הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 24, 2013-10-21 12:00

אורלי לוי אבקסיס: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, היום 21 באוקטובר 2013, י"ז בחשוון תשע"ד, השעה כבר 12:10, התעכבנו קצת כי כן היינו רוצים להראות איזה שהיא מצגת ואנחנו ניתן את הבמה ל"לקט ישראל" לעשות זאת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לפני כן, הנושא היום הוא כמובן דו"ח הלמ"ס: 40% מילדי ישראל נמצאים בסיכון לעוני.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לשים כמה דברים על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: מדי שבוע בשבוע אנחנו דנים כאן בעיקר בנושאים שצריכים להטריד כל אחד ואחת מאתנו בחברה הישראלית, גם כאלו ששפר מזלם וילדיהם לא נמצאים בסיכון אבל אנחנו לא יכולים להתעלם מהתמונה הכוללת - וכשאני אומרת התמונה הכוללת, תנסו לדמיין בעיניכם, להיכנס לכיתה של אחד הילדים שלכם ולחשוב 40% מהם, ממי שנמצא במערכת הרגילה, זה לא איזה תופעת שוליים שאולי ניפגש בה, אם בכלל, במהלך החיים, כאשר אנחנו מדברים על 40%, תעשו חשבון פשוט בכיתה כמה ילדים שם הם ילדים שהסכנה היא מנת חלקם, כמה ילדים העתיד שלהם מוכתב בגלל אותם נתונים, בגלל חוסר ההתמודדות שלנו, הן כחברה והן כמי שמפעילה את השירותים – והנתונים האלה רק ילכו ויצמחו.

אורלי לוי אבקסיס: בשבוע שעבר ניהלנו כאן דיון על תופעת הזנות בקטינים וכאשר אנחנו מדברים על כניסה של קטינים למעגל הזנות, אנחנו מדברים על כניסה של ילדים בגילאים 12 ו-13.

אורלי לוי אבקסיס: אני יש לי ילדות בגילאים הללו, אני לא יכולה לתאר לעצמי, שילדים בגיל הזה נאלצים למכור את גופם כדי לשרוד, שהרחוב כבר לא מפחיד אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה לחשוב, זו כבר קדנציה שנייה שלי פה, הדברים האלו, התרענו עליהם, ד"ר יצחק קדמן נמצא כבר כל כך הרבה שנים בתחומים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתריעים וזועקים, לפעמים כמו קול קורא במדבר, אף אחד לא שומע.

אורלי לוי אבקסיס: ולא מקשרים בין הדברים כי כשאנחנו מדברים על 40%, זה אחוזים, זה מספרים, אנחנו לא מכירים את הילדים, אנחנו לא מכירים את הפרצופים.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים שלנו מכירים את הפרצופים, הם נפגשים אתם יום יום ובחלקם זה רק עניין של זמן עד שהם ייפלו לעבריינות נוער, לזנות, לסמים, אלוהים יודע לאן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאני מסתכלת למה הדבר דומה, אני לא יכולה שלא לשאול איך ומה קרה לנו כחברה, כי אם בסופו של דבר המדינה או החבר'ה למעלה שמקבלים את ההחלטות מסתכלים כמו איזה משקיף מן הצד שזה לא נוגע לו, כי זו לא האוכלוסייה שלו, זו לא חלקת האלוהים הקטנה שלו, אין הסבת תקציבים כמו שהיה ראוי שיהיה, ומסתכלים מן הצד כאילו זו גזירה משמיים.

אורלי לוי אבקסיס: נסו לחשוב ולדמות שני ילדים קטנים הולכים לאיבוד ביער, הולכים לאיבוד במדבר, אני רק יכולה לדמיין איך היינו מגיבים, כל מהדורת חדשות שהיינו פותחים היתה מתחילה בדיווח מה קורה עם אותם ילדים, היינו מרימים מסוקים לאוויר, היינו מוציאים תקציבים, היינו מתנדבים, המדינה היתה מפנה את המשאבים שלה, את הכוחות שיש לה על שני ילדים קטנים – וכך ראוי שיהיה – היינו יודעים כל פרט ופרט עליהם, על משפחתם, על איך הם גרים, מה לבשו באותו יום, מה מסכת החיים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מסתכלת ואני שואלת, לנגד עינינו עומדים היום 40% מילדי מדינת ישראל, אותם ילדים אבדו או שהם בתהליך ללכת לאיבוד, האם אנחנו לא צריכים לחפש אותם?

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו לא צריכים לעשות כל מה שביכולתנו כדי לדעת מה קורה אודותיהם, לא נתעניין?

אורלי לוי אבקסיס: האם אין לנו את האמצעים כחברה?

אורלי לוי אבקסיס: בטח שיש לנו את האמצעים כחברה, הרי אנחנו מסיטים תקציבים ולפעמים אנחנו אפילו יודעים להיות בזבזנים אובר כאשר משהו נוגע אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: וזה סדרי העדיפויות כי אם 12 מיליארד יוצאים מהכספים של כולנו, מבוזבזים מבלי לבדוק אם הם מקיימים את המטרה של החוק שבגינם הם קיבלו את הכסף ואנחנו לא בודקים מה קורה שם ואנחנו לא בודקים איך מתפתחת התעשייה בפריפריה כי זו מטרת החוק, וגם תעסוקת עובדים, אנחנו לא בודקים אם זה מקוים הלכה למעשה, יש לנו כנראה עודף תקציבים, כנראה שיש לנו מיליארדים שאין לנו מה לעשות בהם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל השאלה היא בסופו של דבר, האם אנחנו לא צריכים לדעת מה קורה עם 40% מילדי מדינת ישראל?

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת, מתי אנחנו נתעורר ומתי נבין שהשער שמאחוריו אובדת כל תקווה נסגר לנו בפרצוף, אבל הוא נסגר כאשר מאחוריו כלואים 40% מילדי מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שאנחנו עושים פה ועדות, לא ייתכן שאנחנו מסיקים מסקנות, לא ייתכן שאנחנו פונים למשרדים השונים ואנחנו לא מקבלים מענים, ואני אומרת את זה לכל הנציגים של כל המשרדים.

אורלי לוי אבקסיס: קיימנו פה דיון, אולי דיון ראשון של המושב שעבר על הנושא של מעונות נעולים, באפריל, תוך חודש המשרדים – משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הכלכלה ומשרד השיכון – היו צריכים לתת לנו נתונים ואיך מתמודדים עם הבעיה של מחסור במקומות של מעונות נעולים לנערים פורעי חוק.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים זה גם כן אותם ילדים שצריכים להיות בהגנה, בהגנה מהחברה, בהגנה מהמשפחה, בהגנה ממי שמדיח אותם לזנות ועד היום לא קיבלנו תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עוררנו אותם, שאלנו, ביקשנו שוב, ושוב פעם כלום.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם אנחנו מיותרים, בואו בבקשה נעשה את כל מה שקשור מעכשיו ואילך רק על נושאי חוץ וביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו חיים פה ביום יום, החיים שלנו זה החיים עם החברה הסובבת אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אחריות, יש לנו חובה, ועד שלא נבין את זה ולא נעביר את זה למי שאחראי אצלנו במשרדים, ואני לא אומרת את זה סתם, אני פונה פה לכל הנציגים של כל המשרדים, אם לא תבואו לפה עם תשובות – אני כבר פניתי ליושב ראש הכנסת – אנחנו מכינים תיק כזה גדול עם כל הפניות של הוועדה, עם כל חוסר ההיענות של כל המשרדים שנוגעים בוועדה הזאת, בילדי ישראל, עם האדישות הבלתי נסבלת שלפעמים נדמה לי שהחברה שלנו בחציה אפתית ובחצי השני שלה היא פשוט אכזרית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל נסו לשער בעצמכם שהיה מדובר בילד הפרטי שלכם, שבסוף זה יגיע אליו, תרצו או לא תרצו, זו החברה שאנחנו מכתיבים לו לחיות בתוכה.

אורלי לוי אבקסיס: לאכזריות הזאת צריך לשים סוף, גם לאפתיות כי האפתיות מכתיבה את המשך ההידרדרות.

אורלי לוי אבקסיס: כל יום של הזנחה בתחום הזה מביא להידרדרות ולצלילה בכל מה שקשור בדברים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: וכל שנה של עיכוב במתן מענים – כי השיקום הוא תמיד הרבה יותר ארוך, זה כמו להתחיל לחבר פסיפס, הכד נשבר, לכו חפשו איזה חלק מתאים למה – בואו נשמור עליהם לפני שנצטרך לתקן את המצב שאליו הכנסנו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת את הדברים הללו לא רק באכזבה, באיזשהו אופן גם חוסר אונים כי לפעמים אני מרגישה שישנם מספר אנשים שזה "צבוע" עליהם והם ימשיכו ויגידו, יש מי שיגיד את הדברים, אנחנו מסתכלים על זה, אנחנו רואים עמותות שהפקרנו להם את הנושא הזה, אז המועצה לשלום הילד עושה את העבודה, משרדים אחרים עושים את העבודה, עמותות שונות, על"ם וכדומה, יש יותר מדי עמותות, אבל תודה לאל על אלו כאשר המדינה לא עושה את תפקידה, תארו לכם שלא היה לא זה ולא זה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת, עד מתי?

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו לא נבין, שלכל החלטה שלנו יש השפעה ישירה על אותם ילדים, אפילו חוק הדיור הציבורי בכל הנושא של מעבר לשכר דירה בשוק החופשי ישאיר אנשים ללא קורת גג, אנשים עם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: הם יצטרכו לחפש מאיפה לחפש את הכסף או מי יערוב להם כי אתם יודעים מה קורה בשוק דירות ההשכרה החופשית, בלי ערבויות, בלי התחייבויות, אין לך סיכוי בכלל – ופה יש בטח אנשים שיש להם ילדים סטודנטים שהם עורבים להם לגבי השכירות – מי יערוב לאלה?

אורלי לוי אבקסיס: כל החלטה שאנחנו מקבלים משפיעה על הילדים הללו כי בסופו של דבר תהיה פחות הכנסה פנויה, פחות השקעה בילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך לכו תגידו לילדים שהרחוב הוא מפחיד.

אורלי לוי אבקסיס: כי מה שהוא מקבל בבית זה בטח לא יהיה מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לשים סוף לדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: תהיה לי שיחה מאוד נוקבת ומאוד קשה ואם צריך אנחנו נצא בקמפיין ענק שבו ננסה להסביר לאנשים שמדובר בילדים הפרטיים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר היה מדובר באזרח אחד במדינת ישראל שעתידו לא היה ידוע, קמו עצרות – ובצדק – גייסנו את כל הכוחות שלנו, הן המדיניים, הן הביטחוניים, הן הכלכליים, כדי לנסות לשחרר אותו כי ידענו מיהו, היו לו פנים, היה לו שם, היתה לו משפחה.

אורלי לוי אבקסיס: ל-40% מהילדים במדינת ישראל יש פנים, יש שמות, אנחנו לא יכולים להגיע אליהם, אבל העתיד שלהם הוא לא עתיד טוב, בעיקר אם אנחנו מסתכלים על מה קורה מבחינת המענים.

אורלי לוי אבקסיס: אין לנו מענים לאותם 40% מילדי ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: ופה אני עושה הפסקה קצרה, אני אבקש מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מאחד הנציגים, לתת לנו תמונת מצב איך שהיא משתקפת היום עוד בטרם אנחנו יודעים את ההשלכות הנוספות של ההחלטות שהתקבלו במדינה בזמן האחרון.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזמן לנציבות לזכויות הילד במשרד ראש הממשלה, כל החלטה צריכה להתקבל לאור ההשלכה על הילדים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו פנינו כבר למשרד ראש הממשלה בדרישה הזאת, עד היום לא קיבלנו תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפנה שוב ואנחנו נעשה את זה גם על גבי התקשורת ויפה שעה אחת קודם.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש נציבות למעמד האישה וחוקים מתקבלים לאור ההשלכות על מה שקורה מבחינה חברתית, עם תעסוקת נשים וייצוג נשים הולם, מן הראוי שיהיה גם לגבי ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

<ענבר סבאג שפייזמן: שלום, שמי ענבר, אני אחראית על דוח פני החברה בלמ"ס, אני פרסמתי את הנתונים האלה לאור מה שליאור דופז כתבה.

<ענבר סבאג שפייזמן: חשוב לי להדגיש, הלמ"ס לא מפרסמת את נתוני העוני הרשמיים של מדינת ישראל, בשביל זה קיים המוסד לביטוח לאומי ואנחנו לא לוקחים ממנו את הבכורה בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מזהיר אותנו שהולכים להתווסף עוד כ-90,000 ילדים למעגל העוני בטרם הגזירות הכלכליות.

אורלי לוי אבקסיס: גם זה נשאר כאילו במילה הכתובה או בזה זה נגמר.

<יצחק קדמן: אל תדאגי, הם ישנו את שיטת החישוב והכול ייראה הרבה יותר טוב.

<ענבר סבאג שפייזמן: היתה ועדה שקמה בעניין הזה, על שיטת החישוב של מדידת העוני בישראל והיא לא עברה את ממשלת ישראל למרות שיש שם המלצות מרכזיות איך לחשב עוני.

<ענבר סבאג שפייזמן: אבל אנחנו לא דנים בזה היום.

<ענבר סבאג שפייזמן: מה שדוח "פני החברה" מנסה לעשות, לתאר את מצב החברה, לאו דווקא מבחינת הנתונים הכספיים אלא מכל מיני זוויות.

<ענבר סבאג שפייזמן: מה שאנחנו בחרנו להציג, דווקא את הסיכון לעוני - בגלל שאת העניים ביטוח לאומי מציג – בהשוואה למדינות האיחוד האירופי, כשעשינו התאמות של ההגדרות.

<ענבר סבאג שפייזמן: זאת אומרת, שאם בישראל המדידה היא 50% מההכנסה החציונית, אז בדוח שאנחנו בנינו המדידה היא 60% מההכנסה החציונית - חשוב להדגיש, לתוך הנתונים האלה נכנסים גם ערבים וגם חרדים, והנתונים מציגים את הסיכון לעוני - זה אומר, כמה ילדים בישראל נמצאים בסכנה להיות במצב של עוני.

<ענבר סבאג שפייזמן: זה מה שיש לי להגיד על זה, הנתונים הם נכונים, לא טעינו, ה-40% בשנה שעברה עמדו על 38% והשנה הם עומדים על 40%, יש עלייה.

<ענבר סבאג שפייזמן: אני לא יודעת להסביר את זה, הלשכה לא נוטה להסביר את הנתונים, רק להציג אותם.

<ענבר סבאג שפייזמן: יכול להיות שחלק מהפרמטרים שגורמים לאדם, אם הורידו לו קצבה מסוימת, האם הוא הפסיק לעבוד, כל מיני סיבות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה להגיד פה משהו.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים אנחנו נוטים יותר להפחיד אנשים כאשר אתה צובע את גורם ההפתעה בצבע מסוים שהוא לא דומה לך, אז להגיד, טוב נו, הערבים, החרדים, הם לא עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: באותו דוח 74% עובדים במדינת ישראל, שזה יותר מאשר הממוצע ב-OECD, ששם זה עומד על 70% או 71%, מה שאומר, העבודה במדינת ישראל לא מוציאה מהסכנה לעוני.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא יכולים להגיד להם צאו לעבוד, לא יכולים להגיד אלה נכשלים או אלה פרזיטים או אלה אנשים שנתמכים על טובות של המדינה או של עמותות.

אורלי לוי אבקסיס: אלה אנשים שמנסים להוציא את עצמם מהמעגל אבל זה כמעט בלתי אפשרי.

אורלי לוי אבקסיס: את רוצה להוסיף עוד משהו?

אורלי לוי אבקסיס: המשפחות החד הוריות, 44%, אוטומטית עולה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, גם בנתון שקיבלנו לקראת ההצבעה על התקציב, הביטוח הלאומי העביר לנו נתונים והוא עשה עבודה טובה - לצערי הרב בחלק הצלחנו, בחלק לא – הראה לנו איך ישפיע למשל מס עקרות הבית על משפחות חד הוריות ועל הסכנה לעוני.

אורלי לוי אבקסיס: עם זה הצלחנו לעבוד ולמנוע את המס הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב בנושאים האחרים לא ממש צלחה ידינו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לעבור לד"ר יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, לומר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

<יצחק קדמן: גברתי היושבת ראש, אני רוצה להציע לך קודם כל – אני יודע שהדברים פה מוקלטים ומתומללים – שאת דברי הפתיחה שלך תעבירי למשרד החינוך, אני חושב שאפשר וצריך לבנות מזה מערך שיעור, ללמד את הילדים בישראל דברים לא פחות חשובים ממה שהם לומדים היום.

<יצחק קדמן: אם יש פה נציגה או נציג של משרד החינוך, תרימו את הכפפה הזאת.

<יצחק קדמן: לגבי הנתונים עצמם, קשה לי לומר שהנתונים הם מפתיעים.

<יצחק קדמן: הם מדאיגים בצורה בלתי רגילה אבל הם לא מפתיעים.

<יצחק קדמן: הם לא מפתיעים מפני שמדינת ישראל מתנהלת במדיניות של אנטי עניים בצורה ברורה ביותר, כך בנויים תקציבי הממשלה, כך בנויים סדרי העדיפות.

<יצחק קדמן: כמה הערות לגבי הדבר החשוב מאוד שאתם עשיתם, אגב, אני מקווה שגם להבא – אני לא אמרתי את זה ואת ההערה הקודמת שלי סתם – ייתנו לכם לפרסם את הנתונים האלה.

<יצחק קדמן: יש מי שלא אוהבים שהלמ"ס והביטוח הלאומי משתמשים בנתונים, וכשהביטוח הלאומי העז לומר דברים מאוד קשים על מה יהיו ההשלכות לגבי עוני של קיצוץ בקצבת ילדים, היה מי שמאוד לא מצא חן בעיניו שהביטוח הלאומי פרסם את מה שהוא פרסם ביושר ובאומץ.

<יצחק קדמן: אז אני קורא לכם ואני קורא גם לחברי הכנסת להגן על הגופים שאוספים ומפרסמים נתונים כדי שהם יוכלו להמשיך לפרסם את הנתונים ללא מורא גם בעתיד.

<יצחק קדמן: וההערה הזאת לא נאמרה סתם.

<ענבר סבאג שפייזמן: רק חשוב להדגיש, שזו שנה שישית שאנחנו מפרסמים את הנתונים האלה, זו לא פעם ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בדברים שלך את כבר הגנת ואמרת: הנתונים אמתיים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שהיה מי שבא ואמר שלא עשיתם את עבודתכם נכונה כי לא יכול להיות שהנתונים הם כאלו, כנראה שמשהו לא נעשה טוב.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זו המציאות של החיים שלנו וזו המראה של פני החברה שלנו, הפנים הלא יפות של החברה שלנו, ועם זה, במקום להתמודד, באים להגיד הנתונים לא בסדר.

<יצחק קדמן: אני רוצה להסב את תשומת הלב לשלושה דברים שלא נאמרו בהקשר לנתונים האלה.

<יצחק קדמן: 40% היה ממצא מדאיג בפני עצמו ואני רוצה שתביאו בחשבון גם את החצי השני של המשפט, 40% הללו בהשוואה למדינות OECD הם פי שניים מהממוצע של מדינות OECD.

<יצחק קדמן: זה לא שאצלנו 40% ובמדינות אחרות זה 39% או 38%.

<יצחק קדמן: אנחנו מדברים על מדינות האיחוד האירופי, מדינות מפותחות שאנחנו רוצים להידמות אליהן.

<יצחק קדמן: שם הממוצע הוא 20%, לא 40%.

<יצחק קדמן: כלומר, תפסנו כזה מרחק מיתר המדינות המתוקנות, כמובן תפסנו מרחק לרעה שהוא פשוט בלתי נסבל.

<יצחק קדמן: אז מי שכל כך רוצה להיות מדינה מפותחת ומי שרוצה להיכנס למועדון של OECD, צריך להראות גם איך הוא מתמודד עם הפער בינינו לבין המדינות הללו.

<יצחק קדמן: זו הערה אחת.

<יצחק קדמן: הערה שנייה, הנתונים שפורסמו הם נתונים שנאספו ב-2011.

<יצחק קדמן: אני רוצה להסב את תשומת לבכם, שהפעם האחרונה שנתונים נאספו ב-2005, המצב היה יותר טוב.

<יצחק קדמן: כלומר, אנחנו, בהשוואה לעצמנו, הולכים אחורה.

<יצחק קדמן: אילו היינו אומרים, המצב גרוע אבל בהשוואה לחמש שנים קודם שיפרנו את מצבנו, היינו אומרים, יש אור בקצה המנהרה.

<יצחק קדמן: אבל לנו יש רק מנהרה בקצה האור, אנחנו הולכים אחורה גם בהשוואה לעצמנו.

<יצחק קדמן: הערה שלישית לגבי הנתונים, אני אומר שוב, זה הנתונים של 2011 – הנתונים לגבי 2013 יהיו הרבה יותר גרועים.

<יצחק קדמן: הנתונים האלה מתייחסים לפני שקוצצו קצבאות הילדים, לפני שהעלו את המע"מ, לפני שהעלו את תשלומי ההורים למערכת החינוך.

<יצחק קדמן: כל הדברים האלה, אם היו מודדים את אותה מדינה היום, זה לא היה 40%, זה היה יותר.

<יצחק קדמן: כלומר, במדידה אנחנו מפגרים אחרי המציאות, המציאות שלנו היום היא יותר קשה ממה שהיה במדידה האחרונה ב-2011.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה להאריך אבל לומר בכל זאת כמה משפטים, למרות שהיושבת ראש עשתה את זה בצורה מצוינת.

<יצחק קדמן: אנשים צריכים גם להבין מה המשמעות של עוני או לסיכון לעוני לילד עני.

<יצחק קדמן: אנשים לא מבינים את זה כי סטטיסטיקה היא חשובה לאנשי מקצוע ולמי שעוסק בזה, בשביל האדם הפשוט ברחוב וגם בשביל לא מעט פוליטיקאים, אם יורשה לי לומר, סטטיסטיקות וממוצעים וחציונים הם רק מבלבלים אותם, הם לא מבינים מה המשמעות.

<יצחק קדמן: לפעמים מנסים לעשות קצת דמגוגיה ולהפוך את המשמעות של עוני או סיכון לעוני רק לדברים הכי קיצוניים ואז מתנפלים עליך ואומרים, אתה רוצה להגיד לי שכמעט מחצית מילדי ישראל הם ילדים רעבים וסובלים מתת תזונה.

<יצחק קדמן: עוני זה לא רק רעב ותת תזונה.

<יצחק קדמן: עוני זה לא רק חוסר ביטחון תזונתי.

<יצחק קדמן: יש גם מזה, אבל זה לא רק זה, עוני זה ילד שלא יוצא עם הילדים של הכיתה שלו לטיול בית ספר, ואני מכיר ילדים כאלה שבאו להורים שלהם כי הם התביישו לבקש כסף לטיול של בית ספר – שכידוע הוא חוק חינוך חינם – והם אמרו, אני לא רוצה לצאת כי יש לי בחילה ואני לא מרגיש טוב.

<יצחק קדמן: הילדים כבר מגיל כזה צריכים לעוות את המציאות כדי שלא ירגישו רע למה הם לא יוצאים לטיול בית ספר.

<יצחק קדמן: עוני זה ילד שיש לו בעיה עם שיניים רקובות ומסריחות, שמתבייש מהחברים שלו והוא לא יכול לתקן את השיניים.

<יצחק קדמן: אגב, בשנה האחרונה, במסגרת התקציב האחרון, ההתפתחות שהיתה צריכה להכיל טיפול שיניים חינם נעצרה והיום זה נעצר בגיל 12, ואם הוא בן 12 וחצי, הוא לא יקבל טיפול שיניים.

<יצחק קדמן: אני אתן דוגמה אחת, פנתה אלינו ילדה מאילת שהפסיקה ללכת לבית ספר כי הילדים לעגו לה שהפה שלה מסריח.

<יצחק קדמן: אז זה לא רק הכאבים של ריקבון השן, זה גם הבושה מסביב.

<יצחק קדמן: אני אפתיע אתכם, עוני זה גם דבר שלכאורה הוא לוקסוס, שילד לא יכול ללכת לשיעור שחייה.

<יצחק קדמן: אני לא יודע אם אתם יודעים, שיעורי שחייה בחלק מבתי הספר, לפחות הם שיעורי חובה, אבל ההורים צריכים לשלם עבור שיעור שחייה.

<יצחק קדמן: אז ילד כזה גם לא יודע לשחות בנוסף לכל.

אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על המרקם החברתי שנרקם באותם חוגים, באותם שיעורים.

<יצחק קדמן: בלי ספק.

<יצחק קדמן: צריך להבין, ילד עני הוא ילד מתבייש, הוא ילד שהרבה פעמים אין לו חלומות.

<יצחק קדמן: אני לא מדבר על אותם מקרים גרועים של ילדים שמתדרדרים לזנות, שהיושבת ראש הזכירה, אבל הוא ילד שגם נגזר עליו בידוד חברתי.

<יצחק קדמן: זה ילד שמצמצם מאוד את רמת השאיפות שלו, מה יש יותר לילד מאשר להסתכל קדימה לאיזה עתיד הוא רוצה לעצמו.

<יצחק קדמן: אם אתה כופה על הילד להנמיך ציפיות, מה ייצא ממנו?

<יצחק קדמן: שלא לדבר על האיוולת שיש בכך שאנחנו לא משקיעים בילדים, איזה אוצרות טבע אחרים יש לנו?

<יצחק קדמן: מה יש לנו, קצת גז והשד יודע למה השתמשו ברווחים שלו?

<יצחק קדמן: מה יש לנו?

<יצחק קדמן: יש לנו מלא אויבים חיצוניים מסביב, אנחנו צריכים גם מבית להרוס את עצמנו?

אורלי לוי אבקסיס: אני רק אוסיף ואחדד לגבי הנושא הזה שילד שגדל בחברה שמרגיש שהפנו לו עורף, מה אנחנו מצפים ממנו בהמשך, איזה תרומה תהיה לו בחברה?

אורלי לוי אבקסיס: מרחב הקנאה ילך ויגדל, הוא יראה במצליחנים כמי שאויב העם, כאילו בא על חשבונו.

אורלי לוי אבקסיס: ובחלק מהמקרים יש לנו תרומה גדולה לזה.

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך, בגיל 18 נרצה שהוא ישרת את המדינה, אבל באיזשהו אופן ילדים בסיכון, עם תיקים כאלה ואחרים שהמציאות הביאה אותם לשם, בכלל לא רוצים אותם בגיוס, אחר כך מונעים מהם את הכניסה לחברה האזרחית כשווה בין שווים, מראש אנחנו מונעים מהם עתיד שיש בו תקווה אבל המכפלות של הכוח השלילי הזה ילכו ויגדלו לא רק בסביבה שלו אלא גם בדור ההמשך.

אורלי לוי אבקסיס: לכו אחר כך תסבו תקציבים, כל שקל שאנחנו חוסכים היום, נצטרך להוציא פי מאה.

אורלי לוי אבקסיס: גם מבחינה כלכלית זו טיפשות.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים נראה לי, או שאנחנו עיוורים או שאנחנו בכוח עוצמים את העיניים כדי לא לראות את המציאות הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני אפנה לביטוח לאומי ומיד לאחר מכן נפנה לראות את הסרטון של "לקט", ואני בכוונה לא פתחתי עם הסרטון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: שתבינו, אני לא רוצה שהנושא פה יהפוך להיות נושא של תזונה כאשר תזונה היא חלק בלתי נפרד גם מהנתונים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה לא החלק הארי, יש עוני תרבותי, יש עוני השכלתי ולעוני יש פנים רבות, בין היתר גם בעיה בתזונה, שלא נדבר על תזונה איכותית כאשר אנחנו מגלים עכשיו שהירקות עלו וקפצו למחירים שאתה כמעט חושב שקנית לא יודעת מה.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה הביטוח הלאומי.

<מירי אנוולד: אני רוצה קודם לעסוק בקצרה בנושא ההגדרתי.

<מירי אנוולד: הביטוח הלאומי, על פי הנתונים הרשמיים של נתוני העוני הרשמיים, שיעור הילדים העניים במדינת ישראל הוא כ-35%, לא שזה נתון הרבה יותר אופטימי מאותם 40% - - -

אורלי לוי אבקסיס: מתי בדקתם?

<מירי אנוולד: בשנה שעברה, ב-2011, זה מתייחס לאותה שנה.

<מירי אנוולד: אלה הם הנתונים הרשמיים והם לא הרבה יותר טובים מאותם 40%.

אורלי לוי אבקסיס: אבל את מדברת על 35% שכבר נמצאים מתחת לקו העוני.

<מירי אנוולד: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים פה על סכנה - - -

<מירי אנוולד: 35% נמצאים מתחת לקו העוני ופה זה סיכון לעוני, שזה 60% מהחציון ולא 50% מהחציון.

אורלי לוי אבקסיס: תתקני אותי, בשנים האחרונות אנחנו הנמכנו טיפה את קו העוני כדי - - -

<מירי אנוולד: ממש לא.

אורלי לוי אבקסיס: היתה איזה שיטת חישוב מסוימת.

<מירי אנוולד: לא, ממש לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שנאמר באחת הוועדות.

אורלי לוי אבקסיס: או.

אורלי לוי אבקסיס: קי, בואי נדלג.

<מירי אנוולד: היה ניסיון לשנות את שיטת החישוב, ביטוח לאומי המשיך באופן עקבי לחשב באותה שיטת חישוב.

<מירי אנוולד: בכל השנים האחרונות, כל הנתונים שפורסמו הם לפי מחצית מחציון ההכנסה הפנויה לנפש תקני שהתבססה על הנתונים של סקר הכנסות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<מירי אנוולד: החל מהשנה, לצערנו, בגלל שבוטל סקר הכנסות, אנחנו נתחיל להתבסס על סקרי הוצאות, שגם שם יש מרכיב של הכנסות.

<מירי אנוולד: כלומר, הסקר ישתנה אבל השיטה תישאר בדיוק אותה שיטה וגם המשתנים שעל פיהם יחושבו הנתונים יישארו בדיוק אותו הדבר.

<מירי אנוולד: אני רוצה להעיר קצת לגבי העשייה של המשרדים, כמו שאמר ד"ר קדמן, הביטוח הלאומי הסביר לציבור את ההשלכות האפשריות של קיצוץ בקצבת הילדים.

<מירי אנוולד: העוני, כפי שנמדד, גם פה וגם אצלנו, מבוסס על ההכנסה הפנויה של המשפחות.

<מירי אנוולד: הכנסה פנויה של משפחה מאוד מושפעת מהכנסה מקצבאות, במיוחד לגבי משפחות נמוכות.

<מירי אנוולד: ברגע שיש קיצוץ בקצבאות, בוודאי בקצבאות הילדים, ההשלכות על עוני הן ישירות וחמורות וההחלטה הזאת התקבלה בבניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: חלילה וחס שלא יחשבו שאנחנו מסירים את האחריות מאתנו, אני חלק מהקואליציה, נלחמנו בתוך הוועדות, ואני לא לבד, היו אתנו עוד חברים בקואליציה, בנושא הזה אני יצאתי נגד משמעת קואליציונית, זה עדיין לא פותר אותי, אני לא הצבעתי עם הקואליציה גם לא על תקציב המדינה בכל הנושא והפרק של הביטוח הלאומי, זה היה גם מחאתי ובזה זה נשאר.

אורלי לוי אבקסיס: עדיין אתם אומרים, בנתונים שהתקבלו בהמשך, את מדברת על כך שבשנת 2011, לפי הנתונים של הביטוח הלאומי, 35% כבר מתחת לקו העוני, לא בסכנה, אלא מתחת, כבר נמצאים בתוך לבה של הסכנה ואנחנו צפויים עדיין לתוספת של 90,000 ילדים.

<מירי אנוולד: 90,000 נפשות, 40,000 ילדים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כמעט מגיעים למיליון.

<מירי אנוולד: יש בערך 850,000, תוסיפו 40,000 ילדים, זה מתקרב יותר ל-900,000 מאשר למיליון אבל בכל מקרה זה מספרים מאוד גדולים.

אורלי לוי אבקסיס: כל מי שנמצאים היום בנקודות מפתח עושים את עבודתם נאמנה, הם מזהירים, הם דופקים על השולחנות, הם נותנים נתונים, הם עושים מחקרים, מביאים את התמונה אבל בזה זה נגמר וזה התסכול הגדול ביותר של מי שעוסק בנושאים הללו וזה לא משנה אם הוא בקואליציה או באופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: התסכול שזה אף פעם לא יהיה הנושא המרכזי של דיוני התקציב ואנחנו בעצם מכתיבים מציאות, אנחנו נותנים יד למציאות.

אורלי לוי אבקסיס: עצוב לי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם עושים עבודה בביטוח הלאומי לגבי היתכנות להגדלה של שיעור העוני בעקבות מעבר של דיור ציבורי להשתתפות בשכר דירה?

<מירי אנוולד: לא, אנחנו לא עשינו חישוב כזה אבל היו נתוני עוני שפרסמנו וחישבנו את התרומה של הדיור הציבורי להפחתת העוני.

<מירי אנוולד: אין לי אותם כרגע, לא חשבתי שהנושא הזה יעלה, אבל יש לנו נתונים גם ארציים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אבקש לשלוח לנו את הנתונים ואני פונה אליכם בכל לשון של בקשה בטרם יהיה מאוחר מדי, תיקחו את ההצעה, שלצערי הרב היא הצעה ממשלתית, לעבור למודל של סיוע בשכר דירה, כאשר זה אף פעם לא יהיה 100%, ולבדוק את ההשלכות.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שהשתנו הקריטריונים, זה משפחות שמקבלות קצבה ומי שמשלם את הקצבה זה הביטוח הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: רק משפחות שמתקיימות מקצבה הן היום זכאיות לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אותן משפחות שאנחנו כבר יודעים להגדיר אותן כמשפחות סוציאליות, ייאלצו לחטט רגליהם בחוץ כדי למצוא להם איזה שהיא דירה, אם בכלל יסכימו להשכיר להם בלי הכנה לאכלוס ובלי תנאים מינימאליים וכדומה, מה תהיה ההשפעה על אותה משפחה, המעבר מהמודל הקודם של דיור למודל של השתתפות בשכר דירה?

<מירי אנוולד: רק חשוב מאוד לדעת מה יהיו הסכומים והשיעורים שאותן משפחות יקבלו באזורים שונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אמציא לכם את הנתונים, בינתיים מדובר על עד 3,000 שקלים, כשאנחנו מדברים על הזכאים הגדולים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, שאם אנחנו מדברים על זכאי יחיד, היום הוא זכאי ל-700 שקלים, אז אומרים, תהיה עלייה שבין 20%-30%.

אורלי לוי אבקסיס: אני אביא לך את כל הנתונים, ואם צריך, יש לכם גם את הכלים לפנות לממשלה ולבקש מה התכנית המוצעת.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר שם על מקסימום עלייה של 20%-30% בהשתתפות בשכר דירה בשוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: קחו קשיש שמקבל אצלכם קצבה, אז במקום 700 זה יהיה 910 שקלים, מה הוא יוכל לשכור בזה?

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הוא זה שצריך לחפש לו את הדירה.

אורלי לוי אבקסיס: נשמח מאוד לנתונים הללו ואם נצליח לעכב את ההחלטה עד שיהיו לנו הנתונים, זה יהיה נהדר.

אורלי לוי אבקסיס: "לקט", אתם רוצים להקרין עכשיו את הסרטון?

אורלי לוי אבקסיס: גידי, בוא נקרין את זה.

<גידי כרוך: קודם כל תודה רבה שאפשרת לנו להציג את הסרטון הזה.

<גידי כרוך: יש שני דברים שהייתי רוצה להציג, קודם כל את הסרטון הזה בכמה דקות, שבעצם מדגים את התוצאות של "לקט ישראל".

<גידי כרוך: "לקט ישראל" רק בעשר שניות, ארגון הצלת מזון עוסק רק בהצלת מזון, לא קונה מזון, ותומך ב-180 עמותות שתומכות בכ-140,000 נזקקים בכל הארץ.

<גידי כרוך: אחת הפעילויות שלנו זה כריכים לילדים וניתן לסרטון לדבר בעד עצמו.

<גידי כרוך: אין קול.

אורלי לוי אבקסיס: אין טעם לראות אם אין קול, אם אפשר לקרוא לאיש טכני.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים נעבור לרן מלמד ואנחנו נחזור אליך לקבל את המצגת.

<רן מלמד: אני רוצה להצטרף לדברים של ד"ר יצחק קדמן לגבי דברי הפתיחה שלך שהיו כל כך נכונים וחזקים.

<רן מלמד: אני אקח אותם בלי קשר למה שמשרד החינוך יעשה ואפיץ אותם לכחצי מיליון אנשים שנמצאים ברשימות התפוצה של עמותת ידיד, כי אני חושב שהם צריכים לשמוע את הדברים.

<רן מלמד: מפה לנקודה שבשבילה באתי הנה היום, זה הקבוצה השנייה בהודעה של הלמ"ס על המשפחות החד הוריות שהן נמצאות בסיכון הגבוה ביותר לעוני ופה אני כן רוצה להפנות אצבע מאשימה גדולה כלפי ממשלת ישראל.

<רן מלמד: החסמים שממשלת ישראל שמה לפני אימהות חד הוריות שרוצות לעבוד, בין אם הן כרגע לא עובדות ורוצות לעבוד ובין אם הן רוצות להגדיל את המשרה שלהן ולא נותנים להן, האימהות האלה יש להן תמיד רק מפרנס אחד, מה לעשות, הן נשארות בעוני.

<רן מלמד: בשנה האחרונה אני עובד עם קבוצה גדולה מאוד של אימהות שיש ביניהן כאלה שלקחו שלוש משרות כדי שיוכלו להתפרנס ופשוט התמוטטו פיזית.

<רן מלמד: שלחתי למשרדך בקשה לקיים פה דיון על נושא של תעסוקה של אימהות חד הוריות, והכוונה להביא אותן ושהן יספרו מה זה אומר פיזית, לא יכולות לעמוד יותר 17 שעות על הרגליים.

<רן מלמד: אני בכלל לא מדבר על זה אם יש בעיה של צהרונים או אין בעיה של צהרונים, אם יש בעיה של מזון לילדים או אין בעיה, מה התרבות שהילדים מקבלים שהאימא בכלל לא נמצאת בבית ואז אולי העובדת הסוציאלית מגיעה ואומרת אין מסוגלת הורית כי האימא עסוקה בלשרוד.

<רן מלמד: יש מספר תיקונים שצריך לעשות אותם והתיקון החשוב ביותר הוא התיקון של חוק המזונות.

<רן מלמד: אנחנו נמצאים היום עשר שנים וקצת אחרי מה שאנחנו זוכרים כגזירות ביבי נתניהו של 2003, הן היו בעצם הגזירות של סילבן שלום, הוא היה הממציא וביבי היה המוציא לפועל.

<רן מלמד: גזירות שדנו את האימהות החד הוריות לחיים של עוני.

<רן מלמד: אני חושב שחובת הכנסת הזאת תהיה לשנות את החוק.

<רן מלמד: אנחנו בדיונים עם האוצר, אני אשמח לשבת אתך ולהראות מה מתקדם, אני חייב להגיד ששר האוצר לפחות מקשיב ויש רצון לעשות אבל בסופו של דבר זה מגיע לזה שזה עולה כמה מאות מיליוני שקלים בשנה ואת מיליוני השקלים האלה בשנה אפשר להחזיר בקלות חזרה כי צריך לזכור שמזונות ילדים זה לא קצבה, זה מימון ביניים שהמדינה נותנת והיא אמורה לגבות אותם.

<רן מלמד: היא גובה היום בסך הכול 52% מתוך סך כל החובות, שעומדים היום על 4.6 מיליארד שקלים.

<רן מלמד: אז יש כאלה שאומרים שקשה לגבות כי יש כאלה שלא מוצאים אותם ואין להם יכולת כלכלית וכאלה שנמצאים בבתי סוהר וכדומה.

<רן מלמד: אבל פתחו מסלול מיוחד בהוצאה לפועל - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה יודע מה האבסורד.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר, אותן משפחות שכבר נמצאות בתוך אותו מעגל שהמדינה נכנסת לנעליים ומשלמת להם את קצבת המזונות, עד 2,000 שקלים אם אינני טועה, וברגע שהן מתחילות לעבוד – זאת אומרת, שאנחנו לא מדברים על תוספות של תקציב, אנחנו בעצם מדברים על כך שברגע שהן מנסות לעמוד על הרגליים, המדינה עוצרת.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לזה מנית הזהב כי מדובר כאן על עוד כמה דברים שבעצם מדברים על אותו נושא.

אורלי לוי אבקסיס: בביטוח הלאומי מודעים לזה לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתי עם פרופסור מור יוסף על הנקודה הזאת ואני שמחה להגיד, שהפעם יש בראש הביטוח הלאומי בן אדם שאפשר לדבר אתו וגם מבין את ההיגיון והוא גם קצת רגיש אז זה פלוס אדיר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שביחד נוכל לשנות משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל גם הטבות שנשללות באותו רגע ויש להן ערך כלכלי.

<רן מלמד: במקרה הזה אני אולי יכול להיות איש בשורה, ישבתי עם משרד האוצר בשבוע שעבר והם מתכוונים להביא אליכם לחקיקה בזמן הקרוב תיקון שיאפשר לאם הורית שהולכת לעבוד, לקבל מענק שיחליף את ההטבות, לפחות לתקופה של שנה עד שהיא תוכל להסתדר.

<רן מלמד: אני חושב שזה שלב ראשון שהוא טוב ומבורך.

<רן מלמד: אני חושב שמי שיכולה צריכה לצאת לעבוד, צריך לעשות מאמץ שתהיה עבודה ראויה, אבל אי אפשר שיהיו חסמים.

<רן מלמד: הבעיה של מענק לימודים של הביטוח הלאומי, שנותן לילדים שנכנסים לבית ספר, הוא ניתן היום על ידי הביטוח הלאומי רק עד כיתה ח'.

<רן מלמד: עד כיתה ו' סכום של 1,500 שקל לשנה, כיתות ז'-ח' סכום של חצי מזה, ו-ט', י', י"א, י"ב, אפס.

אורלי לוי אבקסיס: וכמה עולה לנו שנת לימודים חינם?

<רן מלמד: לפחות 2,000 שקלים ומשהו לשנה.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת, יש לי שלושה במערכת.

<רן מלמד: אלה חסמים.

<רן מלמד: החסם הנוסף שהייתי מבקש את עזרת הוועדה בנושא הזה, שיש גם דברים שיכולים לעזור לאימהות האלה לצאת מעוני רק הן לא יודעות שהם קיימים, בגלל שמשרדי הממשלה לא טורחים לעשות את ההסברה הבסיסית הראויה - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: ואז ידרשו את ההטבות האלה ואז היא תצטרך להוציא כסף.

<רן מלמד: אני אשאל שאלה, מי מכם יודע, שאם חד הורית יכולה לקבל כ-7,000 שקלים מהמדינה לשנה עבור בייבי-סיטר או מוניות לילדים שלה?

<רן מלמד: שאגב, זה יכול להיות משולם לבן משפחה.

<רן מלמד: אני בטוח שרוב האנשים לא יודעים את הדבר הזה.

<חיה רוזנפלד: וניסית לממש את זה פעם?

<רן מלמד: כן, יש כאלה שמממשים.

<חיה רוזנפלד: מעט מאוד מצליחים, זה בלתי אפשרי לממש את ההטבות האלה.

<חיה רוזנפלד: זה קיים ואנחנו יודעים, אבל אי אפשר לממש אותן.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה מהנהנת ואומרת, כן, נכון, אי אפשר לממש.

<נורית וייסברג: יש זכויות שאי אפשר לממש, אנחנו מנסים לפתור את זה.

<רן מלמד: הפטנט הוא שיש אבל קריטריונים שלא יאפשרו לממש.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, בידי מי לפתור את זה?

אורלי לוי אבקסיס: מה זה אנחנו מנסים לפתור את זה.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כל אני חייבת להגיד מילה טובה על הכנות שלך ואני רואה בך מי שאפשר לשתף אתה פעולה גם לגבי ההמשך, אני מקווה מאוד שזה לא יעלה לך בנו, נו, במשרד.

<נורית וייסברג: אני רוצה להגיד שאני גם מודה ומברכת על הדיון הזה ושאנחנו מאוד עסוקים במשרד בסוגיה של העוני והטיפול במשפחות עניות, אנחנו עושים כרגע מהלכים רחבים, בהובלת השר.

<רן מלמד: תני לי רק לסיים את המשפט.

<רן מלמד: אני אענה למשרד הרווחה, שאני מאוד מעריך את מה שנעשה שם, אבל דוגמה קטנה ומקוממת, בחודש פברואר 2013 יצא לאור מדריך של משרד הרווחה שהיה לי הכבוד לעזור לכתוב אותו: מדריך השלם לזכויות של האימהות החד ההוריות בישראל.

<רן מלמד: מדריך שכולל את כל מה שכל מה שמגיע לאם חד הורית מכל משרדי הממשלה.

<רן מלמד: תיכנסו לאתר של משרד הרווחה ותחפשו את המדריך.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא מופיע.

<רן מלמד: הוא לא מופיע.

אורלי לוי אבקסיס: והם כתבו אותו והם חתומים עליו.

<רן מלמד: המקום היחידי שאפשר למצוא אותו היום ברשת זה באתר של עמותת ידיד, וגם זה אחרי שביקשתי משר הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש ממך את המסמך.

<רן מלמד: אני אוציא אותו בשנייה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם נדרוש ממשרד הרווחה לפרסם את זה אצלם באתר, אנחנו גם נפרסם אותו באתר שלנו ואני אבקש גם את קדמן לנצל את אתר האינטרנט שלהם, זה מיצוי זכויות, להגיד, יש לנו פתרון חקיקתי או טיפלנו בנושא הזה אבל דאגנו לכך שאף אחד לא יוכל למצה את הזכות הזאת, אז זה סתם עבודה בעיניים, תסלחו לי על הלשון שבחרתי בה.

<רן מלמד: אז הנושא מזונות האימהות החד הוריות, אני אשמח מאוד שיעלה דווקא בוועדה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקבלת ואנחנו נקיים דיון מעמיק ורחב, יש לנו פה עכשיו מושב מאוד ארוך של חצי שנה, אנחנו נבקש, גם בטרם נזמין אותם לכאן, תשובות לחלק מהשאלות שעלו כאן, כדי שלא נבוא לדיון עקר.

אורלי לוי אבקסיס: מתי יצא המדריך?

<רן מלמד: פברואר 2013.

<קריאה: שאין בו כלום.

<רן מלמד: אני לא מסכים אתך שאין בו כלום.

<קריאה: מעט מאוד.

<רן מלמד: משרד הרווחה עשה עבודה מדהימה בלכתוב אותו, אבל צריך להפיץ אותו, צריך לתת לאימהות את האפשרות לשאול שאלות, לקבל תשובות ולמצות את הזכויות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה מר מלמד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפנה למשרד הרווחה.

<נורית וייסברג: שמי נורית וייסברג, אני מפקחת ארצית על העובדים הסוציאליים שמטפלים ב-435,000 משפחות במדינת ישראל.

<נורית וייסברג: אני קודם כל רוצה להודות ולברך על הדיון החשוב הזה.

<נורית וייסברג: אני חושבת שהאנשים העניים במדינת ישראל במשך הרבה מאוד שנים היו שקופים והודות לפעולות שלך ושל הוועדה והמשך הפעולות בכנסת, אנחנו מתחילים יותר ויותר להתייחס כחברה לתופעה.

<נורית וייסברג: התופעה של העוני, כן חשוב לי להבהיר, היא תופעה שפוקדת את כל קבוצות האוכלוסייה, אבל היא מתמקדת בקבוצות מסוימות בצורה יותר משמעותית, ואני מדברת על המגזר החרדי, ערבי ועל העולים יוצאי אתיופיה.

<נורית וייסברג: אנחנו גם מתמודדים ורואים תופעה של העניים החדשים, כמו שאת דיברת עליה, והכאב הוא כאב גדול כי זה לא אנשים שלא דואגים ולא עושים ולא פועלים אלא באמת אנשים שרוצים.

אורלי לוי אבקסיס: רק לחדד, אנשים עובדים.

<נורית וייסברג: אנשים עובדים, חד משמעית.

<נורית וייסברג: אני חושבת שהקריאה שלך היא קריאה ראויה, העוני הוא לא בעיה של משרד זה או אחר, העוני הוא בעיה חברתית במדינת ישראל, הוא בעיה מבנית במדינת ישראל, שמי שחייב לשלב ידיים זה כל משרדי הממשלה.

<נורית וייסברג: ואני מדברת על שיכון, כי את דיברת על הדיור הציבורי ורק הרגע אנחנו ישבנו לקבוע את עמדת המשרד אל מול התכנית של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: את יכולה להגיד לנו מה נקבע?

<נורית וייסברג: זה דיונים פנימיים אז אני מעדיפה להשאיר, אבל אין ספק שאנחנו מנסים להביא את הקול של האוכלוסייה המוחלשת אל תוך שערי כל המשרדים, אפילו בעניינים של המשרד לאיכות הסביבה כי גם כשאנחנו רוצים מחזור, מה היכולת של העניים לעשות מחזור וכמה זה עולה להם בסופו של יום.

<נורית וייסברג: העוני הוא בעיה של משרד הבריאות והוא בעיה של משרד החינוך והוא בעיה של משרד לפיתוח הנגב והגליל ועוד ועוד.

<נורית וייסברג: כי אנשים שאין להם נגישות ואם אנחנו עוזרים או משפרים שירות בדימונה ולאישה קשה בבוקר להגיע לעבודה בבאר-שבע, או כשלאישה בערערה וחורה אין איך לצאת מהמקום, אז אנחנו בבעיה כוללת.

<נורית וייסברג: זו גם בעיה של משרד הכלכלה, אנחנו כן נתקלים בקושי מאוד גדול של הלקוחות שלנו לצרוך את השירותים ובמקום הזה אנחנו נכנסים וכאן אני חושבת על הדברים שאמרתם על הילדים, הילדים – וכאן יושבת מנהלת האגף לילד ונוער, שאני מקווה שהיא מסכימה אתי – חיים בתוך משפחות.

<נורית וייסברג: המשפחה היא מבנה מאוד קריטי בחברה בכלל וכשאנחנו מסתכלים על ילד, צריך לראות באיזה משפחה הוא גדל והאם יש נזילות בגג של הבית, והאם לאימא טיפלו בשיניים כי כשלא טיפלו לאימא בשיניים, היא לא יכולה להיות פנויה לאף ילד, גם אני לא פנויה לילדים שלי כשכואבות לי השיניים.

<נורית וייסברג: אנחנו כן רואים עלייה מאוד משמעותית באוכלוסייה של המשפחות, ההשלכות של העוני הן קשות.

<נורית וייסברג: אני מסתכלת על הספרות ואני כן חושבת שילדים שההורים שלהם לא פנויים יכולים לסבול ממחסור.

<נורית וייסברג: מחסור לא רק במזון אלא מחסור בהזדמנויות, אני הולכת יותר רחוק, ילדים יכולים לסבול מבעיות של אישות חברתיות.

<נורית וייסברג: אני מפנה אתכם למה שאתם בטח יודעים בוועדה הזאת, לקויות למידה.

<נורית וייסברג: הילד שלי יש לו תבחין ללקויות למידה.

אורלי לוי אבקסיס: כי לך היה כסף לעשות לו אבחון ואז הוא יקבל הטבות ויהיה לו קל יותר לעבור את המבחנים ולהתקבל אחר כך לאקדמיה.

<נורית וייסברג: נכון.

<נורית וייסברג: אבל כשאימא צריך להתגייס ולשלם את האבחון הזה כי החברה שלו היא במשפחה בלי משאבים, אז לה אין.

<נורית וייסברג: וכשאני מסתכלת על מה הוא יכול ומה היא יכולה, ליבי נחמץ.

<נורית וייסברג: השר שם את זה על סדר היום עוד טרם הכניסה ועם השר הקודם התחלנו בפעולות של פיילוט.

<נורית וייסברג: ישבנו פה בוועדה בראשותך וסיפרנו על הפניות של 42 מיליון שקלים.

<נורית וייסברג: אנחנו כבר גדלנו מאז.

<נורית וייסברג: אנחנו מטפלים בתוצרים של העוני במשרד הרווחה ובלספק למשפחות הזדמנויות.

<נורית וייסברג: אנחנו עושים את זה בכמה פלטפורמות.

<נורית וייסברג: פלטפורמה ראשונה היא פיתוח של רשת מענים, שהיא כבר לא ניסיונית לשמחתנו הרבה, אנחנו תופסים את המשפחות שלנו על רצפים של מסוגלות ומנסים לתת אינפוזיה של יכולת לצרוך את השירותים.

<נורית וייסברג: יש במשרד הכלכלה אפשרויות שונות, אנחנו לוקחים משפחה ומלווים אותה בתהליך של היציאה מהעוני.

<נורית וייסברג: אני מאוד מקווה שהיוזמה של השר החדש, בהיקפים מאוד גדולים, תצלח ואנחנו נצליח להוביל את החזון שלו להתערבות עם משפחות מנפילה מעוני.

<נורית וייסברג: ושוב אני אומרת, עם כל ההשקעות שלנו והן רבות, אם לא יהיה שינוי מהותי גם במשרדים אחרים, אנחנו לא נצליח, זה יהיה אינפוזיה.

אורלי לוי אבקסיס: מעניין אותי, התכניות הללו זה מתוך תקציב פנימי או שאתם תקבלו את התקציב ממשרד האוצר?

<נורית וייסברג: התקציב חלקו יגיע, מעט מאוד, מתקציבים פנימיים.

<נורית וייסברג: חלק יהיו הרחבות ככל הנראה של האוצר, חלק יהיו מהמגזר השלישי.

<נורית וייסברג: יש לנו כרגע גם תכניות שהן בבסיסי התקציב שלנו.

<נורית וייסברג: אם אני מסתכלת על הנושא של תעסוקת נשים, כן לקחת נשים, ללוות אותן בתהליך אימון אינטנסיבי ולהנגיש להן.

<נורית וייסברג: זאת אומרת, אנחנו מגלים שהלקוחות שלנו, אין להן מספיק יכולת לעמוד לפעמים מול מעסיקים או מול צריכת השירותים שהיא כל כך קשה להן ואנחנו מעבירים אותן באיזשהו תהליך.

<נורית וייסברג: אנחנו גם לא רוצים שהן יישארו בתחתית.

<נורית וייסברג: חשוב לנו שאישה, גם כשהיא חד הורית וחייה היו חיים קשים ולא מיטיבים, תוכל בסופו של יום לעשות בחזון התעסוקתי שלה משהו משמעותי, שהיא תוכל לבנות לעצמה קריירה, גם אם זה יהיה בתהליך.

<נורית וייסברג: אז אנחנו כן נכנסים לעוד יישובים, אני מקווה שהתכנית של השר תצלח.

<נורית וייסברג: במקביל, אנחנו מנסים לתת מענים בתכנית נפלאה, אנחנו כרגע מחפשים להרחיב אותה בפריסה ארצית, תכנית של מרכזי עוצמה, זה מרכזים למיצוי זכויות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הם נמצאים היום?

<נורית וייסברג: הם מתקיימים היום ב-17 רשויות בארץ, 26 מוקדים, לאותה אוכלוסייה שככל הנראה לא תצליח בהכרח להיחלץ סופית מעוני אבל גם לה יש זכות לחיים מטיבים, לשותפות חברתית, לרישות חברתית, לזה שייראו אותה, לתרום ולקבל גם מענים בסיסיים.

<נורית וייסברג: זו תכנית שבנויה על מיצוי זכויות, על העצמה ועל חיזוק תשתיות קהילתיות, אנחנו גם לזה מחפשים תקציבים.

<נורית וייסברג: אנחנו פועלים בכל מקום.

<נורית וייסברג: הקריאה שלי יכולה להיות בעיקר לשותפות מול משרדי הממשלה האחרים.

<נורית וייסברג: אני יודעת שהשר שלנו פועל נמרצות להקים מנהלת עוני.

<נורית וייסברג: אני חושבת שהסוגיה של עוני היא גדולה והיא שייכת לעוד משרדים ואני ממש מבקשת כאן להביע את התקווה שלנו, שכל אחד במגרש שלו יוכל לדחוף את זה.

<נורית וייסברג: תודה.

<נורית וייסברג: אני מודה ואני אשמח לענות על שאלות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד כמה דברים, מאחר שהביטוח הלאומי הוא סוג של גוף עצמאי תחת משרד הרווחה, אבל זה סוג של עצמאות.

אורלי לוי אבקסיס: אני ראיתי אותם נאבק, את הביטוח הלאומי, בימי התקציב, בהכנת חומרים, בהבנה, במחקר.

אורלי לוי אבקסיס: לא ראיתי את משרד הרווחה, פרט לכך שדיבר על שהמצב לא כזה נורא כי יש תוספת של כמה מיליונים בתקציב כזה או אחר, ייעודי, אבל לא ראיתי אותו נזעק לגבי הנושא הזה של קיצוץ בקצבאות.

אורלי לוי אבקסיס: לא ראיתי אותו יותר מדי נזעק גם בעניין של מס על עקרות בית.

אורלי לוי אבקסיס: לא ראיתי את האמירה של משרד הרווחה שבסופו של דבר מקבל אליו את כל המקרים שהם תוצאה של מדיניות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם נעלמתם לי, לא נעים לי להגיד, ואתם אמורים להיות שומרי הסף.

אורלי לוי אבקסיס: הביטוח הלאומי הוא זה שבסוף יוציא מהכיס שלו את הקצבאות הללו, אבל אתם אלה שתתמודדו עם ה-90,000 הנוספים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם תכניות איך להתמודד אתם, כמה תקציבים נכנסו בפנים?

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על תוספת של 90,000 נפשות בגלל אותו תקציב אחרון, התקציב יפנה אליהם חזרה, יכול להיות שבאיזשהו אופן יכולנו למנוע אותם בהשקעה פחות גדולה אלא פשוט בלי לקצץ בחלק מהמוקדים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת עכשיו על משרד הרווחה ומבינה שאם אנשים יישארו בלי קורת גג וייאלצו לחפש מסביב, אני לא יודעת איך אתם לא הראשונים שנזעקים.

אורלי לוי אבקסיס: הדיור הציבורי במדינת ישראל היה צריך להיות אולי תחת הכובע של משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: והיום אני שומעת שאם יעבור החוק, לא רק שבתחילתו הוא היה במשרד הכלכלה, אבל בדיונים על החוק בכלל לא היה בוועדת הרווחה, זה יהיה בוועדת הכספים וזה מפחיד אותי כי לא יהיה שם דיון אמתי על רווחה, לא יהיה שם דיון אמתי על עוני, זה ייסגר כמו שנסגרו הדברים האחרים שלב לבם והצבע והם זועקים אנחנו רווחה, רווחה, רווחה, והם נסגרו בהתנהלות שאנחנו רגילים אליה, בלי דיון מעמיק, בלי השלכות.

אורלי לוי אבקסיס: הבית האמתי של הנושאים הללו צריך להיות ועדת העבודה והרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם נעלמתם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם באמת נעלמתם, גם בנושאים של התקציב וגם היום.

אורלי לוי אבקסיס: את אומרת שזה נושאים פנימיים שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמע את הדעה שלכם בנוגע לדיור הציבורי?

<נורית וייסברג: כן.

אורלי לוי אבקסיס: היא תתפרסם?

<נורית וייסברג: אני מאמינה שכן.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מקווה ויפה שעת אחת קודם כי אחרת לא עשינו בזה כלום.

<נורית וייסברג: אני בכל מקרה נדרשתי לתגובתי לעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: והעובדים הסוציאליים היום קורסים.

<יצחק קדמן: עם כל הכבוד, זה לא הדרג שלהם שיכול לתת את התשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת, אבל בסופו של דבר הם אחר כך יגידו, הדרג המקצועי נתן - - -

<יצחק קדמן: לא במקרה כשהזכרת את כל משרדי הממשלה שצריכים להתערב שכחת משרד אחד, שולי אומנם, שקוראים לו משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם לא שלחו לפה נציג למרות שביקשנו.

<יצחק קדמן: מאקרו כלכלה, יש פה עניין של סדרי עדיפויות בתקציב, זה הרבה מעבר לשאלה אם משרד הרווחה יקים מוקד זכויות כזה או אחר, ואני לא מבטל את הדברים.

<נורית וייסברג: במקום למנוע את התופעה של עוני.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם אמונים גם על האיתור של אותם ילדים בטרם היכנסו, זה עדיין תחת הכובע שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר משהו ולהגיד אותו לפרוטוקול: הזמנו את משרד האוצר בדיון כל מהותי על פני החברה בישראל ומשרד האוצר אמר, חבר'ה, יש כנס ואנחנו רוצים להיות בו.

אורלי לוי אבקסיס: כנראה שיש להם השפעה שם ויכולת לשנות או לא יודעת מה, אבל כנראה יהיו שם יותר עיתונאים מאשר כאן בוועדה המאוד צנועה הזאת שבאה לדבר על פני החברה בישראל ובעיקר על הקטינים.

אורלי לוי אבקסיס: וזה מטריף אותי, נציג אחד מכל המשרד הגדול הזה לא יכול היה להיות בוועדה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: נציג אחד שיגיד לנו – אני יודעת איך הם חושבים, תהיה ועדה, יעשו וי, יעברו הלאה, התחמקנו , גם לא נחטוף מקלחת של מים קרים על הראש, גם לא נצטרך להביא פתרונות.

<יצחק קדמן: אני יכול להגיד לך מה היה אומר נציג האוצר אם הוא היה כאן, הוא היה אומר כך באלו המילים, אם משרד הרווחה מעוניין, הוא יכול להסב תקציבים שקיימים במסגרתו ולהעביר אותם ממסגרת אחת למסגרת אחרת.

<נורית וייסברג: אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם אם לא הייתי ברורה.

<נורית וייסברג: יש כרגע בקנה – אני צריכה להגן על משרדים אחרים, אני אמונה להגנה בייצוג המשרד שלי – התכנית שהשר מנסה להוביל, הוא מנסה להוביל אותה בשיח מול משרד האוצר, בתקציב תוספתי, ואני כולי תקווה אמתית שזה באמת יגיע וזה יגיע בהקדם ובצורה מיטבית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הראשונים שנברך על כך, אני מבטיחה.

<דליה לב שדה: והוא הראשון שהרים את הכפפה.

<דליה לב שדה: עד היום משרד הרווחה לא רצה להתמודד עם נושא של עוני בגלל שזו סוגיה מערכתית, רחבה.

<דליה לב שדה: השר הזה לפחות הקים ועדה, גייס כ-200 מיליון תוספתיים לנושא של עוני - - - -

<יצחק קדמן: עם כל הכבוד, זו אחיזת עיניים.

אורלי לוי אבקסיס: חתכו 4 מיליארד בקצבאות, נתנו 200 מיליון.

<יצחק קדמן: 2.5 מיליארד שקל הורידו בקצבאות ונתנו חזרה 200, לא צריך להיות מומחה למתמטיקה כדי לעשות את החשבון.

אורלי לוי אבקסיס: גם התמודדות מערכתית, שזה יהיה גם המעונות, גם האיתור, גם הטיפול, גם הקהילה.

<רן מלמד: גברתי היושבת ראש, הבעיה היא אחרת, כסף לא חסר.

<רן מלמד: בוא נצא מתוך נקודת המוצא הזאת, כסף לא חסר.

אורלי לוי אבקסיס: זאת מדיניות.

<רן מלמד: גם לא מדיניות.

<רן מלמד: הבעיה היא שהכסף הזה קודם כל מחולק ומפוזר בהרבה מאוד משרדים, בהרבה מאוד סעיפים ולא עושים איגום שלו.

<רן מלמד: יש כסף לתעסוקה של חד הוריות שנמצא במשרד הרווחה וכזה שנמצא במשרד הכלכלה וכזה שנמצא במשרד ראש הממשלה לחד הוריות ערביות, נתתי דוגמה רק של חד הוריות.

<רן מלמד: יש כספים שמיועדים לתחומים של תעסוקה והסרת חסמים, הם נמצאים בהרבה מאוד משרדים ואף אחד מהם לא טרח להיות מאוגם.

<רן מלמד: את אמרת שהפתרון הוא נציבות לילד, באותה צורה, פרופסור צבי אקשטיין - - -

<דליה לב שדה: הקמת נציבות לילדים שתרכז את כל הנושא הזה, שרואה את הילדים בראש מעייניה, גם תשמיע את קולם.

אורלי לוי אבקסיס: היא ישבה במשרד הרווחה, בוועדה של משרד הרווחה ארבע שנים, השופטת סביונה רוט לוי, והיא יצאה באיזשהו דוח מפורט ועם ראייה על הדברים, אבל בשורה התחתונה זה לא מיושם.

אורלי לוי אבקסיס: דוח וינטר ישב לא מעט זמן, כבר כמה שנים מאז שהוא פרסם את המסקנות שלו והן אומצו, שלוש שנים?

<יצחק קדמן: שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש שנים, אנחנו מתקרבים לשנה הרביעית וזה לא מיושם.

אורלי לוי אבקסיס: לכן כשאומרים לי קמה ועדה, תסלחו לי אם אני מצקצקת.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם בסופו של דבר היו ועדות, גם הוועדה לגבי התזונה, וגם אני זוכרת שחברת הכנסת לשעבר רוחמה אברהם נגעה בנושא הזה והבטיחו לעשות הסבת תקציבית ולשים שם כספים, אני לא יודעת איפה זה עומד, אם בכלל, אנחנו אף פעם גם לא מקבלים ביקורת מה קורה עם הדברים ועם ההחלטות, איך הן מיושמות.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אומרת כשאני שומעת על עוד ועדה ועל עוד ועדה, אני אומרת, או.

אורלי לוי אבקסיס: קי, עכשיו זה סוג של מס שפתיים, אנחנו נקבל את ההמלצות, ההמלצות יהיו מצוינות, הממשלה תחליט לאמץ את ההחלטות וארבע, חמש, שש שנים אחרי אנחנו נישאר באותה נקודה רק עם הרבה יותר נפגעים חברתיים ועם אפס מענים כי אף המלצה לא באמת יושמה.

<דליה לב שדה: גם היום כשאני רואה - בשירות ילד ונוער שאני מנהלת את זה – למעלה ממיליארד שקל תקציב, אני עושה בדיקה אל מול הנתונים, אני רואה שיש קורלציה מאוד גבוהה למשפחות וילדים עניים כמובן.

<דליה לב שדה: הם מקבלים את המעונות יום ואת המעונות הרב התכליתיים ואת המועדוניות ובכולם יש העשרה, לא רק מרכיב תזונתי אלא גם מרכיב השערתי וגם מרכיב טיפולי, אז אי אפשר להגיד שלא עושים.

<דליה לב שדה: הבעיה שאנחנו מטפלים תמיד אחרי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי המועדוניות אני רוצה לשים כמה דברים על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: דבורה מרחבי שהיתה מפקחת ארצית למועדוניות של ילדים בסיכון בקהילה – ואני מקבלת את הזכות לדבר באישור של משרד החינוך ומשרד הרווחה ביחד – מזועזעת, היא אומרת, בחלק מהמקרים היא רואה מקרה רווחה שאסור היה להשאיר את הילדים בבית, שהיא לא יודעת אם למחרת הילדה תגיע בחזרה לאותו מועדון, כשהם מסתובבים ואחר כך מגלים ילדה בת שמונה מסתובבת ב-12 בלילה ברחובות, כאשר היא אומרת לי שבסופו של דבר את המקומות האלו תופסים ילדים שאין למשפחה שלהם פוטנציאל שיקומי, שגם דוח ברוקדייל שאתו אתם עובדים, מעיד על כך ומסמן מי אותן משפחות, אבל אנחנו לא מוצאים להן את המענה האמתי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו תופסים בעצם מקומות של משפחות שיש להן את הפוטנציאל השיקומי לפני שידרדרו למטה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אלו לא מקבלים את המענה הראוי להם ולשניים אין בכלל מענה, וגם מי שנמצא בתוך המערכת, אחרי שלוש שנים צריך לפלוט אותו החוצה כי אין מספיק כסף למשוך אותו הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: וגם אם הוא הצליח להרים את הראש, הוא הצליח להיכנס לאיזה שהיא שגרה טובה, צריך לתפוס ילד אחר.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזה בכלל ילד מאותה משפחה או ילד משפחה אחרת, אבל מה אנחנו עושים בזה, אתרנו אותו, התחלנו לטפל בו ועכשיו אנחנו אומרים, הכסף נגמר, צא החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן כשאת מדברת אתי על תקציבים, כשאני מסתכלת, יש גידול בצרכים, יש גידול במספר הנזקקים, אבל אין גידול באופן זהה בתקציב.

<יצחק קדמן: יש קיטון.

<יצחק קדמן: אי אפשר לטשטש את זה.

<יצחק קדמן: אנחנו לוקחים מיליארדים ומחזירים מיליונים ואומרים, תראו כמה טוב.

<יצחק קדמן: זו אחיזת עיניים, זה לא רק בקצבאות.

<יצחק קדמן: משרד החינוך, קיצצו לו 350 מיליון שקל שנועדו להפחתת תשלומי הורים, הוסיפו 50 מיליון שקל לקרן המלגות והם כל הזמן אומרים, תראו, הכפלנו את קרן המלגות.

<יצחק קדמן: אבל לקחת מההורים בעת ובעונה אחת מהכיס השני 350 מיליון שקל.

<יצחק קדמן: זה מדיניות של הסוואה, של מסך עשן וכל הזמן אומרים, עשינו פה ועשינו שם, יבורך כל מי שעושה, אבל בזמן שאנחנו אומרים עשינו פה ועשינו שם, אנחנו לוקחים מהם.

<יצחק קדמן: שר הרווחה שהזכרתם אותו, שהוא איש הגון וטוב, אני נפגשתי אתו והוא אמר לי עוד לפני שהתחילו את התכנית, תגיד לי, באיזה מקום בעולם הצליחה תכנית קיצוץ בממדי העוני?

<יצחק קדמן: שלחתי אותו לאנגליה ואמרתי לו, לך תבדוק שם את התכנית כי במוכח במספרים הם הצליחו להוריד את שיעור הילדים מתחת לקו העוני.

<יצחק קדמן: בפגישה שלי הבאה אתו שאלתי אותו, בדקת מה קרה באנגליה?

<יצחק קדמן: הוא אמר לי, כן, בדקתי מה קרה באנגליה והם באמת הצליחו אבל אוי ואבוי.

<יצחק קדמן: שאלתי, מה אוי ואבוי?

<יצחק קדמן: הוא אומר, אחד המרכיבים העיקריים בתכנית של האנגלים היתה להעלות את קצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ואי אפשר היה לראות את זה בטרם?

אורלי לוי אבקסיס: ולא הזהרתם?

<דליה לב שדה: ברור שכן.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אומרת, משרד הרווחה נעלם לי פה, נעלם לי גם בדיבור, בשיח.

אורלי לוי אבקסיס: כל חוק שמתקבל, משרד הרווחה צריך לתת עליו את דעתו ואת ההשפעה עליו על המצב החברתי במדינה, על אותן אוכלוסיות שאתם אמונים עליהן.

אורלי לוי אבקסיס: ואני לא סתם אומרת את הדברים הללו כי לי יש תחושה שבחלק - - -

<דליה לב שדה: אנחנו מגיבים.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה מגיבים?

אורלי לוי אבקסיס: מגיבים בשיחות סגורות בארבע עיניים ודברים בסוף מתקדים ככה בלי יכולת לעצור?

אורלי לוי אבקסיס: אם הקול שלכם היה ברור והיה מעל גבי התקשורת ולא רק לאוזניים מסוימות, יכולנו היינו לשפר את מצב פני החברה במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יכולים לשם במס שפתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים לעמוד על הרגליים האחוריות וזה מה שמדהים אותי.

אורלי לוי אבקסיס: יש סוג של תחושה של השלטת טרור באותם משרדים כי אוי ואבוי לו לבעל המקצוע שיבוא ויגיד, חבר'ה, אני לא מסכים עם העמדה הרשמית של המשרד כי המצב הוא הפוך.

<יצחק קדמן: כולל מנכ"ל הביטוח הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: שהוא בעצם כן היה בסדר בנושא הזה.

<יצחק קדמן: כן, אבל הוא "חטף".

אורלי לוי אבקסיס: הוא "חטף", ואני מקווה מאוד שלהבא זה לא יסתום לו את הפה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זו התחושה המתקבלת.

אורלי לוי אבקסיס: איפה השרים שהיו מאיימים להתפטר?

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, גם דוח וינטר הלכו ללמוד מאנגליה, כנראה קורה שם משהו טוב אבל אז צריך להביא תקציבים ומזה הפחד להתמודד מול האוצר.

<דליה לב שדה: דוח וינטר מבוסס גם על מה שהיה באנגליה ויתקיים על זה דיון בשבוע הבא.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מסתכלים על התמונה אני אומרת, הרי אנחנו יודעים הכול, הכול על השולחן, בלי כסף לא נפתור, אז אנחנו באים ולוקחים.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, יש עוד משהו עכשיו על שולחן הממשלה שהצלחנו בינתיים לעצור את זה, הקיצוץ בצהרונים 0-3, לאשכולות 0-3.

אורלי לוי אבקסיס: גם פה רוצים שההורים יגדילו את התשלום שלו ויורידו בשירות.

אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך נלחם לאשר את זה, הוא נלחם במי שהתנגד בממשלה לאותה תכנית.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה, הוא בא להגן על הקיצוץ הזה בממשלה.

<עלוה קולן: כשקיצצו בקצבאות הילדים, אחת הטענות היו, אבל הגדלנו את הצהרונים, כלומר, המשפחות קיבלו בצהרונים.

<עלוה קולן: אז הנה, עבר הקיצוץ בקצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו מנסים לקצץ דרך הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט לא להאמין, אבל איך משרד החינוך שמשרדים אחרים באים, שרים שלא קשורים למשרד החינוך ואומרים, חבר'ה, פה זה מוגזם, לעצור כאן.

אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו מדברים על אשכולות 0-3, שם רוצים להגדיל את תשלומי ההורים ולקצץ בשירות.

אורלי לוי אבקסיס: והוא יוצא להגן על משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי כבוד גדול מאוד לשר החינוך, אבל סליחה, אתה שר החינוך, לא שר האוצר.

מרדכי יוגב: יכול להיות שצריך להעלות את הנושא לדיון במליאה משום שרק הבוקר שמענו את שר האוצר עוד הפעם, שהוא דואג למעמד הביניים.

מרדכי יוגב: יש פה קונספציה שגויה.

מרדכי יוגב: ברוך ה' שמעמד הביניים, אם הוא יצליח להתחזק אז הוא ירים אתו המעמד החלש.

מרדכי יוגב: לא היתה לי אתו על זה שיחת עומק ולכן אני לא יודע להגיד אם אני צודק, אבל יש פה קונספציה שגויה שמפילה את כל המעמד החלש.

אורלי לוי אבקסיס: והנושא הוא, שככל שתחלישו את המעמד החלש, אתה תמשוך למטה גם את מעמד הביניים.

<עלוה קולן: אין מעמד ביניים, הם נהיים עניים כולם.

אורלי לוי אבקסיס: כמעט ואין מעמד ביניים, הוא הלך ונשחק.

מרדכי יוגב: אני כן שמח על היוזמה ששמעתי פה של שר הרווחה, לייצר משהו שירים את המשפחות, הייתי חשוף לארגון פעמונים, אני מניח שכולכם חשופים, אבל אני רוצה לומר שארגון פעמונים איננו מסוגל לטפל במשפחות חדשות.

מרדכי יוגב: הסברתי את זה פעם לארגון פעמונים והם הודו לי - - -

<רן מלמד: נכון, אנחנו אגב עובדים אתם בשיתוף פעולה על המשפחות היותר חלשות.

<נורית וייסברג: אני רוצה להגיד, שפעמונים שותף בתוך היוזמה.

<נורית וייסברג: אנחנו במשרד מפעילים הרבה מאוד תכניות באמצעות מכרזים וחלק גדול מהעמותות שאת הזכרת הן עובדות לפי מדיניות שמתווה משרד הרווחה כדי לספק שירות שמשרד הרווחה חושב שהוא נחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, מעבר לעניין שמשרד הרווחה חושב שהוא נחוץ, משרד הרווחה מחויב על פי חוק לספק אותו, זה לא בגלל שהוא חושב שזה נחוץ, רק בגלל שהכריחו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מעבר לכך, אותם אנשים מביאים תקציבים מבחוץ, מהמגזר השלישי.

<נורית וייסברג: אז חלק מהמקומות אנחנו מפעילים.

<נורית וייסברג: עמותת פעמונים למשל עובדת בשיתוף פעולה בתוך תכנית של משרד הרווחה, לשם אנחנו מפתחים אתם על המקום הזה של אותן אוכלוסיות ורואים מה אפשר לעשות.

<נורית וייסברג: אם משפחה יוצאת לשיקום תעסוקתי, במקביל היא מקבלת את הסדנה של פעמונים, זה משהו שהוא משלים.

<נורית וייסברג: לא זה ולא זה מספיק ואנחנו כן עובדים על הראייה המערכתית.

<נורית וייסברג: אני רוצה להגיד שאנחנו בהחלט גם מודאגים מהסיפור של מעמד הביניים, שבטח הנתונים של הלמ"ס ושל ביטוח לאומי יכולים להצביע על הקרבה שלו אוטוטו לתוך קו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: 40% מהילדים בתוך קו העוני, ברור שזה לא רק קו העוני, שזה לא רק העניים, זאת אומרת, שהעוני הולך ומתרחב והוא מחלחל לשכבות הביניים, מי שנחשב קודם לשכבת ביניים.

מרדכי יוגב: שאלת אתגר, כשאת מדברת אתי על בן הנתינה לבין היציאה לעבודה ויצירת משאבים עצמיים, שם אנחנו בנקודה של יציאה לעבודה שמבטלת את קצבת הביטוח הלאומי בחלק מהדברים ואם אתם כבר עושים את העבודה המקצועית הזאת או להביא את זה בהזדמנות לפה, לחקיקה של עד סכום מסוים - - -

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, יש לנו חוק בנושא הזה, אנחנו קוראים לזה מניית הזהב ואנחנו מדברים בעצם על הטבות מסוימות לאותן אוכלוסיות שברגע שהן יוצאות לעבוד, אוטומטית נמנעות מהן אותן הטבות ואז יש גם את החסם ואת הפחד לצאת החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שהיה עם חוק לרון, אנחנו חושבים שצריך להפוך את זה כשאנחנו מדברים על הנכים, להוריד את החסם עד סכום מסוים לא תאבד את הזכויות האלה כי אתה אומר, מה קורה יום אחרי.

מרדכי יוגב: עד סכום מסוים לנפש.

מרדכי יוגב: החוק קיים או שהחוק להכנה?

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא יעביר לנו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מוכן, הוא כתוב, הוא כבר על השולחן.

מרדכי יוגב: אם הייתם מסוגלים להעביר לנו משהו שהוא עד סכום מסוים לנפש, שלא לבטל את קצבאות הביטוח הלאומי כי זה מה שצריך בשביל לחיות, שתצא לעבודה, שתהיה מיטבית - - -

<עלוה קולן: לא מטבית, שתהיה גננת, שתהיה סטייליסטית.

מרדכי יוגב: פה, כמו שאת אומרת, צריך עוד הרבה משרדים משותפים, למשל משרד החינוך צריך לעשות איזשהו אבחון, שאם אין לה 12 שנות לימוד, שבכל זאת על בסיס רעיון או עוד משהו כן תוכל להיכנס לקורס פרטני של מזכירות למשל, צריך 12 שנות לימוד.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך מה ואני בכוונה מפנה אותך עכשיו למשרד הכלכלה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הכלכלה היה מוציא לא מעט כסף בעבור הכשרות מקצועיות.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, או בגלל שהוא רוצה לייבש את שירות התעסוקה או ממטרות אחרות, אני לא רוצה להגיד ויסקונסין ורווח של אנשים מסוימים, השורה התחתונה, הוא קיצץ ב-80% מאותן הכשרות מקצועיות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כל הזמן אומרים, בוא ניתן את החכה ולא ניתן את הדג, אז היום לא נותנים לא את הדג ולא החכה, כי אם קיצצנו את הקצבאות ובסופו של דבר אנחנו לא נותנים את ההכשרות המקצועיות שאחר כך יוכל להסתובב עם אותה תעודה של התמ"ת או של משרד הכלכלה ולמצוא לעצמו את העבודה, אנחנו גוזרים עליהם עוני באופן מודע.

<רן מלמד: הבעיה פה אחרת, הבעיה שמשרד הכלכלה אין להם מסד נתונים או רשימה של כל המקצועות שמאושרים להכשרה מקצועית.

<רן מלמד: יש מקצועות שמאושרים על ידי משרד הכלכלה, יש מקצועות שמאושרים על ידי משרד המשפטים כמו שמאות מקרקעין, שיש לא מעט נשים שרוצות או מתווכות נדל"ן, אין לו רשימה ולכן בגלל שאין לו רשימה, הם לא מעדכנים את הרשימה שמזכה בשוברים במחלקה שלהם ובתמ"ת ולכן הם לא נותנים את הרשימה.

אורלי לוי אבקסיס: רן, מי אשם בזה?

אורלי לוי אבקסיס: הם עובדים על הרשימה?

<רן מלמד: לא.

<רן מלמד: לכן אני אומר, הם לא עובדים על הרשימה, הם לא מכינים את הרשימה וזאת בדיוק הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא היה כל כך עצוב, זה היה כל כך מצחיק.

<רן מלמד: כמו שאמרתי, כסף יש.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה לאן לוקחים אותו.

<עלוה קולן: רק בנוגע להכשרות המקצועיות, הם כל הזמן מתקצבים ומוציאים 20%, הם מצליחים לממש רק 30% מהתקציב ואז זו סיבה מצוינת להפחית בתקציב בשנה שאחריה.

אורלי לוי אבקסיס: כי הרי לא מימשו את התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: ברור לחלוטין, יש פה עיוותים מובנים ויש לי תחושה שהם מכוונים - - -

<עלוה קולן: לייבש את התקציב ולהפריט אותו.

אורלי לוי אבקסיס: גם, אבל בצורה כזאת שלהסיט את התקציבים מהנושאים הללו לנושאים אחרים כי אם בסופו של דבר אני שומעת את שר הכלכלה, בימים שבהם מתפרסמים גם נתוני הלמ"ס, גם נתונים אחרים, גם את דוח מבקר המדינה, גם על הדיור הסוציאלי, גם על הנושא של מענקים לעידוד השקעות הון ומה שקורה אתם, ומה שאותו בסופו של דבר מעניין זה לבוא ולהגן על החברות הגדולות, אולי הבעיה היא – אני נזהרת כי נצטרך לעבוד עם האנשים.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, נראה את הסרטון של "לקט ישראל".

אורלי לוי אבקסיס: (חברי הכנסת צופים בסרטון) לפני שאני פונה אליך אני רוצה לומר משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתגאים שיש היום הזנה בבתי הספר אבל גם ההזנה הזאת היא בהשתתפות הורית.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אני שומעת ממורות, ולא מעט, וזה הולך וגדל כי הן יודעות שאני עוסקת בדברים האלה, אבל גם מורות שאני מכירה באופן אישי שהן מספרות לי, שישנם ילדים – וזה מתחבר למה שקדמן אמר לגבי הנושא של הטיולים השנתיים – בגלל ההשתתפות ההורית, שילד משקר או מסלף את המציאות, אני לא מרגיש טוב, יש לי בחילות בטיולים, בהסעות וכדומה, אז יש פה ילדים שאומרים שהם נגעלים מאוכל תעשייתי ומהאיכות של זה וזה עושה להם בחילה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בסופו של דבר, את השאריות או את המנות של אותם ילדים שלא הגיעו, המורה אוספת ושולחת לאותו ילד שאומר לילדים האחרים שהוא לא אוהב את האוכל של הקייטרינג.

אורלי לוי אבקסיס: וזו תופעה עצובה כי זה באמת יוזמה של מורה שיודעת מה קורה עם משפחה גם בשעות שמחוץ ללימודים והיא הולכת עם השקיות ועם כל מיני מנות ארוזות והיא אומרת, לפחות יהיה להם מה לאכול אחר הצהריים בבית.

אורלי לוי אבקסיס: וזה קורע את הלב, אנחנו לא מבינים את זה ולא יורדים לעומק כי אותו ילד, במקרה הטוב אולי יגיע עם כריך עם שוקולד, לפעמים הוא גם יגיע בלי זה, אבל זה מה שהוא יאכל כל היום.

אורלי לוי אבקסיס: פעם מדינה שלמה נרעשה, רעדה, הזדעזעה כשילדה אחת בבית שאן אמרה אני רעבה.

אורלי לוי אבקסיס: הבניין הזה רעד.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה נדרשה לזה.

אורלי לוי אבקסיס: היום 40% מילדי מדינת ישראל עניים ואנחנו עוברים לסדר היום.

אורלי לוי אבקסיס: לאוצר בכלל יש עכשיו איזשהו כנס.

<גידי כרוך: אני מסכים עם כל הדברים שאמרת קודם.

<גידי כרוך: יש לי עדויות רבות בנושא הזה, מה המורים עושים ואיך הילדים מגיבים לדברים האלה, אבל אני רוצה להציג את הדברים בכמה דקות בצורה מסודרת.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך שתי דקות, לא יותר.

<גידי כרוך: דרך המצגת הזאת, אולי זה המשפט שאומר הרבה, אומר המון מבחינתי, אני הייתי בבית ספר כשהילד הזה אמר את זה: בפעם הראשונה למישהו מספיק אכפת ממני כדי לדאוג לי לסנדוויץ' טרי בבוקר.

<גידי כרוך: זה נאמר לפני שנתיים.

<גידי כרוך: אני חושב שהמשפט הזה מגלים המון דברים שנאמרו פה, למישהו אכפת מהילדים וכנראה שזה כרגע צו השעה, העמותות.

<גידי כרוך: אנחנו מנסים להוביל פה כל מיני מהלכים, אבל כאן ועכשיו צריך לעשות משהו וארגון "לקט ישראל" בתחום הכריכים בבתי הספר עושה כאן ועכשיו משהו, את מה שהוא יכול כרגע מהבחינה הזאת.

<גידי כרוך: מה שאנחנו עושים כרגע, 8,000 כריכים טריים בכל בוקר, בכל הארץ.

<גידי כרוך: אנחנו עובדים ב-124 בתי ספר, ב-44 רשויות מקומיות ויש לנו 230 מתנדבים שמכינים את הכריכים האלה.

<גידי כרוך: כל בית ספר מכין את זה איך שהוא מוצא לנכון.

<גידי כרוך: הילדים האלה אנחנו לא יודעים מיהם, אנחנו מקבלים מספר.

<גידי כרוך: בית הספר לא מגלה לנו מי הילדים, אנחנו גם לא רוצים לדעת מיהם, זה ביחד עם היועצת השכבתית, המנהלת, מי שאחראי בבית הספר על הרווחה, נותנים לנו מספר ואנחנו משתדלים לספק אותו.

<גידי כרוך: אני חייב להגיד שאנחנו לא תמיד מספקים.

<ענבר סבאג שפייזמן: אתם עושים לפי הדירוג החברתי כלכלי, זאת אומרת, רשויות עניות?

<גידי כרוך: אנחנו עובדים לפי אשכולות.

<גידי כרוך: כרגע יש לנו מעל 2,000 ילדים ברשימת המתנה.

<גידי כרוך: אני בטוח שרובכם בכלל לא שמעתם על הפעילות הזאת כי זה עובר מפה לאוזן.

אורלי לוי אבקסיס: יש כנראה גם בתי ספר שלא יודעים על הפעילות הזאת, אחרת היינו מקבלים לא רק 2,000 ממתינים אלא הרבה יותר.

<עלוה קולן: מה עלות של כריך?

<גידי כרוך: 2.60 שקלים.

<גידי כרוך: אני בטוח שאם עוד בתי ספר היו יודעים על זה, היו פונים אלינו הרבה יותר.

<גידי כרוך: המטרות שלנו, להרחיב את הפעילות הזאת לפרויקט ארוחת בוקר לאומי, לא צריך ללכת רחוק, יש את הפרויקט הזה בהרבה מדינות בעולם.

<גידי כרוך: גרתי בארצות הברית איזה תקופה, יש בבוקר ארוחת בוקר, ילדים שרוצים יכולים לקבל, מסובסד ב-100% עד דולר שהורה תורם לתוך המערכת הזאת.

<גידי כרוך: אז אפשר לעשות מזה פרויקט לאומי של ארוחת בוקר, אפשר להשאיר את זה במתכונת הנוכחית.

<גידי כרוך: אני חושב שהגיע הזמן.

<גידי כרוך: אנחנו עושים את מה שאנחנו עושים כבר שמונה שנים וצריך להתגייס עם השלטון המקומי או הממשלה לתמיכה בפעילות הזאת.

<גידי כרוך: צריך לקחת את הפעילות הזאת מאיזשהו פיילוט מאוד מוצלח ויפה ש"לקט ישראל" עושה ולהעביר את זה לפרויקט לאומי וזה מה שאנחנו רוצים לעשות.

<גידי כרוך: אני לא צריך את הפרויקט הזה אצלי, אני רוצה שהפרויקט הזה יעבור ויהיה פרויקט לאומי, ושמישהו ייקח אותו וינהל אותו יותר טוב ממה שאנחנו יכולים לנהל אותו כי יש פה באמת צורך בנושא הזה.

<גידי כרוך: גם דרך זה אפשר לדבר על נושא של מודעות ותזונה.

<גידי כרוך: למה אנחנו עושים את זה בכלל?

<גידי כרוך: יש צורך גדול, וזה מה שאמרתי, יש לנו 2,000 ילדים פלוס ברשימת המתנה, שלא יקבלו השנה כריכים מאתנו.

<גידי כרוך: וזה כואב הלב.

<גידי כרוך: מנהלת הפרויקט "אוכלת" את עצמה על הדברים האלה אבל זה נושא תקציבי.

<גידי כרוך: אם אני יכול להעביר כרגע 8,000 כריכים ב-2.60 שקלים, אם אני אעשה 30,000 כריכים - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה ילדים יש לנו בתוך מערכת החינוך?

<יצחק קדמן: מיליון וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מהם אנחנו יודעים לזהות כתלמידים שנמצאים בתוך - - -

<רן מלמד: אל תשכחו שהבעיה היא לא רק בבית הספר.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא, שבבית הספר אתה יכול לתפוס אותם.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך את האכסניה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים לתמחר?

<גידי כרוך: אני מציע לא להיתפס למספר הזה של 2.60 שקלים כי זה מספר שיכול לרדת, אם אני אעשה 20,000, זה כבר יהיה 2 שקלים.

<רן מלמד: לי יצא לכתוב את חוק ההזנה שקיים היום, לטוב ולרע איך שהוא עובד, ואגב, יש הרבה ליקויים שהם ליקויים ממשלתיים, יש רשויות שנורא רוצות, הרשימה פתוחה רק שמשרד האוצר לא מכניס אותן לרשימה, למה?

<רן מלמד: כי זה חוסך כסף שממילא נמצא בתוך המערכת.

<רן מלמד: חוק ההזנה, צריך להשתמש בו קודם כל כמנוף לתעסוקה.

<רן מלמד: את בעצמך אמרת שחלק מהילדים לא אוכלים כי זה לא טעים להם.

<רן מלמד: כי כשעושים הזנה באמצעות חברות קייטרינג גלובליות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך משהו, חלק מהילדים לא אוכלים כי זה לא טעים להם, זה לא החלק שאין להם ברירה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה צודק, אתה מדבר על האיכות, האיכות מתחת לכל ביקורת, אני אימא לשלושה ילדים שאמורים לקבל את ההזנה הזאת, ועדיין זה פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שלא רוצה, זה ילדים שיש להם אפשרות בחירה, אלה שאין להם, תאמין לי, גם את זה הם יאכלו ויהיה להם מצוין.

<רן מלמד: הכוונה של החוק מראש היתה שכל הילדים יאכלו כדי שלא יהיו מעמדות.

<רן מלמד: אני יכול לספר לך היום שיש ילדים שמקבלים את ההזנה ולא רוצים ועובדים סוציאליים מתקשרים עם בעיות מאוד קשות.

<רן מלמד: אבל אני חושב שצריך לזכור, שיש בסך הכול 145 ימי לימוד בשנה שבהם מקבלים הזנה בבית הספר.

<רן מלמד: ומה קורה בשאר הימים?

<רן מלמד: התחלנו עם שר הרווחה הקודם בפרויקט שנקרא "ארוחה בחופשה".

<רן מלמד: את היום חתומה על הצעת חוק עם בוז'י הרצוג, אחרי שעשינו פיילוט של שנתיים שהיה מוצלח מאוד שאומר, לתת לילדים שנמצאים בסיכון בחופשים, לתת להם ארוחות חמות.

<רן מלמד: אני הייתי שואל היום, למה לא ממשיכים לקדם את הפרויקט הזה דרך משרד הרווחה.

<דליה לב שדה: הפרויקט קיים לשלושה שבועות בקיץ.

<רן מלמד: באוגוסט השנה הוא לא היה.

<דליה לב שדה: היה, למה אתה אומר לי לא היה?

<דליה לב שדה: היה ופלוס זה שקרן ידידות עוד נתנה 12 מיליון שקל נוספים לנושא של הזנה.

<רן מלמד: כמה ילדים קיבלנו השנה הזנה בחופש הגדול?

<דליה לב שדה: אני לא יודעת את המספר המדויק.

<רן מלמד: התחלנו לפני שלוש שנים עם 2,500 בפיילוט, עברנו בשנה השנייה ל-8,000, כשאני קיבלתי נתונים על השנה השלישית אמרו אין נתונים, לא היה.

אורלי לוי אבקסיס: זה גם נורא כי כשאין נתונים אי אפשר לבקר את המערכת, זה מאוד נוח.

<עירית בירן: אני עירית בירן ממשרד החינוך, סגנית מנהלת המינהל הפדגוגי.

<עירית בירן: אני רוצה להביא נתון ממפעל ההזנה שלנו, 350,000 ילדים מקבלים בשנת הלימודים תשע"ד הזנה כל יום בארוחת הצהריים.

<עירית בירן: יש עידוד של מערכת החינוך כן לתת סנדוויצ'ים, תרומות, צוות וכן הלאה, ויש אחוז מאוד גבוה של בתי הספר שאתה תבוא בהפסקת עשר ותראה סלסלות עומדות ליד המזכירה וילדים עוברים ולוקחים.

אורלי לוי אבקסיס: במי זה תלוי שזה קורה?

<גידי כרוך: משרד החינוך לא צריך לקבל בתרומות.

<עירית בירן: אין לנו משאב לעניין הזה, אם אנחנו נקבל משאב אנחנו נשמח שתהיה לנו ארוחת בוקר לכל ילד.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה, במי זה תלוי שזה ייקרה באותו בית ספר?

<עירית בירן: הקשר הוא קשר, פיקוח וצוות הוראה, מנהל וצוות הוראה, יש אזורים שצריכים ליותר ילדים, יש אזורים שצריך למעט ילדים ואנחנו לא רוצים שזה יהיה משהו שגורם לסטיגמה וכן הלאה.

<עירית בירן: לכן זה פתוח בצורה שזה מוגש היום, כשילד צריך, הוא ניגש, הוא לוקח, גם אם הוא בא מבית מבוסס שאימא שלו פשוט לא קמה בבוקר.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, נכון.

אורלי לוי אבקסיס: וזה באמת המקום שאם היינו הופכים את זה לחלק מאותה מערכת חינוך, היינו פותרים את כל הבעיה הזאת כי אז לא סטיגמות.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת מה, ברגע שאמרת סטיגמה, את יודעת כמה מנהלי בתי ספר לא רוצים שיהיה להם את זה עכשיו שם.

אורלי לוי אבקסיס: אולי אתם צריכים דווקא לעודד בתי ספר ולעודד מנהלים לעשות את זה ולא להשאיר את זה פתוח לשיקול דעתם.

<עירית בירן: אנחנו מעודדים.

<עירית בירן: יש הוראה לעודד את התהליך גם בבתי ספר מבוססים כי גם בבית ספר מבוסס יש תמהיל ויש אוכלוסייה כזאת או אחרת שבאה מבית יותר נזקק.

<עירית בירן: בקשר עם משרד הרווחה אנחנו מנהלים צוות משותף של עבודה משותפת, יש נציגה של ילד ונוער שעובדת במקביל ועושה אתנו את כל התיאומים וכל החיבורים.

<עירית בירן: כרגע, אני במקום לשבת אתם בישיבה במשרד הרווחה, יושבת אתכם פה ונציגים שלנו יושבים שם.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוד ארגיש שאני זו שמחבלת בפתרונות.

<עירית בירן: לא, אני רק מספרת את זה כי אנחנו עושים איזשהו תהליך של עבודה לא רק בעניין הזה, גם בעניין של שיבוצי ילדים שלא שובצו, שיצאו ממסגרות וצריכים להיכנס למסגרות, כל החיבורים.

<עירית בירן: אנחנו עושים עבודה היום עד הרמה של הילד הבודד כדי להגיע למצב שלפחות מה שאנחנו יכולים לעשות, לעשות אותו בצורה הכי מקצועית.

<עירית בירן: עניין המועדוניות שלה כן, הגברת דבורה מרחבי שפרשה לגמלאות, ממשיכה בהתנדבות ללוות אותנו.

<עירית בירן: אני מקווה שייצא מכרז ויהיה מישהו שיחליף אותה.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים אף אחד לא מאייש את התקן הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מקווה שלא ישאירו דווקא את הנושא החשוב ביותר בנושא של טיפול בקהילה לילדים בסיכון, שכל הזמן אומרים, אנחנו מסיבים תקציבים לטיפול במסגרות חוץ ביתיות לטיפול בקהילה, ששם התקן הזה לא יישאר יתום.

אורלי לוי אבקסיס: חבל מאוד על הידע, על המידע.

<קריאה: - - -

אורלי לוי אבקסיס: רק שאין מי שיפקח וידע מה עושים שם.

<עירית בירן: יש בכל מקום - - -

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, קצת עשיתי ביקורים וחלקם היו ביקורי פתע.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא סוג של בייביסיטר שצריך להחזיק את הילדים שם ולשים אותם במצבי סיכון, בחלק מהמקרים זה מה שקורה, בחלק אחר מהמקרים אין בכלל מספיק מקומות, או שתופסים את המקומות של הילדים שיכולים להשתמש בזה ולהתקדם הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, אני יודעת, יש לכם מחויבות למשרד שלכם, יש לכם מחויבות לתכניות שאתם אורגים או שאתם מפעילים, השורה התחתונה, אם יבוא זר לכאן וישמע חלק מהדוברים פה, הוא יחשוב שאנחנו מדברים על מדינה שבה 90% מיליונרים.

אורלי לוי אבקסיס: אז בוא ניכנס לפרופורציות כי הנתונים הם אחרים לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו באים לבקר, זה רק כדי לתקן ואני לא באה לתפוס פה באופן אישי אף אחד, אני חלק מקואליציה, שזה הרבה יותר לומר את הדברים האלה מתוך הקואליציה, ותאמינו לי, אני חטפתי הרבה על הראש, אבל אני לרגע לא חושבת לעזוב את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת, בוא נעשה איגום, אתם אומרים איגום משאבים, בוא נעשה איגום מחשבתי, כל אחד יתרום את חלקו, אבל שתהיה פה איזה שהיא ברית, שיבינו שהמשרדים זה לא כל אחד אדון לעצמו, לחלקת אלוהים הקטנה שלו, שהוא שותף גם במה שקורה, כמו שאנחנו מדברים על שיתוף במידע, שיתוף באחריות כי אלה הילדים של כולנו וכל אחד מהמשרדים ייגע בהם בשלב כזה או אחר בחיים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה יתנקז למשרד הרווחה, יתנקז לאותו עובד סוציאלי שמטפל ב-300 תיקים, ובסוף כשיש פדיחה כי הוא לא הצליח להגיע לאחד מהבתים, אז גם נופל לו על הראש תסביך הש"ג.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אלופים במדינה ואף פעם לא מסתכלים בסופו של דבר מה הביא למצב המעוות הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור הלאה, אני אומרת את הדברים כדי שתבינו, אנחנו לא נגדכם, אנחנו אתכם, אבל אל תציגו כאילו הדברים הם בסדר והכול מטופל.

<חיה רוזנפלד: יש לנו כרגע 405 מועדוניות, שחלקן משותפות וחלקן רק של המשרד, למשרד הרווחה יש במקביל עוד כמות יותר גדולה של מועדוניות.

<חיה רוזנפלד: אנחנו, יש לנו על כל מועדונית מאוישת, לפחות חמישה-שישה ילדים בהמתנה.

<חיה רוזנפלד: זאת אומרת, היינו צריכים היום לפתוח עוד לפחות 200 מועדוניות.

<חיה רוזנפלד: וזה תקציב, כל מועדונית זה בסביבות 250,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: אז תגידו לי יש מענים בקהילה כי כשאני מדברת מול הרווחה, אומרים יש מענים בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: אין מענים בקהילה.

<דליה לב שדה: יש מענים, לא מספיקים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אין מענים.

אורלי לוי אבקסיס: הנתונים נמצאים אצלכם, זה לא שעכשיו באנו ושמנו זרקור על משהו שאתם לא יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מודעים לצורך ולא דורשים את הדרישות כדי לספק - - -

<דליה לב שדה: אנחנו דורשים.

אורלי לוי אבקסיס: כי אתם נעלמתם בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אמרתם להיפך, הנה, קיבלנו תקציב מסוים להתמודדות עם הזנות למשל.

אורלי לוי אבקסיס: לא אמרתם שקוצצו במקומות אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: ובסופו של דבר, ה-90,000 שנוספו בגלל הקיצוץ בקצבאות יגיעו אליכם.

אורלי לוי אבקסיס: ואותם 90,000 שהביטוח הלאומי אומר שהם יהיו בעוני, הם נכנסים חדשים למעגל, יכולנו למנוע אותם, אבל עכשיו נצטרך לחפש תקציב איך לטפל בהם ותמיד השיקום הוא יותר גרוע מאשר לשים את רשת הביטחון דקה לפני.

<עירית בירן: רציתי עוד אינפורמציה אחת שאולי היא קטנה אבל אני חושבת שהיא קרן אור לנושא של מתבגרים.

<עירית בירן: דרך התכנית הלאומית, הצלחנו בשיתוף צוות של רווחה, חינוך, בריאות ועוד גורמים אחרים, לפתוח בשנתיים האחרונות 47 מרכזי נוער שכונתיים.

<עירית בירן: אני חושבת שזה מודל ששווה להסתכל עליו ולראות כי הוא אוסף את הנוער בשעות אחר הצהריים, איך אמרתם, הורים אינם, ישנם, שליטה, לא שליטה, במקום לשבת ולחפש מקום לשתות את הוודקה, לבוא לפעילות וגם לקבל, לא הזנה אבל פינה לסנדוויצ'ים ולירקות, פירות, קפה.

<עירית בירן: אנחנו קוראים לזה פינת קפה.

<עירית בירן: אני יכולה להגיד שזה לא פשוט כי גם החשבות בתוך משרד החינוך מאוד התנגדה, מה פתאום אתם בפעילות חברתית כזאת של אחר הצהריים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מברכים על זה וברגע שזה ייצא, תביאו את זה לידיעתנו.

<עירית בירן: זה מודל שאני מקווה שיהיו לנו עוד כאלה בארץ.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

<חיה רוזנפלד: אני מעיריית ירושלים, מייצגת את מרכז השלטון המקומי, אני רוצה לדבר על הצלחות בבקשה.

<חיה רוזנפלד: אני רוצה לספר סיפור.

<חיה רוזנפלד: היתה תכנית של 300 נשים חד הוריות בירושלים, תכנית שתיכף ארחיב עליה, ואחד המדדים שרצינו לראות, אם באמת האישה נחלצה ממעגל העוני ובדקנו ברשימות של ההנחות לארנונה וראינו שבאיזה שהיא שנה, ב-2012, חמש נשים לא היו ברשימה של אלה שביקשו הנחה לארנונה ופשוט השמטנו אותן מהסטטיסטיקות ואז רגע אחד חזרנו ואמרנו, בואו נבדוק למה הן לא ביקשו הנחה לארנונה.

<חיה רוזנפלד: זה לא היה בגלל אי מיצוי זכויות כי התכנית היתה מיצוי זכויות, מסתבר שהיא לא נזקקה להנחה בארנונה משום שהיא כבר יצאה משם.

<חיה רוזנפלד: זאת אומרת, שכלכלית, ההצלחות שאנחנו מדברים עליהן - -

<יצחק קדמן: הארנונה שלוקחת עיריית ירושלים, כולם נזקקים.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לבדוק מה הסיבה, למה הן ירדו מהרשימה.

<חיה רוזנפלד: אני מייצגת את הרווחה ולא את אלה שגובים את הארנונה.

<חיה רוזנפלד: אני רוצה לדבר על ההצלחות כי יש הצלחות ולהצלחות האלה יש פנים כלכליות.

<חיה רוזנפלד: נאמר פה, שהרבה יותר קל למנוע מאשר לשקם.

<חיה רוזנפלד: אני רוצה לספר על תכנית שאנחנו עשינו בשנים האחרונות, תכנית מדהימה, שדיברה על כל ההיבטים, היבט כלכלי שהוא גם תעסוקה, גם הכנסה וגם הכשרה.

<חיה רוזנפלד: זה לא אותו הדבר, אפשר לשפר תעסוקה ולא הכנסה, מישהי שעבדה ב"שחור", במשק בית, ועכשיו עובדת נגיד כמזכירה רפואית, הרבה פעמים השכר שלה ירד.

<חיה רוזנפלד: אין ספק שברמת התעסוקה הביטחון הכלכלי וכו', כל הנושא של הכשרות שכבר דובר זה ציר אחד.

<חיה רוזנפלד: ציר שני של מיצוי של זכויות, ו"ידיד" מכירים, אנחנו עובדים גם עם "ידיד", ציר משמעותי ביותר, אנשים משפרים את איכות ורמת החיים שלהם באלפי אלפי שקלים, גם חד פעמי וגם לחודש.

<חיה רוזנפלד: הציר של ילדים, משפחה, רשתות חברתיות, כל מה שנקרא הדרה חברתית שהולכת עם העוני והעניין של התרומה לקהילה.

<חיה רוזנפלד: זאת אומרת, יש עבודה, תורמים, נותנים לכם, אתם שווים ככה שגם לקהילה שווה ליהנות מכם.

<חיה רוזנפלד: פה אני קוראת למשרדי הממשלה השונים, חברים וחברות שלי, שזה לא יהיה פיילוט, שלא יהיה פיילוט אחד ועוד פיילוט אחד - - -

אורלי לוי אבקסיס: שזו לא תהיה יוזמה מקומית, שזה יהיה מלמעלה.

<חיה רוזנפלד: הדברים מוצלחים בלי צל של ספק, אנחנו עובדים עכשיו עם הביטוח הלאומי על פרויקט מאוד גדול בעניין של עוני, הכול עם מספרים מוכחים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל למה זה צריך להיות רק בירושלים?

<חיה רוזנפלד: אבל זה פרויקט ויש לנו משפחות שעכשיו עומדות בתור כי סוף סוף הבינו כמה שזה טוב ועובדים סוציאליים שפעם אחת מרגישים טוב עם עצמם.

אורלי לוי אבקסיס: הכניסו להם איזה כלי לארגז העבודה שיוכלו להעביר אותו הלאה.

<חיה רוזנפלד: כן, שהוא גם יעיל, ואין כסף להמשיך את הפרויקטים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו לגבי העובדים הסוציאליים ולא חלילה וחס לבקר אותם, אבל בחלק מהמקרים שאני פונה אליהם עם פניות ציבור שמגיעות אלי, למשל במשרדים או בערים כאלה ואחרות, אז הם מפנים אותי לעמותות.

אורלי לוי אבקסיס: זה ארגז הכלים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאתה מסתכל ואתה אומר, מה לכם יש להציע?

אורלי לוי אבקסיס: באמת, אין להם מה להציע.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים המדינה לא מספקת להם את הכלים.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה תפקידם שם, לעשות וי, להגיד דיברתי עם המשפחה, הייתי בביקור ביתי אחת לכמה חודשים?

אורלי לוי אבקסיס: הם אומללים כי בסוף הכול גם נופל עליהם.

<עלוה קולן: בחלק מהמקרים הם יודעים מה הזכויות וגם אם הזכויות הן מועטות, אז איזה ארגון יכול לעזור.

<עלוה קולן: אני רוצה להעלות נקודה קטנה בנוגע לנושא הקצבאות.

<עלוה קולן: נהיה איזשהו שיח בציבור הישראלי שנוגע לקצבאות, בעיקר בקצבאות שנוגעות לקצבאות קיום והבטחת הכנסה וכן הלאה, שזה בעצם מתמקד בצורך לעודד תעסוקה ולצמצם את התלות במדינה.

<עלוה קולן: ואז במסגרת השיח הזה יוצא שמקבלי הקצבאות הם עצלנים שלא רוצים לעבוד, או רמאים שמציגים מצגי שווא, או טפילים שהביאו ילדים לעולם ולא יכולים לטפל בהם.

<עלוה קולן: כלומר, אנחנו בעצם נושאים בעולם, החברה היצרנית, של אותם אלה שזקוקים לקצבאות.

<עלוה קולן: אז אולי זה מקום טוב בוועדה הזאת להתחיל לנסות לשנות את השיח הזה, כי קצבאות קיום הן רשת ביטחון סוציאלי מאוד מרכזי וכאשר שני שליש מהעניים - - -

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זו גם חברת הביטוח הכי לא בסדר, כל החיים אתה משלם למקרה שיום אחד תזדקק וכשאתה מזדקק מסתכלים עליך כעל עבריין או שקרן שמנסה לעשוק את המדינה ולך תנסה למצות את הזכויות.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, גם מבחינת הביטוח, התעסוקה, כשאנחנו מדברים על דמי אבטלה וכדומה, הוא הכי לא שווה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אומרת, בנושאים האלה אני מסכימה לגמרי עם כל מה שאת אומרת.

<עלוה קולן: וכל השיח הזה שמה שצריך לעשות זה לצמצם קצבאות, לצמצם, לצמצם - - -

<יצחק קדמן: לא, צריך רק להחליף את השם, לקרוא לזה מענק עידוד, או לקרוא לזה מענק והטבת מס, או רווחים כלואים, ואז פתאום זה יהפוך לעניין חיובי.

<עלוה קולן: בעיקר לזכור את שני שליש מהמשפחות העניות שעובדות.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

<עלוה קולן: ושיפסיקו עם השיח הזה של תצאו לעבודה, פרזיטים, מכיוון שמדובר על שני שליש מהעניים שהם ממשפחות עובדות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להצדיק אותך במשהו מסוים ולהראות כמה פקידי המדינה – אני לא מדברת על מי שעומד בראשם, אני מדברת על מי שהיה משנה במשרד האוצר – אחרי התמורות בדיור הציבורי, בדוח של הממ"מ, כשגילינו את הקטסטרופה הנוראית הזאת ואת ההסטה של כמעט 3 מיליארד מהדיור הציבורי לכול רק לא למטרה שלשמה הכסף הזה היה אמור להיכנס והיה "צבוע" בהחלטת ממשלה, בחוק ברור, כשהוא נכנס אלי למשרד כדי להסביר לי כמה דברים, מן הראוי שהיה עושה גוגל, הוא היה אחראי על הדיור במשרד האוצר, הוא היה המשנה שם, ואז הוא נכנס אלי ואמר, משפחות במדינת ישראל לא צריכות להביא יותר משני ילדים, המדינה לא צריכה לפרנס אותן.

אורלי לוי אבקסיס: אני, שאני באה ממשפחה מרובת ילדים, אני התשיעית במספר מתוך 12 ילדים, אמרתי לו, אתה מבין עם מי אתה מדבר, לפחות מן הראוי היית עושה גוגל לפני שאתה נכנס אלי.

אורלי לוי אבקסיס: אין לי זכות קיום, לא אני ולא לאחים שלי.

אורלי לוי אבקסיס: זו התפיסה השלטת.

אורלי לוי אבקסיס: זה השיח שנמצא באוצר, אלו האנשים שמחליטים על כספי הציבור משלם המסים.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, כשהכספים הללו שמגיעים בסופו של דבר לקצבאות וכדומה, מי שמשלם אותם זה הציבור הרחב, זה לא החברות הגדולות שמקבלות הטבות של מיליארדים ולא מקיימות את הצד שלהן בעסקה.

אורלי לוי אבקסיס: עיני לא צרה באף אחד ואני בעד עידוד, אבל בשורה התחתונה – דרך אגב, העובדים שלהם, גם כשמקבלים את השכר הנמוך ביותר, משלמים את המיסים, כשאני מדברת על אותן חברות שזוכות להטבות – כשאתה מסתכל על התפיסה כולה המעוותת, ומבקר המדינה לא סתם שם את אותם פקידים במרכז הדוח שלו, על חוסר התפקוד שלהם, על חוסר ההבנה ובניית התשתית לביקורת ולתיקון וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לי יש תחושה שמישהו רוצה למסמס את זה, שלא רוצים ללמוד מכך.

אורלי לוי אבקסיס: מי שעומד בראש אותם משרדים היה צריך להגיד, עכשיו ועדת חקירה.

אורלי לוי אבקסיס: העיוותים הללו כנראה מושרשים עמוק מדי.

<יצחק קדמן: בוא נגיד משפט טוב לסיום, נבחרה נגידה חדשה לבנק ישראל, ד"ר קרנית פלוג, ואני לא סתם מזכיר אותה, מפני שהיא אמרה באחד הראיונות את המשפט הבא: קיצוץ בקצבאות ילדים, גם אם היה הכרחי, הוא בשום פנים ואופן לא עניין לגאווה גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא יום היסטורי, כמו שהיו כאלה שבחרו להגיד, יום היסטורי.

<יצחק קדמן: יש אנשים שמציינים את זה כגאווה גדולה של קיצוץ בקצבאות הילדים, אז טוב שיש נגידה חדשה לבנק ישראל שחושבת אחרת.

<יצחק קדמן: אגב, היא חושבת אחרת גם בכל מיני נושאים שאת הזכרת אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה רגוע, קדמן?

<יצחק קדמן: אני לא רגוע, אבל גם נקודות אור צריך להעלות אחרת כולנו נתייאש.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה רואה בזה נקודת אור, אני אאמץ את הגישה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לסכם את הדברים, אנחנו מבקשים שבכל נושא שמגיע לפתחה של הממשלה, למשרדים הרלוונטיים, לתת את דעתכם לגבי ההשלכות של כל החלטה והחלטה לגבי האוכלוסייה החלשה ביותר במדינה, בראש וראשונה צריך להיות משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לראות את ההתייחסות שלו לגבי כל חוק וכל החלטה שמתקבלת בממשלה מתוך העיניים של הקליינטים שלו.

אורלי לוי אבקסיס: על השר לייצג את זה גם בשולחן הממשלה וגם בתקשורת כי רק כך זה יעזור לכם לתת מענים לאוכלוסייה שעליה אתם אמונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני ביקשתי מהביטוח הלאומי להכין לנו איזשהו דוח, אני מקווה מאוד שזה יתאפשר.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להוסיף משהו?

<יצחק קדמן: כן, אני חושב שאנחנו צריכים לשלוח מסר של עידוד ובקשה גם ללמ"ס וגם לביטוח לאומי, להמשיך ללא מורא לפרסם נתונים ומידע.

<יצחק קדמן: זה מאוד חשוב כי זה הבסיס לכל הדיונים שלנו ויש גם כאלה שלא רוצים שהמידע הזה יתפרסם.

<ליאור דופז: וגם כשהוא מתפרסם במשך שנים, רואים שאי השוויו והעוני גדל וגדל.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא מתעמק עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני רוצה להוסיף פה כמה נקודות.

אורלי לוי אבקסיס: אחת, המשרדים צריכים להקים להם, אומרים ועדה וכדומה, אבל אולי לדרוש באיזשהו אופן, שכן יהיה נציג, זו לא צריכה להיות דרישה רק של הוועדה הזאת, של זכויות הילד במשרד ראש הממשלה, זה יפתור אתכם מאחריות באיזשהו אופן כי זה יוכל להסתכל על ההשפעה לעתיד לבוא ולעזור לכם ולהיעזר בכם, תהיה לכם גם כתובת.

<נורית וייסברג: אני הייתי חושבת על ילד שגדל בתוך משפחה ואני חושבת שאם היתה ועדה שרואה היום את המשפחה בישראל - - -

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על ילדים, הם לא מנותקים, הם חלק ממשפחה.

<נורית וייסברג: השאלה איפה הביצה ואיפה התרנגולת בסיפור הזה וילד הוא חלק ממשפחה, ואם משפחות בישראל יהיו משפחות - - -

<גלית וידרמן: אבל אין מי שישמיע את קולם של הילדים וילדים צריכים דאגה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני הבנתי את ההערה לגבי המשפחה, אבל כאשר אתה תדבר על הילדים, אתה תדבר עליהם לא במנותק מהמשפחה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שעכשיו, יותר מתמיד, שיתופי פעולה בין המשרדים, שיתופי פעולה על מנת שאנחנו – רגע, הבנתי שיש עכשיו ברווחה עוד כינוס בין-משרדי של ועדה לגבי התמודדות עם העוני, משהו חדש חדש, אולי אתם עוד לא יודעים על זה, אבל השר הצהיר על זה.

<נורית וייסברג: זה מתבשל כרגע אצל השר, לקידום איזה שהיא מנהלת עוני, אני מחכה לעדכונים מהשר בעניין.

אורלי לוי אבקסיס: מתי צריכה להתקבל ההחלטה?

<נורית וייסברג: זה על שולחנו של השר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים שתעדכנו אותנו פה בוועדה, איך זה מתקדם, איפה הדברים עומדים, אם בתחום מסוים התחלתם להסיק מסקנות.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי תזונה בבתי הספר, יש פה כמה דברים שאותם צריך לפתור.

אורלי לוי אבקסיס: אחד, שזה יהיה נגיש לכל ילד שאין לו, גם אם להורים שלו אין כסף להשתתפות.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לקחת את הפרויקט של "לקט ישראל" ולהרחיב אותו לפריסה ארצית.

אורלי לוי אבקסיס: ככל שאנחנו ניתן שירות יותר גדול, העלות של המוצר תהיה יותר נמוכה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים פה בכספים גדולים.

אורלי לוי אבקסיס: אני כן הייתי רוצה לדעת איך משרד החינוך ומשרד הרווחה מתמודדים עם הבעיה הזאת בתוך הלימודים, בתוך מערכת החינוך כי זו בעיה לא רק של משרד החינוך וגם לא רק של משרד הרווחה אלא של שניכם ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא ראיתי פה את משרד הבריאות ולצערי הרב גם לא את משרד האוצר.

<קריאה: אנחנו פה.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו כבר בסוף, אז נשלח לכם, אני אוסיף כמה נקודות ואותן אנחנו נפרסם.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה, תם ולא נשלם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קובעים פה דיון בנושא הזה לעוד שלושה חודשים, אנחנו גם נעדכן את הוועדה לגבי דיון במשפחות חד הוריות ובהשלכות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה, הישיבה נעולה.