 מורים, סטודנטים ובוגרים, להסדיר את הנושא הזה.

<ד"ר אסתר סרוק: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת שפיר, רוצה?

עמרם מצנע: את לא חייבת.

סתיו שפיר: אני אשמח.

סתיו שפיר: שלום, אני מצטערת שנכנסתי באיחור.

סתיו שפיר: אני מנסה לזגזג בין פה לבין ועדת הכספים.

סתיו שפיר: אני חושבת שבשבועות האחרונים היינו עדים להקצנה של הצביעות.

סתיו שפיר: אחד מהציבורים שסובלים ממנה יותר מכל זה ציבור הסטודנטים.

סתיו שפיר: פה אני מתייחסת דווקא לדיון שהיה בעניין "טבע" ובעניין החברות הגדולות שזוכות בהטבות מס אדירות.

סתיו שפיר: כשאנחנו מדברים על חלוקה אחרת של הטבות המס האלה מיד אומרים לנו אוי ואבוי, אבל כולם יברחו מכאן.

סתיו שפיר: הדבר הזה צריך להיאמר היום על ציבור הסטודנטים, שמהטבלה היפה שיושב-ראש ההתאחדות הראה לנו – אני חושבת שהיא טבלה מאוד רכה יחסית להוצאות האמתיות שהיום סטודנט ממוצע ומשפחתו – המורחבת במקרים רבים – צריכה להוציא כדי שהסטודנט יוכל להמשיך את לימודיו, וגם לסיימם אם לא בתוך שלוש שנים, אז לפחות תוך ארבע או חמש.

סתיו שפיר: והדבר הזה הוא דבר בעייתי, והוא לא קשור אך ורק לסכומים שאנשים צריכים לשלם על השירות עצמו, זאת אומרת, על היותם סטודנטים באוניברסיטה, אלא בגלל התמונה ההוליסטית שלרוב לא מסתכלים עליה.

סתיו שפיר: שהיא התמונה הכוללת של מה העלויות שסטודנט צריך לספוג כדי להמשיך את לימודיו וכדי להצטיין בלימודיו על מנת להמשיך הלאה.

סתיו שפיר: הדבר הזה לא כולל רק את עלויות שכר הלימוד.

סתיו שפיר: הוא כולל גם את הדיור הבלתי אפשרי, בעיקר בסביבת האוניברסיטאות.

סתיו שפיר: רק לפני יומיים דיברתי עם חבורה של סטודנטים לרפואה בצפת.

סתיו שפיר: אתם חושבים צפת – כמה יכול לעלות שכר דירה בצפת?

<קריאות: כמה?

סתיו שפיר: זה פשוט מדהים לשמוע את הסיפור שלהם.

<יהודית גידלי: כמה?

סתיו שפיר: אם אני זוכרת את המספר נכון, בשנה הראשונה ללימודי הרפואה שלהם החבר'ה האלה שילמו על דירת שלושה חדרים בסביבות 2,400 שקל, שני שותפים לדירה.

סתיו שפיר: אבל בשנה אחר כך כבר העלו את שכר הדירה ב-300 שקלים, ובשנה אחר כך, כבר העלו את שכר הדירה בעוד 200 שקלים.

סתיו שפיר: אנחנו מדברים על סטודנט בצפת.

סתיו שפיר: אנחנו לא מדברים על מרכז תל-אביב או על ירושלים, או על חיפה.

סתיו שפיר: אנחנו מדברים על סטודנטים שהולכים לפריפריה של הפריפריה מכל בחינה אפשרית – גיאוגרפית, סוציו-אקונומית.

סתיו שפיר: וגם שם כבר מחירי הדיור עולים - - -

עמרם מצנע: בבואם לשם הם יצרו ביקושים.

סתיו שפיר: כן, יצרו ביקוש - -

עמרם מצנע: זה החוק הכלכלי הבסיסי.

סתיו שפיר: - - ועוד פעם, אפשר להעלות את שכר הדירה בלי שום פיקוח.

סתיו שפיר: ואלו עלויות כמובן שנוחתות עליהם, שגם ככה, אם מדברים על איזו עבודה הם יכולים למצוא בקרבת המכללה כדי לממן את שכר הדירה שלהם – אנחנו הרי יודעים שמדובר במצב כמעט אבוד.

סתיו שפיר: זאת אומרת, מה שנדרש כאן הוא הרבה מעבר להסתכל על האוניברסיטאות עצמן, אלא להסתכל בכלל על סביבת הלימוד, על המגורים.

סתיו שפיר: על הגישה לדברים נוספים, כמו אפילו תרבות.

סתיו שפיר: לא צריך להתבייש מלדבר על כך.

סתיו שפיר: אנחנו מדברים על מה שקורה למדעי הרוח, בואו נדבר על האווירה שמקיפה את הסטודנט.

סתיו שפיר: בהרבה מאוד מדינות מערביות, איפה שיש מדיניות מוסדרת להתייחסות לצעירים – כשמגדירים צעירים, מסתכלים על אנשים מתחת לגיל 35, לא מתחת לגיל 18, כמו שמסתכלים עליהם אצלנו, כי ברגע שאנחנו מחזיקים רובה אז אנחנו מפסיקים להיות צעירים.

סתיו שפיר: במקומות שמסתכלים בראייה הוליסטית על הציבור הצעיר במדינה, מסתכלים על הגישה שלהם לכל דבר, בין אם זה לתחבורה ציבורית ובין אם זה למוסדות תרבות – להצגות, לקונצרטים, להרצאות נוספות מעבר לשעות הלימודים.

סתיו שפיר: על כל מכלול חייו של האדם הלומד שמתחנך וכרגע נמצא בשנים האלה בחייו שבו הוא מגדיר את עצמו רגע לפני שהוא יוצא לשוק העבודה וצריך לבחור את המשך דרכו.

סתיו שפיר: אני חושבת שגם גם כאן מוכרחים להתחיל לאמץ מדיניות כזו, ולהסתכל על המכלול הרחב של החיים של הסטודנטים על מנת לפתח אותם ולתת להם משהו בנוסף.

סתיו שפיר: אולי אנחנו לא יכולים להציע משכורות לסגל בכיר כמו שמציעים במקומות אחרים בעולם, אבל אנחנו בהחלט יכולים להציע דברים אחרים.

סתיו שפיר: בין אם זה סביבה לימודית אחרת.

סתיו שפיר: בין אם זה סביבת מגורים אחרת.

סתיו שפיר: בין אם זה אלף ואחת הטבות ויתרונות שיש בלמידה פה.

סתיו שפיר: ומה שמעיד על זה יותר מכל, כשבודקים בנתוני בריחת המוחות כמה מהאנשים האלה שכבר מצאו מקומות עבודה מסודרים בחו"ל באוניברסיטאות רוצים לחזור והיו מעדיפים לחזור למדינת ישראל אם היו יכולים, אפילו בשכר נמוך יותר, אנחנו רואים שאחוז ניכר – רוב רובם של המוחות הבורחים – רוצים לחזור.

סתיו שפיר: זאת אומרת, לא מדובר פה רק בעלויות שכר.

סתיו שפיר: מדובר בהרבה מאוד דברים אחרים, ואנחנו מוכרחים להתייחס אליהם.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת עדי קול.

עדי קול: שלום.

עדי קול: קודם כל אני רוצה לברך את פרופסור טרכטנברג.

מנחם בן-ששון: בשבילנו חברת הכנסת קול היא דוקטור, קודם כל.

מנחם בן-ששון: היא מומחית למחלות שנקראות אוניברסיטה בע"מ.

עמרם מצנע: מכיר ומוקיר.

עדי קול: קודם כל, תודה רבה.

מנחם בן-ששון: תודה רבה לך, על העבודה.

עדי קול: ותודה לפרופסור טרכטנברג.

עדי קול: אני מצטערת שהגעתי מאוחר.

עדי קול: אני עומדת בראש הוועדה לפניות הציבור, והתעסקנו שם בזכויות של סטודנטיות עובדות ולומדות מול משרד הכלכלה.

עדי קול: יש קשיים לגבי ההטבות שהן מקבלות.

עדי קול: ולכן אני הגעתי באיחור.

עדי קול: אני מתנצלת.

עדי קול: כשחזרתי מהדוקטורט לארץ קיבלתי מכתב שאמר שלום לך בתור אחד המוחות החוזרים.

עדי קול: זה מכתב נחמד מאוד.

עדי קול: אף פעם לא חשבתי להסתכל על עצמי כמוח.

עדי קול: אני יכולה להגיד שמצאתי עבודה די טובה, למי שמחפש.

עדי קול: אז לכל הדוקטורנטים שחוזרים, הכנסת היא מקום נהדר, ואנחנו צריכים אתכם גם כאן, לא רק באקדמיה.

עדי קול: אני רוצה לברך על צעדים שנעשו בשנים האחרונות, בעיקר להנגשה של אוכלוסיות מוחלשות באקדמיה – אוניברסיטה בע"מ זה צעד אחד.

עדי קול: שיתוף הפעולה שלנו עם ות"ת ומל"ג הלך וגדל בשנים האחרונות.

עדי קול: אני מאוד מברכת על זה.

עדי קול: כמה נקודות שחשוב לי להעלות, שמתייחסות גם לנושאים שעל הפרק.

עדי קול: אני מניחה שדיברתם הרבה על המשבר במכללות הטכנולוגיה.

עדי קול: אני ניסיתי בימים האחרונים לעודד את האוצר לחבר את הנושא הזה עם הסוגיה של ה-community collages.

עדי קול: איגום משאבים, משאבים שמוקצים לתוך התהליך הזה, אולי יוכלו להיעזר בהם גם למשאבים שנדרשים למכללות הטכנולוגיות, שאנחנו מנסים למצוא פתרון להם.

עדי קול: בסופו של דבר יש ביניהם איזשהו קשר כשלבים לפני האקדמיה, שלבי ביניים.

עדי קול: אני חושבת שחשוב לקחת את זה בחשבון.

עדי קול: נושא שני, אני יודעת שפרופסור טרכטנברג דיבר על אחוז הסטודנטים במחזור שמגיעים להשכלה גבוהה.

עדי קול: יש תקרה כזאת שאנחנו לא מצליחים לפרוץ אותה.

עדי קול: אחת המטרות שלי בכנסת הזאת לפרוץ אותה לכיוון למעלה.

עדי קול: אנשים מעל גיל 30, אנחנו שכחנו אותם, בטח עם כל נושא ההשכלה.

עדי קול: העולם הולך לכיוון של למידה לאורך החיים.

עדי קול: אני הקמתי בכנסת שדולה ללמידה לאורך החיים.

עדי קול: אנשים לא מפסיקים ללמוד בגיל 25.

<קריאה: וגם בגיל 65.

עדי קול: דווקא לגמלאים יש תכניות.

עדי קול: באמצע, בגילאי 65-30 אין כמעט אופציות, וקשה להם מאוד להשתלב בהשכלה הגבוהה.

עדי קול: יש מכללות שנותנות להם מענה מעט.

עדי קול: יש בעיה גם עם הדרישה לסיים תואר בשלוש שנים.

עדי קול: הדרישה ללמוד כמות מסוימת של שעות בשבוע, נקודות.

עדי קול: קשה מאוד לשלב את זה עם עבודה.

עדי קול: אנחנו כבר יודעים היום שהכלכלה דורשת שינוי, החלפת מקצוע פעם-פעמיים לפחות, אפילו שלוש.

עדי קול: אנחנו דורשים עובדים מיומנים יותר, ואנחנו צריכים שאנשים ישתלבו בהשכלה הגבוהה גם בשלבים מאוחרים.

עדי קול: אני חושבת שאנחנו צריכים גם כמחוקקים, אבל בכלל, כוועדת חינוך, לדבר על השכלת מבוגרים כשלב משמעותי מאוד.

עדי קול: זה לא רק השכלה אקדמית כמובן.

עדי קול: זה השלמת השכלה בסיסית, זה העשרה, זה כלים בסיסיים, זו הכשרה מקצועית.

עדי קול: אני חושבת שכל זה צריך להיות תחת משרד החינוך.

עדי קול: זה אחד הדברים שאני רוצה לקדם.

עדי קול: דיברתי על זה כבר עם פרופסור טרכטנברג, איך אנחנו מכניסים עוד נגלה של אנשים שלמדו כבר, ואולי רוצים ללמוד שוב, ואנשים שלא יצא להם ללמוד עד גיל 30.

עדי קול: תמיד אנחנו אומרים שאף פעם לא מאוחר, רק הרבה פעמים כשזה מגיע לתנאי הקבלה, זה כן מאוחר.

עדי קול: זה נושא משמעותי מאוד, ורציתי לדבר עליו.

עדי קול: אני חושבת שהנושא של ההנגשה לאוכלוסיות המיוחדות – הנושא האחרון שאני רוצה לשים על השולחן, לקויות למידה.

עדי קול: סטודנטים עם לקויות למידה.

עדי קול: אני לא יודעת אם התייחסו לזה כאן.

עדי קול: דוח מבקר המדינה התייחס להשכלה הגבוהה, ואיך היא מאפשרת לאנשים עם לקויות למידה קודם כל לעבור את האבחונים בצורה מפוקחת וראויה, ואחר כך לקבל הקלות.

עדי קול: יש תקנות שאנחנו מחכים להן.

עדי קול: אני מקווה לדחוף את התהליך הזה.

עדי קול: אבל יש מכללות שעשו תהליכים מדהימים.

עדי קול: "תל-חי" היא אחת מהן.

עדי קול: עוד מכללות.

עדי קול: מכללות להוראה, שנתנו פתח לסטודנטים עם לקויות למידה קודם כל לעבור מכינה מקדימה - - -

<ד"ר ענת פלדמן: במכללת "אחווה", שממנה אני באה, יש גם לעיוורים.

<ד"ר ענת פלדמן: נגישות לכל בעיה של לקויי למידה, פיזית ומנטלית.

עדי קול: הרעיון הוא אנשים שיש להם הפרעות קשב וריכוז.

עדי קול: חוסר יכולת לגשת לפסיכומטרי.

עדי קול: יש תהליך שלם שצריך לעשות מול הפסיכומטרי בנושא הזה, וגם מערכת ההשכלה הגבוהה.

עדי קול: אני מקבלת לוועדה לפניות הציבור עשרות פניות של סטודנטים בנושא הזה.

עדי קול: אני מקווה שנוכל לטפל גם הזה.

עדי קול: אלו שלוש סוגיות שמטרידות אותי, ואני מקווה שנעסוק בהן.

עדי קול: שוב, יישר כוח לכל העוסקים במלאכה.

עדי קול: פרופסור טרכטנברג הביא את הלב שלו להשכלה הגבוהה.

עדי קול: הלב תמיד היה חבר, ואנחנו שמחים שהוא שם.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון, אתה רוצה מילה?

שמעון אוחיון: אני מצטער שנאלצתי ללכת גם לדיון אחר.

עמרם מצנע: קצר בבקשה.

שמעון אוחיון: קצר מאוד.

שמעון אוחיון: אני אשאל שאלה לגבי המגזר החרדי.

שמעון אוחיון: אנחנו יודעים שהיום המגזר החרדי, רובו ככולו נמצא לא בצורה במסגרת המתוקצבת בצורה שוטפת על-ידי המל"ג.

שמעון אוחיון: אתמול ביקרנו – השדולה למען הסטודנטים וההשכלה הגבוהה, עם חברנו בועז טופורובסקי ועם מיכאלי, אנוכי ועוד אחרים שהיו אתנו – והתרשמנו מן העשייה ומן התרומה המיוחדת של מכללת "אונו" לגבי המגזר החרדי.

שמעון אוחיון: זו תרומה כבירה, בניגוד, לשמחתי, לכל הדעות הקדומות.

שמעון אוחיון: אני כואב את הדעות הקדומות שיש כלפי המגזר החרדי והאפשרויות והפוטנציאל שיש לו להשתלבות במערכת ההשכלה הגבוהה.

שמעון אוחיון: חורה לי מאוד העניין הזה.

שמעון אוחיון: אני תמהה באיזו מידה תקציב ההשכלה הגבוהה, המערכות המתוקצבות נותנות אפשרות גם לאחרים מחוץ למסגרת, בגלל הבעיה הלאומית המיוחדת הזאת.

שמעון אוחיון: אתמול שמעתי שבמכללת "אונו" לומדים כ-3,000 סטודנטים חרדים במסגרת כזאת או אחרת.

<פרופ' לאה קסן: ב"לוינסקי" 180.

שמעון אוחיון: 180.

שמעון אוחיון: נדמה לי ש"לוינסקי" מתוקצב על-ידי משרד החינוך.

<פרופ' לאה קסן: לא לתוכניות החרדיות.

שמעון אוחיון: לא לתוכניות החרדיות.

שמעון אוחיון: זה דבר אחד.

שמעון אוחיון: דבר שני, אנחנו נמצאים היום בעיצומה של השביתה של המערך הטכנולוגי, המכללות הטכנולוגיות.

שמעון אוחיון: בסופו של דבר, כל הגופים הללו עוברים גם תהליך אקדמיזציה.

שמעון אוחיון: אני חושב שנעשה עוול גדול לכל החינוך הטכנולוגי, שהוזנח מבחינת ההשקעה בתשתיות, בתנאי העסקה, בתנאי העבודה של הסגל.

שמעון אוחיון: זה דבר שזועק לשמיים.

שמעון אוחיון: באיזו מידה המל"ג והות"ת נערכים לקלוט.

שמעון אוחיון: הלא הם נמצאים כבן חורג במסגרת משרד הכלכלה.

שמעון אוחיון: זה דבר לא טבעי בכלל.

שמעון אוחיון: זה לא טבעי כשאנחנו מדברים על הכשרה טכנולוגית ברמה מקצועית ואקדמית, ואני אשייך אותם למשרד הכלכלה, שזה איננו עניינו.

שמעון אוחיון: זהו.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: זה מאפשר לי לתת לך לדבר, דוקטור פנחסי.

<ד"ר יוכבד פנחסי: תודה רבה.

<ד"ר יוכבד פנחסי: אנחנו נכנסנו לאחר פגישה עם יושב-ראש הכנסת.

<ד"ר יוכבד פנחסי: אני משמשת כיושבת-ראש פורום המכללות הטכנולוגיות.

<ד"ר יוכבד פנחסי: אני בעצמי מנהלת את המרכז באריאל.

<ד"ר יוכבד פנחסי: למעשה, אנחנו היינו שכנים שלכם כבר שבוע, כשדרנו באוהל כאן ליד הכנסת, אנחנו כמנהלים.

<ד"ר יוכבד פנחסי: היום 24,000 סטודנטים יושבים בבית.

<ד"ר יוכבד פנחסי: 24,000 סטודנטים שמשתייכים למערכת של השכלה טכנולוגית.

<ד"ר יוכבד פנחסי: מערכת שכל כך דואגים לדבר עליה, אבל למעשה לא קורה שום דבר.

<ד"ר יוכבד פנחסי: ואתה צודק אדוני.

<ד"ר יוכבד פנחסי: אתה צודק בהחלט.

<ד"ר יוכבד פנחסי: היא כנראה לא נמצאת בבית הנכון.

<ד"ר יוכבד פנחסי: יש לנו שר ממונה שהוא שר הכלכלה.

<ד"ר יוכבד פנחסי: לצערנו הרב, שר הכלכלה לא נמצא בשיח אתנו.

<ד"ר יוכבד פנחסי: למעשה אנחנו יתומים.

<ד"ר יוכבד פנחסי: אני חושבת שהוועדה החשובה הזו – ואני מכבדת מאוד את הביקור שלך, חבר הכנסת מצנע במאהל שלנו, שם נפגשנו ושוחחנו על הסוגיה – בהחלט צריכה לחפש לנו בית.

<ד"ר יוכבד פנחסי: כרגע אנחנו יתומים מאב ואם, ובטח אין לנו בית כרגע לשרוד בו.

<ד"ר יוכבד פנחסי: המכללות הטכנולוגיות נמצאות במשבר בימים אלו.

<ד"ר יוכבד פנחסי: אני חוזרת, הסטודנטים בבית, ולאף אחד לא אכפת.

<ד"ר יוכבד פנחסי: אז תעזרו לנו.

<ד"ר יוכבד פנחסי: תעזרו לנו למצוא את הבית, ושייכו אותנו למקום הנכון.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: בקשר לדברים שלך, אני בהחלט מתכוון לקחת יוזמה בנושא הזה.

עמרם מצנע: אין לי ספק מלכתחילה שהמקום של מכללות שעוסקות בחינוך ובלימוד צריכות להיות במשרד החינוך ובוועדת החינוך.

עמרם מצנע: זה נושא שנמצא על השולחן.

עמרם מצנע: אבל עד שמגיעים להסדר העקרוני, הגדול, צריך לפתור את הבעיה המידית, ואנחנו בהחלט נתערב בזה.

עמרם מצנע: אני רוצה לסכם את הדיון וקודם כל להודות לכל המשתתפים.

עמרם מצנע: בסך הכול זה מפגש חגיגי של התחלה חדשה.

עמרם מצנע: או כפי שאמר פרופסור בן-ששון, תחנה בין סיום והתחלה.

עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שבעיסוקי הרבים לאורך הרבה מאוד שנים – חוץ מזה שלמדתי באוניברסיטה ועשיתי תואר ראשון ושני – לא הייתי מספיק מעורה ומספיק בקי בתחום.

עמרם מצנע: הוא מרתק.

עמרם מצנע: יש לי מפגשי לימוד עם פרופסור טרכטנברג בשבועות האחרונים כדי ללמוד.

עמרם מצנע: זה עולם עצום.

עמרם מצנע: אני רשמתי לעצמי נושאים פרטניים יותר שהוועדה בהחלט מתכוונת ליזום דיוני עומק כדי לקדם, להעיר תשומת לב, ולתת "הייד פארק" פרלמנטרי כדי לעסוק בנושאים.

עמרם מצנע: אחד מהם, בהסכמה עם פרופסור טרכטנברג, תוצג בוועדה התכנית של הות"ת-מל"ג והמשמעויות התקציביות.

עמרם מצנע: נדמה לי שזו תהיה הפעם הראשונה שזה יוצג בוועדה בצורה מפורטת.

עמרם מצנע: דיבר שר החינוך על נושא הבגרויות, שהוא חשוב מאוד בהקשר של מערכת ההשכלה הגבוהה, הבחינות הפסיכוטכניות שנמצאות על שולחננו.

עמרם מצנע: נושא מדעי הרוח.

עמרם מצנע: האוכלוסיות המוחלשות – ערבים, חרדים, עולים חדשים, בעיקר אתיופים.

עמרם מצנע: מכללות ההוראה.

עמרם מצנע: הנושא הזה של מעבר הדרגתי אל כנפי המל"ג-ות"ת.

עמרם מצנע: כל נושא החוק ההיסטורי של מל"ג-ות"ת והשלטון המרכזי.

עמרם מצנע: דובר על זה.

עמרם מצנע: אנחנו בהחלט ננסה להתערב בזה.

עמרם מצנע: רשמתי לעצמי גם את אכזבתו של פרופסור בן-ששון מכך שהוא לא הספיק ולא הצליח לקבע את חוק ההשכלה הגבוהה לחוק יסוד.

עמרם מצנע: נשמע, נלמד ונראה.

עמרם מצנע: הנושא של הגדלת הפוטנציאל, קרי, הרצף והמעבר מהחינוך התיכון אל האקדמיה, החצי החסר – נושא מרכזי מאוד.

עמרם מצנע: זה קשור גם לאותן מכינות קדם אקדמיות, שגם כן לא תמיד יש להם אבא ואימא מספיק אכפתיים כדי לקדם אותם.

עמרם מצנע: הסגל הזוטר – לאחרונה נחשפנו גם למה שנקרא מרצים מן החוץ, שנצטרך להתמודד ולנסות.

עמרם מצנע: וכמובן, אורי רשטיק העלה את הנושא של מצב הסטודנט.

עמרם מצנע: בכלל, התחום הזה שחברת הכנסת סתיו שפיר פירטה אותו.

עמרם מצנע: תחום יוקר המחייה והחיים הסטודנטיאליים, והיכולת של הדור הצעיר לפלס את דרכו כדי להתערות בתוך החברה הישראלית.

עמרם מצנע: כלומר, שלל נושאים שאני מניח שכינוס חורף אחד לא יספיק להם.

עמרם מצנע: אבל אנחנו ננסה להיות מעורבים ולהתערב.

עמרם מצנע: לא רק ישיבות ועדה דחופות על נושאים וכותרות בעיתונים, אלא גם נושאים שאנחנו ניזום ביחד עם מערכת החינוך, ננסה לקדם אותם ולתת להם את סדר העדיפות הנכון בתוך המערכת.

עמרם מצנע: תודה לכולכם, ובהצלחה בשנת הלימודים.