ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 189, 2013-10-23 09:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: רבותי, נתחיל עם הרוויזיות.

<טמיר כהן: פנייה 98, 99 – היתה רוויזיה של חברת הכנסת סתיו שפיר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לקבל את הרוויזיה?

יעקב ליצמן: מה הנושא?

<טמיר כהן: הוצאות פיתוח אחרות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – מיעוט

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: הרוויזיה נפלה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, זו הייתה הרוויזיה היחידה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים עכשיו להעברות הכספיות.

ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 13.

ניסן סלומינסקי: מי מייצג אותה?

זבולון כלפה: משרד הפנים.

ניסן סלומינסקי: האם יש מישהו?

ניסן סלומינסקי: נחזור אליה אם יגיע מישהו.

ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 72, אנחנו קופצים; 77, 78 אנחנו קופצים כרגע.

ניסן סלומינסקי: פנייה 93, 94.

ניסן סלומינסקי: מי מייצג?

ניסן סלומינסקי: משרד האנרגיה, יש מישהו?

ניסן סלומינסקי: רבותי, פנייה מספר 100, ממשל זמין.

<אבי דרוט: אבי דרוט, התקשוב הממשלתי.

<אבי דרוט: אנחנו מבקשים 1.4 מיליון שקלים לרישוי עסקים.

<אבי דרוט: זה פרויקט שמקל על רישוי העסקים בארץ, מיליון ו-400 אלף שקלים.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש, איך הוא מקל?

ניסן סלומינסקי: תסביר לנו.

יעקב ליצמן: אתה אפילו לא קורא מה שכתוב.

ניסן סלומינסקי: לא, ביקשנו שלא יקראו.

יעקב ליצמן: אפילו את זה הוא לא עושה.

ניסן סלומינסקי: מה זה, מערכות מחשוב?

<אבי דרוט: כן, מערכות מחשוב.

<אבי דרוט: אנחנו עושים מספר פרויקטים שנועדו להקל על רשויות בארץ להעביר כל מיני דברים בצורה מחשובית במקום שיצטרכו טפסים.

<אבי דרוט: יש רישוי זמין, רישוי עסקים, יש כמה פרויקטים כאלה.

<אבי דרוט: רישוי עסקים נועד לעזור לעסקים להקל על הפרוצדורה הביורוקרטית בעזרת מחשוב.

יעקב ליצמן: גם על ויזות, מי שצריך אישור שהייה?

יעקב ליצמן: על משרד הפנים אתה מדבר.

יעקב ליצמן: אם מישהו צריך אישור שהייה בארץ, במקום ללכת הוא יכול לקבל את השירות הזה?

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא קשור לתחום שלו.

יעקב ליצמן: אני שואל אם זה כלול גם.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יודע להגיד, זה לא התחום.

יעקב ליצמן: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר פנייה מספר 100, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – רוב

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

יעקב ליצמן: רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: רוויזיה.

יעקב ליצמן: "מיר" הסתדר?

ניסן סלומינסקי: אנחנו אמרנו אז שבוע-שבועיים, בינתיים עוד אין לי תשובה, אבל עדיין עובדים על זה.

זבולון כלפה: מתקדם.

ניסן סלומינסקי: מתקדם, אבל עוד אין לי תשובה סופית.

יעקב ליצמן: לאיזה כיוון?

זבולון כלפה: חיובי.

ניסן סלומינסקי: כיוון חיובי, אבל עדיין אין לי תשובה סופית שאני יכול להגיד.

יעקב ליצמן: מבחינת הכיוון, בסדר.

זבולון כלפה: אבל אני לא בטוח שתאהב את התוצאה.

ניסן סלומינסקי: לא חשוב, לא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 101.

<ניר אמסל: ניר אמסל, אגף תקציבים.

<ניר אמסל: פנייה תקציבית בסעיף 04 נועדה לביצוע שינויים פנימיים בתקציב המשרד, כשעיקרי השינויים זה העברת תקצוב של 2,500 אלפי שקלים מתקציב פעולות ההסברה לתקציב משרד ראש הממשלה עבור אבטחה בטקסים ממלכתיים.

<ניר אמסל: המטרה זה העברת כסף עבור אבטחה של טקסים ממלכתיים, שחלקם כבר התקיימו, שהם תחת אחריות תקציבית של מרכז ההסברה.

<ניר אמסל: על כן, מרכז ההסברה מעביר את הכסף עבור ביצוע הפעולות האלה.

<ניר אמסל: העברת תקציב ממטה ההסברה הלאומי ללשכת העיתונות; העברת תקציב ממערך הגיור למינהלת השירות האזרחי עבור תקני שירות לאומי ואזרחי; העברת תקציב ממשרד ראש הממשלה לנציבות שירות המדינה עבור השתתפות בפרויקט - - -

ניסן סלומינסקי: הפרויקט הקודם – אותם אלה מהשירות הלאומי, אותם אלה יעבדו במערך הגיור?

<ניר אמסל: כן.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: מעבירים כספים מ...?

ניסן סלומינסקי: קונים תקנים.

עליזה לביא: אבל למה, למה לעשות את זה?

ניסן סלומינסקי: קונים תקנים.

עליזה לביא: למה להעביר ממערך הגיור, אני לא מבינה.

<קריאה: למה לא?

ניסן סלומינסקי: כמו הרבה משרדי ממשלה.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה להעביר ממערך הגיור?

עליזה לביא: למה לא להשאיר במערך הגיור?

<ניר אמסל: לא מעבירים.

<ניר אמסל: אני אסביר.

ניסן סלומינסקי: אני רק אסביר בנושא שירות לאומי.

ניסן סלומינסקי: נניח יש 3,000 תקנים שהמדינה מממנת.

ניסן סלומינסקי: בפועל, מופעלים כ-12,000 תקנים של השירות הלאומי.

ניסן סלומינסקי: כל התקנים האחרים שהמדינה לא מממנת – רוב בתי-החולים וכל המוסדות – איך עושים את זה?

ניסן סלומינסקי: אותם גופים שצריכים את בנות השירות הלאומי קונים את זה מהשירות הלאומי במחיר שהמדינה קבעה.

עליזה לביא: איך אני יודעת שהתקנים הללו עוברים באמת לנושא של גיור ולא לתקנים אחרים של שירות לאומי במקומות אחרים?

<ניר אמסל: זה לא תקנים.

<ניר אמסל: זה בני ובנות - - -

עליזה לביא: רשות הגיור גם ככה לא מתפקדת, כלומר גם ככה יש המון-המון מצוקה סביב הגיור.

עליזה לביא: אני רוצה להבין את העניין הזה.

עליזה לביא: אם הבנות האלה הולכות לעבוד בנושא של גיור, אני רוצה לדעת את זה.

<דרורית שטיינמץ: כן, בהחלט.

<ניר אמסל: כן, כן, הן עובדות.

<דרורית שטיינמץ: שלום.

<דרורית שטיינמץ: אני דרורית ממשרד ראש הממשלה.

<דרורית שטיינמץ: מערך הגיור הוא יחידה במשרד ראש הממשלה.

עליזה לביא: אני מקווה שהיא תישאר ככזאת.

<דרורית שטיינמץ: גם אנחנו.

<דרורית שטיינמץ: לא, היא עוברת למשרד הדתות בתחילת שנה הבאה.

עליזה לביא: אז נכון, לכן אני מוטרדת.

<דרורית שטיינמץ: בכל מקרה, הייעוד של התקנים האלה הוא אך ורק למערך הגיור, וזה גם ניקח מתקציב מערך הגיור לטובת העניין.

<דרורית שטיינמץ: זה לא יכול לשמש לדברים אחרים.

יעקב ליצמן: אני לא מבין משהו אחר.

יעקב ליצמן: נושא ההסברה, לפי מה שאתם עושים כאן, סימן שההסברה של מדינת ישראל מצוינת ומיוחדת כי מוציאים את הכסף של ההסברה, מעבירים את זה לדברים אחרים.

יעקב ליצמן: האם זה נכון?

<דרורית שטיינמץ: לא לא.

יעקב ליצמן: זה מה שכתוב.

יעקב ליצמן: הורדתם 2.5 מיליון מפעולות הסברה עבור אבטחה.

יעקב ליצמן: מילא, אבטחה, אני מבין שצריך.

יעקב ליצמן: בי"ת, מיליון ו-460 אלף ללשכת עיתונות.

יעקב ליצמן: אולי תסביר לי על מה.

עליזה לביא: ברשותך, אני רוצה לגמור את נושא הגיור, עוד לא סיימתי.

עליזה לביא: הסתכלתי על זה עוד כשזה היה בישיבות.

עליזה לביא: זה לא ברור לי, אני מתנצלת, הנוסח הזה - למינהלת השירות האזרחי עבור תקני שירות לאומי ואזרחי.

עליזה לביא: אני רוצה שיהיה כתוב בבקשה עבור תקני שירות לאומי ואזרחי, עבור גיור.

<דרורית שטיינמץ: זה עבור גיור.

עליזה לביא: אבל זה לא כתוב, אני מאוד מצטערת.

ניסן סלומינסקי: עליזה, זה לא הנוסח.

עליזה לביא: מה זה לא הנושא?

עליזה לביא: גם ככה הגיור - - -

ניסן סלומינסקי: לא הבנת מה אני אומר.

ניסן סלומינסקי: זו המשמעות.

ניסן סלומינסקי: לוקחים כסף מלשכת הגיור ומודיעים כאן לפרוטוקול שזה אך ורק יכול ללכת ללשכת הגיור.

עליזה לביא: אז אני מבקשת שזה יהיה ברור.

<דרורית שטיינמץ: זה ברור.

ניסן סלומינסקי: אז זה ברור.

ניסן סלומינסקי: אם היא אומרת, זה נקרא ברור.

עליזה לביא: כל הנושא של השירות הלאומי – אני מוטרדת, זה נושא שאני רוצה לטפל בו.

ניסן סלומינסקי: ממה את מוטרדת?

ניסן סלומינסקי: מהשירות הלאומי או מהגיור?

עליזה לביא: מהנושא של תקנים, מי עובר למה, איך דברים נעשים.

עליזה לביא: זה לא מסודר, ואני רוצה להיות בטוחה וסמוכה – ואני לא מדברת באוויר – שכסף שמיועד לגיור ולמינהלת הגיור, עובר לאנשים שיטפלו בגיור ולא לאנשי תקנים של שירות לאומי.

ניסן סלומינסקי: לא יודע, יושבים כאן שני רפרנטים – אחד ממשרד ראש הממשלה, אחד מהאוצר – שמודיעים לפרוטוקול.

עליזה לביא: אדוני, אני מוטרדת, מה גם שמינהלת הגיור עוברת למשרד הדתות ויוצאת ממשרד ראש הממשלה, ואני רוצה להיות סמוכה ובטוחה שכל הכסף שמיועד לגיור, יישאר בנושא הזה של הגיור.

ניסן סלומינסקי: איך תוכלי להיות בטוחה יותר ממה שאומרים לך גם האוצר וגם משרד ראש הממשלה, וכתוב, וזה נלקח מהתקציב הזה, זה יכול להיות רק לשם.

<דרורית שטיינמץ: לא יכול להיעשות בזה משהו אחר.

עליזה לביא: גברתי, לא יכול, כן יכול.

עליזה לביא: אנחנו יודעים שדברים קורים גם בלי שאנחנו יודעים עליהם.

ניסן סלומינסקי: מה את רוצה שיעשו יותר מזה?

<ניר אמסל: אני יכול לעזור לך אפילו עוד קצת.

<ניר אמסל: מה שקרה עד היום זה שמערך הגיור פשוט השתמש במעט מאוד תקנים יחסית.

<ניר אמסל: עד השנה הם השתמשו בארבעה תקני שירות לאומי בלבד, ולכן הם עשו את זה דרך מינהלת השירות האזרחי כגוף מפעיל, הם לא יכלו להפעיל את זה בעצמם.

<ניר אמסל: היום, זו הייתה שנה ראשונה שהם עלו לכמות של 16 תקני שירות לאומי.

עליזה לביא: במערך הגיור?

עליזה לביא: של מערך הגיור?

<ניר אמסל: כן, של מערך הגיור.

<ניר אמסל: במידה שזה יעבוד, הם יוכלו לעבור להיות גוף מפעיל ובעצם הם לא יצטרכו להעביר את הכסף אלא הם יפעילו את זה בעצמם, אבל כרגע זה עדיין בשלב ניסיוני, זו פעם ראשונה שהם עלו מארבעה תקנים ל-16 תקנים, ולכן הם עדיין עושים את זה דרך מינהלת השירות האזרחי.

אלעזר שטרן: בהעברה חד-פעמית.

<ניר אמסל: כן, זו העברה חד-פעמית.

עליזה לביא: למי זה שייך בשירות הלאומי?

עליזה לביא: יש שלוש עמותות.

עליזה לביא: איך אנחנו יודעים מה קורה שם?

<דרורית שטיינמץ: לא, יש מינהלת שירות אזרחי, זו יחידה שקיימת.

<דרורית שטיינמץ: זו יחידה בממשלה שקיימת.

<דרורית שטיינמץ: אנחנו מעבירים הרי ממשרד ממשלתי למשרד, אנחנו לא מבצעים את ההתקשרות מול עמותות.

<דרורית שטיינמץ: מינהלת השירות האזרחי היא זו שמפנה את זה לעמותות השונות שמפעילות אותה.

עליזה לביא: מטריד, לא? אלעזר.

אלעזר שטרן: בשביל זה באתי, אבל אני רואה שאת עושה את זה לא רע.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין מה מטריד.

ניסן סלומינסקי: יש 3,000 תקנים שהמדינה מממנת, ויש 9,000 תקנים שגופים שונים במדינה קונים – רובם הם גופים כמו בתי-חולים, מוסדות חינוך – שמקבלים הקצבה נניח לשני תקנים, וקונים עוד ארבעה תקנים.

ניסן סלומינסקי: זה הליך רגיל, ככה זה.

ניסן סלומינסקי: רוב התקנים של השירות הלאומי נקנים כי המדינה לא מממנת את זה.

עליזה לביא: אנחנו יודעים.

ניסן סלומינסקי: אז אני לא יודע למה דווקא התלבשנו על זה עכשיו.

עליזה לביא: משום שזו אחת החוליות המוחלשות בחברה בישראל, הנושא הזה של הגיור, וזה מה שמטריד.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל כאן כתוב במפורש שהגיור מהכסף שלו קונה אותם.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול ללכת רק לכסף שלו כי יושבים כאן שני רפרנטים שמפעילים, שמודיעים לפרוטוקול שזה הולך לשם.

ניסן סלומינסקי: אין משהו שאפשר לוודא את זה יותר מהדבר הזה.

עליזה לביא: אדוני, למה קפצתי?

עליזה לביא: כי גם כשקראתי את זה קודם והכנתי שיעורי-בית, זה לא ברור, משום שגם הנוסח של העברית – מערך הגיור למינהלת השירות האזרחי עבור תקני שירות לאומי ואזרחי.

עליזה לביא: אני מצטערת, אבל הבנת הנקרא זה שבעצם עובר כסף ממערך הגיור לתקנים בתוך השירות הלאומי והאזרחי.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לכן שאלתי.

ניסן סלומינסקי: השאלה הראשונה הייתה אם זה הולך למערך הגיור, אמרו לי כן.

<דרורית שטיינמץ: לקניית שירותים עבור מערך הגיור.

עליזה לביא: אז תוסיפו.

<דרורית שטיינמץ: אז אנחנו מודיעים כאן.

ניסן סלומינסקי: הנה, הם מודיעים כאן.

<דרורית שטיינמץ: אנחנו מודיעים כאן.

עליזה לביא: לפרוטוקול, אנחנו רוצים.

ניסן סלומינסקי: מודיעים שני רפרנטים נפרדים.

אלעזר שטרן: היא שואלת בצדק למה צריך.

אלעזר שטרן: אני מבין מה אתם אומרים, ועל פניו - - -

<דרורית שטיינמץ: אתה דווקא מכיר את הנושא היטב אפילו.

עליזה לביא: דווקא בגלל שהוא מכיר.

<דרורית שטיינמץ: ישבנו במספר ישיבות.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: העננה שמוטלת על המערך הזה, לצערנו הרב היא קבועה בשנים האלה, עם כל מיני דרישות מכל מיני מקומות.

אלעזר שטרן: גם בתוך מערכת הביטחון, שיש לזה תקציב מיוחד של משרד ראש הממשלה – גם זה תחת סוג של איום, עד כדי איום על פתיחת הקורס הקרוב, בהיבט הזה, והכול מסיבות של כסף.

אלעזר שטרן: זאת אומרת שפתאום יש כאן כסף, שעל פניו מועבר למינהלת שלא - - -

<דרורית שטיינמץ: הרעיון הוא בהעסקת תקנים של אנשים לתחום הזה, שינסו לסייע למנף אותו יותר, ולא להיפך.

ניסן סלומינסקי: זה רק חיסכון כספי.

אלעזר שטרן: בשלב הזה אני אגיד – דעתי מכל התחום הזה היא לא נוחה, אבל אני מקבל את ההסברים שלכם כאן.

אלעזר שטרן: אני רק אומר שדווקא בגלל המורכבות של העניין, ואני אגיד אפילו, במידה מסוימת, אי ההישגים המספקים בעניין, שעל פניו יכולים לייצר העדפות של כספים בכל מיני מקומות ואנשים שישמחו לקחת אותם, נכון היה לכתוב פה את מה שאתם מעבירים כאן.

יעקב ליצמן: אלעזר, אני נגד הסעיף הזה, לא משנה הסיבות, אבל דבר אחד ברור וכאן אני מקבל מה שהפקידים אומרים.

יעקב ליצמן: ברגע שהם מצהירים כאן לוועדה - -

אלעזר שטרן: אוקיי.

יעקב ליצמן: - - את הדברים הכי ברורים, וזה נרשם בפרוטוקול, אין לערער על זה.

עליזה לביא: אבל אדוני, דווקא בגלל המועקה שיש לנו בנושא הזה, אני מבקשת מהיושב-ראש – זה נייר שמוצע לוועדה – אני מבקשת שאדוני יוסיף שזה ילך לנושא של גיור.

ניסן סלומינסקי: אדוני יוסיף שזה הולך למערך הגיור.

עליזה לביא: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אם יש מועקה בנושא של מערך הגיור, ויכול להיות שאני מסכים, אפשר לעשות דיון נפרד על תקציב מערך הגיור.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אני מאוד מעריכה את זה.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור לפה.

ניסן סלומינסקי: פה זה חיסכון כי אם מערך הגיור יצטרך לרכוש שני עובדים, הוא ישלם פי כמה וכמה יותר, זאת אומרת זה חיסכון.

אלעזר שטרן: הלוואי והבעיה של מערך הגיור הייתה רק כספים, אבל בסדר.

ניסן סלומינסקי: מסכים אתך.

ניסן סלומינסקי: גם יש עיכוב בנושא של מינוי מישהו שיפעיל את המערך, יש הרבה דברים.

אלעזר שטרן: אני הולך פה לעשות דיל עם הרב ליצמן – אני תומך בתלמידי חו"ל והוא תומך במערך הגיור.

סתיו שפיר: מה פשר תוספת התקציב?

<דרורית שטיינמץ: לגבי הנושא של העברה מפעולות הסברה לטובת מחסומים - במשרד ראש הממשלה ישנה יחידה נוספת, מרכז ההסברה, שהיא אחראית על כל הטקסים הממלכתיים במדינה.

יעקב ליצמן: אבל היא אחראית גם על הסברה.

יעקב ליצמן: ההסברה שלנו באיומים האחרונים ממש מיוחדת, אני חייב להגיד לכם את זה, אנחנו שומעים את זה - עם איראן, עם סוריה – זה מיוחד מיוחד.

יעקב ליצמן: לכן, צריך להוריד כסף מההסברה.

<דרורית שטיינמץ: לא לא, זה לא כסף של הסברה.

<דרורית שטיינמץ: אני מבקשת להסביר.

<דרורית שטיינמץ: זה כסף שמיועד לקיום כל הטקסים הממלכתיים של המדינה – האזכרות לנשיאים ולראשי ממשלה, בכלל כל האירועים, טקס הדלקת המשואות הגדול שמתקיים על-ידי מרכז ההסברה.

<דרורית שטיינמץ: במסגרת התקציב הכולל השוטף של היחידה הזאת, הם נדרשים לתקצב את נושא המחסומים.

<דרורית שטיינמץ: במשרד ראש הממשלה יש תקנה ייעודית שמראה את העלות השוטפת, כמה עולה לנו כלל האבטחה, ולכן אנחנו מחויבים להעביר את העלות של המחסומים לתקנה הייעודית שלה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

סתיו שפיר: אבל למה זה לא היה שם מראש?

<דרורית שטיינמץ: כי זה חלק מהתקציב הכולל של היחידה.

<דרורית שטיינמץ: היחידה הרי מתקצבת את כל הטקס, חלק מהעלות של הטקס זה גם הנושא של המחסומים.

<דרורית שטיינמץ: המכרז שלנו, ההתקשרות שלנו נעשית פשוט מתקנה אחרת, ולכן אנחנו מעבירים את זה לתקנה ייעודית.

סתיו שפיר: אני שוב לא מצליחה להבין מדוע זה לא דבר שידוע בזמן הגשת התקציב ונמצא בתוך בסיס התקציב אם אנחנו מדברות על מה שלא משתנה.

<דרורית שטיינמץ: כי כשאנחנו בונים את תקציב מרכז ההסברה, אנחנו לוקחים בחשבון גם את העלויות של האבטחה בפנים.

סתיו שפיר: נכון.

<דרורית שטיינמץ: ולכן עכשיו, כל מה שאנחנו עושים זה רק לוקחים את העלות - - -

סתיו שפיר: אין שום בעיה, על זה אנחנו מסכימות.

סתיו שפיר: למה זה לא נמצא בתקציב עצמו?

סתיו שפיר: למה צריך להעביר את זה כהעברה תקציבית?

<דרורית שטיינמץ: כי זה תוכנית אחרת, היא בסעיף כללי.

ניסן סלומינסקי: אולי אני אנסה להסביר.

סתיו שפיר: למה מראש היא לא נמצאת בתוך התוכנית?

<דרורית שטיינמץ: כי לא עשינו את זה.

סתיו שפיר: מדוע?

<דרורית שטיינמץ: כי אנחנו רוצים לראות את התוכנית של מרכז ההסברה כתקציב כולל.

ניסן סלומינסקי: סתיו, נניח מרכז ההסברה שאחראי לארגון טקס, מפרסם מכרז, הוא מוצא חברה שעושה את הכול.

סתיו שפיר: לא, ניסן, הבנתי את תשובתה - -

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, אני רוצה להסביר למה לא עשו את זה מראש.

סתיו שפיר: - - אבל אני חושבת שאין תשובה לשאלה למה לא לכלול את זה מראש.

סתיו שפיר: אני מבינה מה הסיבה, לכאורה.

ניסן סלומינסקי: אז אני מנסה להסביר את זה.

ניסן סלומינסקי: מרכז ההסברה לקח חברה שעושה את הכול.

סתיו שפיר: אין שום בעיה עם זה, הכול ברור.

סתיו שפיר: השאלה למה זה לא נכלל מראש.

ניסן סלומינסקי: כי לא ידעו מה יהיו תוצאות המכרז.

סתיו שפיר: זאת לא הסיבה שדרורית אמרה.

ניסן סלומינסקי: תני לי שנייה להסביר.

סתיו שפיר: מתי נערך המכרז?

<דרורית שטיינמץ: אלה מכרזים שכל שנה מתקיימים.

סתיו שפיר: אם כל שנה, אז אנחנו יודעים פחות או יותר מה התקציב, לא צריך לעשות העברה.

<דרורית שטיינמץ: אבל עדיין חשוב לנו לשקף את התקציב של מרכז ההסברה בכללותו ולא לפצל אותו לפי סעיפים אחרים.

<דרורית שטיינמץ: אם אני אקח את תקציב הביטחון, זה לא ישקף את תקציב מרכז ההסברה.

ניסן סלומינסקי: קטע מתוך המכרז הזה, הביטחון ממומן מתקנה אחרת, וכל זמן שלא היה מכרז ולא ידעו כמה, הוא לא קיים, לא יודעים על מה.

ניסן סלומינסקי: ברגע שיודעים, מתחילים לממן – לביטחון של זה יש תקנה אחרת שכוללת את הביטחון של הרבה דברים, כשמשם לוקחים לממן את הקטע הזה של המכרז אחרי שיודעים.

סתיו שפיר: בונים טלאי על טלאי על טלאי במקום לעשות את זה בצורה מאורגנת ויסודית מלכתחילה.

ניסן סלומינסקי: למה זה טלאי?

ניסן סלומינסקי: דווקא אני חושב שזה דבר נכון.

<דרורית שטיינמץ: זה ממש הדבר הנכון.

ניסן סלומינסקי: דבר נכון לעשות ככה.

ניסן סלומינסקי: תקנה אחת מרכזת את כל נושא האבטחה בכל מיני דברים, אבל לא יודעים איך לחלק על כל אירוע, רק אחרי שיש מכרז יודעים, ואז היא מעבירה משלה לפרט הזה שזה התחום שלה.

ניסן סלומינסקי: אני דווקא חושב שזה חיסכון טוב ועבודה יעילה, במקרה הזה.

ניסן סלומינסקי: תמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: 4 ו-5, נדמה לי.

<ניר אמסל: 4.

<ניר אמסל: תקצוב נציבות שירות המדינה עבור השתתפות בפרויקט להטמעת תוכניות עבודה; ותקצוב מהמשרד לענייני מודיעין למשרד לנושאים אסטרטגיים לצורך ביצוע התקשרויות משותפות של שני המשרדים.

ניסן סלומינסקי: רבותי, מי בעד לאשר את פנייה מספר 101, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – רוב

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: ההעברה אושרה.

יעקב ליצמן: רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: פנייה 103.

<דורון סמיש: בוקר טוב.

<דורון סמיש: דורון סמיש מאגף תקציבים.

<דורון סמיש: הפנייה התקציבית הנוכחית היא פנייה בסעיף 08 בשלושה משרדים עיקריים, בסעיף זה – הנהלת בתי-המשפט, בתי-הדין הרבניים ורשות האכיפה והגבייה.

יעקב ליצמן: בתי-דין רבניים, עבור מה זה?

<דורון סמיש: עבור התפעול השוטף של בתי-הדין הרבניים.

יעקב ליצמן: מה זה שוטף?

<קריאה: מה כלול בזה?

<דורון סמיש: בתי-הדין הרבניים עברו בשנים האחרונות להרבה בתי-דין חדשים, שמחייבים הוצאות שכר דירה חדשות שהם לא שילמו בעבר.

<דורון סמיש: ספציפית זה בית-הדין בחיפה.

עליזה לביא: בתי-דין שעברו למקום פיזי חדש?

<דורון סמיש: כן.

<דורון סמיש: ספציפית, בית-הדין בחיפה, סיימו לבנות אותו והתגלתה נביעה בתוך בית-הדין בחיפה.

<דורון סמיש: לכן, כרגע, עד שיפתרו את בעיית הנביעה הם משלמים על שני מבנים.

זבולון כלפה: אולי זה מקור הכנסה.

זבולון כלפה: אולי זה נפט.

ניסן סלומינסקי: מה נובע שם?

<דורון סמיש: מים.

<דורון סמיש: ניסו למכור את זה, למיטב ידיעתי, למי כרמל אבל משהו באיכות המים לא עבד.

<דורון סמיש: כרגע עוד מנסים למצוא לזה פתרון.

ניסן סלומינסקי: באמת לקחו את זה ברצינות.

יעקב ליצמן: איפה מצאו מים?

זבולון כלפה: בתוך בית-הדין.

יעקב ליצמן: אז המחיר של המים יירד?

זבולון כלפה: לא, עכשיו אומרים שלא מצליחים למכור את המים.

ניסן סלומינסקי: ואין מים אלא תורה, כמו שכתוב.

יעקב ליצמן: הם לא מתכוונים לתורה.

<דורון סמיש: בנוסף, פנייה תקציבית זו מעבירה כספים להנהלת בתי-המשפט בהיקף של כ-14.5 מיליון שקלים, בעיקר לתחום המחשוב של הנהלת בתי-המשפט, בהתאם לסיכום בין המשרדים.

<דורון סמיש: הפנייה מגדילה את ההוצאה המותנית בהכנסה של הנהלת בתי-המשפט בשל הכנסות שהיא מקבלת מהביטוח הלאומי עבור תפעול בית-הדין לעבודה, שבו הביטוח הלאומי משתתף בעלויות התפעול.

ניסן סלומינסקי: בפעם הקודמת שאלנו אתכם לגבי הנושא של בתי-הדין, כי לבתי-המשפט באמת אנחנו מעבירים הרבה מאוד כספים, גם לבינוי וגם לדברים אחרים, וזה באמת צריך להיות מכובד.

ניסן סלומינסקי: מכובד שאנשים יגיעו למקום מכובד, וזה באמת נותן תחושה של יראת הכבוד והרוממות, וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: מאחר שבתי-הדין הם ממש מקבילה והם נמצאים גם במערך במשרד המשפטים לצורך הנושא, רצינו לדעת מה קורה עם תקציבים לבינוי ושיפוי של בתי-הדין, שאדם יבוא וגם שם ירגיש שיש מדינה ויש דין ויש דיין.

<דורון סמיש: בשנים האחרונות אנחנו פועלים במשותף עם בתי-הדין הרבניים בשיפוץ מלא של הרבה מאוד בניינים, בין היתר הזכרתי את הבניין בחיפה.

ניסן סלומינסקי: זה שנובעים ממנו מים?

<דורון סמיש: זה שכרגע נובעים ממנו מים.

ניסן סלומינסקי: זה כבר הבניין אחרי השיפוץ?

<דורון סמיש: זה הבניין החדש, שלצערנו, לא ניתן לעבור אליו בגלל הנביעה, אבל השקענו הרבה מאוד כסף כדי לבנות את הבניין על מנת לשפר את השירות בחיפה.

<דורון סמיש: אנחנו מקווים שבעיית המים תיפתר בקרוב והם יוכלו לעבור לבניין החדש.

ניסן סלומינסקי: היה באיזה בית-משפט בארץ משהו שנבע מים?

יעקב ליצמן: גז לא מצאו שם?

<דורון סמיש: למיטב ידיעתי, זה המקרה הראשון.

ניסן סלומינסקי: חוץ מבית-הדין בחיפה?

<דורון סמיש: באשקלון ובאשדוד אנחנו גם מבצעים שיפוצים, בין היתר בשטחים ישנים של הנהלת בתי-המשפט, ואנחנו פועלים בשיתוף במסגרת המגבלות התקציביות.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, בתי-המשפט עברו להיכל חדש, ובתי-הדין עוברים להיכל הישן של בתי-המשפט?

<דורון סמיש: לא, הם עוברים להיכל באותו שטח אבל ששופץ מהתחלה ועד הסוף בעלויות גבוהות מאוד על מנת שזה יספק את הצרכים.

ניסן סלומינסקי: מתי נעשו כל הדברים האלה?

<דורון סמיש: אשדוד ואשקלון, לאחד מהם הם כבר נכנסו, בשני הם בשלבי כניסה סופיים, למיטב זיכרוני.

<דורון סמיש: אם תרצו, נשמח להעביר לכם את כל תוכנית הבינוי של בתי-הדין הרבניים.

יעקב ליצמן: בתי-הדין לפחות מקבלים מים בחינם?

זבולון כלפה: אתה מרים את הכפפה לגבי מה שהוא אמר בסוף?

ניסן סלומינסקי: מה הוא אמר בסוף?

ניסן סלומינסקי: לא שמעתי, אני מנסה לחפש את הרשימה.

<דורון סמיש: אנחנו נשמח להעביר את התוכניות.

ניסן סלומינסקי: כן, זה ודאי שאני רוצה.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שיש לי, אני מנסה לחפש, היה לי אולי יותר קל אם נמצא את זה.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שיש לי ואני רציתי לראות את הפרופורציות בכלל.

אורית סטרוק: אולי נחכה עם זה קצת עד שנשמע נתונים יותר משביעי רצון בעניין בתי-הדין.

ניסן סלומינסקי: לא הייתי מעכב את זה, אבל אני ארשה לעצמי אם אני אמצא את הדף.

ניסן סלומינסקי: תישאר אתנו או שאתה הולך אחרי ההעברה?

<דורון סמיש: יש לי עוד פנייה אחת, אבל אם תרצו אשאר.

ניסן סלומינסקי: אז תישאר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נשתדל להעביר את זה ותישאר, אולי אני אמצא ואז יהיו לי עוד שאלות.

יעקב ליצמן: אפשר לבקש רוויזיה לפני ההצבעה?

זבולון כלפה: מראש כתוב פה למעלה – הרב ליצמן, רוויזיה על הכול.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את פנייה מספר 103, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד – רוב

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: אתם נגד להעביר לבתי-המשפט?

ניסן סלומינסקי: טוב, ייכתב בספר דברי הימים – נגד להעביר לבתי-המשפט.

ניסן סלומינסקי: זה אושר.

יעקב ליצמן: רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: זה מה שנקרא שהאהבה מקלקלת את השורה.

יעקב ליצמן: איזה שורה, אני לא רואה שורה.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה בסדר, לך אין לי טענות, אבל מי שהצביע נגד להעביר לבתי-המשפט כסף.

ניסן סלומינסקי: .. העברה 106 ו-107.

סתיו שפיר: ניסן, כל עוד אני לא קיבלתי תשובה למכתבי בעניין הקפאת ההעברות התקציביות שנובעות מסיכומים לפני הגשת התקציב, אני מצביעה נגד לאות מחאה על העברות תקציביות.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

סתיו שפיר: לשאלתך, כי שמעתי את העקיצה הקטנה שלך.

ניסן סלומינסקי: לא עקיצה.

ניסן סלומינסקי: זה סתם פלא, אבל בסדר.

סתיו שפיר: ואם כבר דיברנו על זה, אני גם אשמח לשמוע את תשובתך.

סתיו שפיר: חלף שבוע מאז ששלחתי לך את המכתב ודיברנו על כך בוועדה, עדיין לא קיבלתי תשובה.

ניסן סלומינסקי: לגבי מה?

סתיו שפיר: הקפאת העברות תקציביות שנובעות מסיכומים מוקדמים לפני הגשת התקציב ולא הוכנסו לתוך בסיס התקציב.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אם יש כאלה או לא, אני לא יודע.

סתיו שפיר: ביקשתי ממך לברר.

ניסן סלומינסקי: את הסתמכת על איזה מכתב של יועץ משפטי?

סתיו שפיר: גם על המכתב, אבל הסתמכתי על התשובות של הרפרנטים.

סתיו שפיר: אנחנו שומעים שוב ושוב שחלק זה תיאום מראש.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל מאחר שעשיתי את המקסימום האפשרי, אם אני זוכר טוב, והחזרנו חזרה את זה שכתב את המכתב, הוא חזר לפה והסביר.

סתיו שפיר: ונתן תשובה מעומעמת.

ניסן סלומינסקי: נתן תשובה הכי טובה שרק אפשר.

סתיו שפיר: אבל אנחנו יושבים פה בוועדה ואנחנו שומעים את התשובות, וברור שחלק מהעברות הן חוקיות לגמרי, חלק אחר מההעברות זה דברים שסוכמו לפני מועד הגשת התקציב, ולכן אנחנו לא מוסמכים לאשר אותן.

ניסן סלומינסקי: אמר אותו אחד – אני הרי לא יודע – אמר אותו אחד, שהוא משנה ליועץ המשפטי לממשלה, זו ההיררכיה הכי גבוהה שאפשר.

יעקב ליצמן: מי זה?

ניסן סלומינסקי: אבי ליכט, שעל המכתב שלו היא הסתמכה.

ניסן סלומינסקי: הבאנו אותו לפה.

סתיו שפיר: לא הסתמכתי רק על המכתב שלו, כמו שאני אומרת.

ניסן סלומינסקי: הרי הוצאת את המכתב שלו.

סתיו שפיר: הסתמכתי על התשובות שאנחנו שומעים כאן.

ניסן סלומינסקי: לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: הוא הסביר בטוב טעם וביישוב הדעת, שאני לא יודע להסביר יותר טוב ממנו, והוא הסמכות גם – אלא אם כן גם היועץ המשפטי חשוד, אז אני כבר לא יודע להגיד – הסביר מה שהסביר, וזה היה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה לעשות יותר מזה.

סתיו שפיר: אני בכל מקרה אשמח לקבל גם את התשובה שלך.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה להסביר יותר מזה, אבל טוב.

ניסן סלומינסקי: העברת לי את זה במייל?

סתיו שפיר: העברתי לך את זה במייל.

סתיו שפיר: אם אתה רוצה גם עותק קשיח, נעביר לך.

ניסן סלומינסקי: אני תמיד אשמח.

ניסן סלומינסקי: אם רוצים זירוז, אני אשמח לעותק קשיח.

סתיו שפיר: כבר עברנו את דיון המייל.

ניסן סלומינסקי: בסדר, מה אני יכול לעשות.

בועז טופורובסקי: ניסן, אני צריך לרדת לוועדת המדע, אני יכול לשאול שאלה?

בועז טופורובסקי: הערה קטנה.

בועז טופורובסקי: מי ענה לי על העברות 113–116?

בועז טופורובסקי: אני לא שואל עליהן ספציפית.

<קריאה: אנחנו ב-107.

בועז טופורובסקי: אני יודע, אני פשוט רוצה ללכת, אני רוצה להבהיר נקודה.

<יוסי עדס: אני עניתי.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על פנייה קדימה?

בועז טופורובסקי: כן, אבל אני לא הולך לדבר עליה ספציפית, אני הולך לדבר על העיקרון.

סתיו שפיר: על איזה פנייה אנחנו מדברים?

בועז טופורובסקי: העברות 113 עד 116, אני לא הולך לדבר עליהן ספציפית.

בועז טופורובסקי: בשאלה שלי – ואפשר גם לראות את זה בטבלה של השאלות בוועדת הכספים – אני פירטתי את החלטות הממשלה ושאלתי שאלות לגבי הטבלה.

בועז טופורובסקי: אם עוד פעם אחת אני אקבל מאגף התקציבים תשובה שאומרת ככה: הסכומים מתוקצבים בהתאם להחלטת ממשלה המפורטת בדברי ההסבר – אני לא צריך שאתה תגיד לי את זה כי אני שואל שאלות על דברי ההסבר, ואני פירטתי בשאלה את החלטות הממשלה, אז אני אגיד לך, זה פשוט לא רציני, ממש לא רציני, זה מבזה, זה מבזה את חברי ועדת הכספים, וחבל שאני צריך ללכת כי אחרת היית רואה איך אני גם משכנע את כולם להצביע נגד ההחלטות האלה.

סתיו שפיר: אז אל תלך.

יעקב ליצמן: לא צריך לעבוד קשה.

בועז טופורובסקי: אני מבקש שאתם תתייחסו קצת יותר ברצינות לחברי ועדת הכספים ולשאלות שלהם.

בועז טופורובסקי: אני כבר ביררתי את התשובות – לא דרכך אלא מי שמעליך, כי אתה ענית לי כאלה תשובות – פעם אחרונה שאנחנו מקבלים כאלה תשובות.

בועז טופורובסקי: אני באופן אישי.

בועז טופורובסקי: אני בשוק, אני מקווה שאף אחד אחר לא מקבל תשובה שעונה לי בפחות פירוט מהשאלה שאני שאלתי.

ניסן סלומינסקי: אם כבר העלית את זה, קבענו פרוצדורה, והפרוצדורה אומרת שהשאלות ירוכזו, יעברו כולן ליעל מבורך, שהיא לוקחת אחריות על העניין.

ניסן סלומינסקי: יעל תפזר את זה לרפרנטים, שיתנו את התשובות.

ניסן סלומינסקי: היא תקבל אותן כדי לראות.

ניסן סלומינסקי: כלומר, המטרה בשאלות האלה הייתה לתת הסברים הרבה מעבר למה שכתוב פה, אחרת אין טעם לתשובות.

ניסן סלומינסקי: אז אם נפלה תקלה – ודבר איתי גם אחר כך - - -

בועז טופורובסקי: פעלתי בהתאם לנוהל.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, אם נפלה תקלה, אני ארצה מאוד לדבר עם יעל כדי לוודא למה זה קרה, כי זה לא מה שצריך להיות.

ניסן סלומינסקי: כל המטרה היא באמת לתת לחברי הכנסת תמונה מלאה.

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא רוצה לברוח מזה, אלא ההיפך, לכן נתנו גם זמן כדי שזה יהיה.

ניסן סלומינסקי: אם משהו לא פעל טוב, אז ההיפך, אני רוצה שתראה לי.

ניסן סלומינסקי: מפעם לפעם יכול להיות שנופל משהו.

ניסן סלומינסקי: תגיד לי, ואנחנו כן נצביע על התקלה הזאת כדי שהיא לא תחזור.

בועז טופורובסקי: מאה אחוז.

בועז טופורובסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ב-106, 107.

<דורון סמיש: פנייה זו מיועדת להעביר כ-1.2 מיליון שקלים לבית הנשיא, בהתאם לצורכי הביטחון של בית הנשיא, בהתאם לסיכום בין משרד האוצר לבית הנשיא.

אורית סטרוק: זאת אומרת, זו תוספת לתקציב?

<יורם רביב: ברשותך.

<יורם רביב: לי קוראים יורם רביב, אני המשנה למנכ"ל בית הנשיא, אני אציג את הנושא.

<יורם רביב: לא מדובר בתוספת.

<יורם רביב: ראש הממשלה ונשיא המדינה, שני סמלי השלטון האלה, מקבלים מה שנקרא חבילה של אבטחה, שכוללת גם אבטחה חמושה של שב"כ – וזה לא סוד – וגם ליווי של צוות רפואי.

<יורם רביב: ראש הממשלה כמו הנשיא.

<יורם רביב: זו הוצאה שחוזרת על עצמה כל שנה, אין פה שום דבר חדש.

סתיו שפיר: אז למה היא לא - - -

זבולון כלפה: למה זה לא נכנס?

<יורם רביב: אני מכין עצמי לשאלות, אני אעזור לכם.

<יורם רביב: מאחר שזו הוצאה שחוזרת על עצמה כל שנה, לנו לא הייתה התנגדות שזה יהיה בבסיס תקציב, ואז זה לא היה אמור להגיע לשינוי, אבל אנשי אגף תקציבים – ובצדק, משיקולים שלהם – חשבו שהנושא הזה צריך להידון כל פעם מחדש.

סתיו שפיר: למה?

זבולון כלפה: יש ספק על קיומו?

<יורם רביב: לא לא, אין ספק על קיומו.

זבולון כלפה: אם אפשר, אני כרגע ממלא את מקומו.

זבולון כלפה: תשובתך.

<דורון סמיש: לנשיא פרס הנוכחי יש חבילת ביטחון.

יעקב ליצמן: יש פרס קודם?

אורית סטרוק: יש פרס הקודם של אוסלו, ויש פרס הנוכחי.

יעקב ליצמן: אותה מדיניות.

<דורון סמיש: הנשיא הנוכחי בעל חבילת ביטחון מסוימת.

<דורון סמיש: חילופי הנשיא בשנה הבאה לא מחייבים שחבילת הביטחון תישאר זהה.

קארין אלהרר: אבל מה זה קשור?

<דורון סמיש: ולכן ייתכן שהסכום שיהיה - - -

זבולון כלפה: למה, זה נקבע לפי רף הגיל של הנשיא?

זבולון כלפה: לפי מה?

זבולון כלפה: מצבו הבריאותי באופן אישי?

סתיו שפיר: כל שנה אנחנו מחליפים את מערכת הביטחון, כותבים אותה מחדש?

<יורם רביב: לא, זאת הוצאה קבועה שחוזרת על עצמה כל שנה.

<יורם רביב: כבר שבע שנים שום דבר לא השתנה.

שמעון סולומון: השאלה, אם זה ידוע וקבוע, למה צריך כל פעם מחדש?

שמעון סולומון: אם זה במשך שנים, זה לא משהו שמשתנה כל שנה, שנתיים, שלוש - -

<יורם רביב: סביר להניח שלא.

שמעון סולומון: - - זה משהו קבוע פחות או יותר, למה שזה לא יהיה קבוע?

קארין אלהרר: למה הזהות של הנשיא אמורה לשנות את תקציב הביטחון?

מיכל בירן: אבל למה הם לא ידעו את זה קודם?

סתיו שפיר: לא, הם יודעים את זה קודם, אבל זה מה שנאמר – שהם יודעים את זה קודם.

סתיו שפיר: זה נאמר מפורשות, ואני שמחה שזה לפרוטוקול, שאגף תקציבים מעדיף בכל פעם להעביר את זה בתוך העברה תקציבית ולא לשים את זה בבסיס התקציב, למרות שאתם ביקשתם שכן.

<יורם רביב: לצורך העניין, אם זה תלוי בי, התוצאה הזאת היא חלק מבסיס תקציב.

<יורם רביב: גם השב"כ וגם בית הנשיא סבורים ששני סמלי השלטון הללו, מן הראוי שיקבלו חבילה זהה.

<יורם רביב: ולכן, לבית הנשיא ודאי אין התנגדות שזה יהיה בבסיס התקציב.

אורית סטרוק: יש סתירה בין מה שנאמר לבין מה שהוא אומר.

אורית סטרוק: אתה שמת לב?

<יורם רביב: אני לא אחראי לסתירות בינינו.

סתיו שפיר: זה לא באשמתו.

<יורם רביב: יש לך טענה אלי בנושא הזה, לגבי הסתירה?

אורית סטרוק: יש לי טענה לסתירה.

אורית סטרוק: מה שאמר לנו דורון – שהתוספת הזאת היא מיוחדת לשמעון פרס - -

<יורם רביב: ממש לא.

אורית סטרוק: - - בגלל זהותו של האיש, ואתה אומר משהו אחר.

אורית סטרוק: ואני רוצה להגיד לך שכבר בבסיס התקציב היה ניכר לעין – זה היה אולי אחד הדברים הכי בולטים – שהעלייה הדרמטית בתקציב בית הנשיא - - -

<יורם רביב: זה קשור למיליון ו-200 אלף, מה שאת אומרת כרגע?

אורית סטרוק: אני אומרת שבבסיס היה ניכר לעין, עלייה דרמטית בתקציב בית הנשיא מאז ששמעון פרס נכנס להיות נשיא.

<יורם רביב: אוקיי.

אורית סטרוק: ועכשיו אתה אומר שיש עוד.

<יורם רביב: אני לא אומר שיש עוד, אז כנראה לא הקשבת, הייתי מאוד ברור.

ניסן סלומינסקי: יורם, אני בדקתי את הפנייה הזאת כי אתם יודעים שבית הנשיא יקר לי, מה שנקרא, משני כיוונים.

ניסן סלומינסקי: גם היו פעמים בוועדות הקודמות שאני יצרתי – לפחות מבחינתי, לא כיושב-ראש – את הנושא.

ניסן סלומינסקי: אני בדקתי את זה ואני מבקש מחברי לסמוך עלי ולאשר את זה.

סתיו שפיר: ניסן, אבל נאמר פה משהו בזמן שאתה לא היית בחדר, ואני אשמח לעדכן אותך.

סתיו שפיר: אמר פה הנציג יורם שהם ביקשו שההעברה הזאת תהיה בבסיס התקציב.

<יורם רביב: לא.

<יורם רביב: לא התנגדנו.

סתיו שפיר: לא התנגדו.

סתיו שפיר: קודם הוא אמר – אנחנו חשבנו שהיא צריכה להיות בבסיס התקציב מאחר שהיא העברה קבועה שמתבצעת כל שנה, ואז אמר הנציג דורון משהו שונה לחלוטין, שבכל שנה הדבר הזה מתעדכן לפי דמותו של הנשיא או צרכיו של הנשיא, ונאמר פה עוד שאגף תקציבים פשוט מסרב להכניס את זה לבסיס התקציב מאיזושהי סיבה עלומה ולא ברורה.

סתיו שפיר: אני חושבת שעד שהדבר הזה לא מתברר, אנחנו לא יכולים לאשר את ההעברה הזאת.

ניסן סלומינסקי: הבנתי מה שאת אומרת.

אראל מרגלית: אולי תסביר.

אראל מרגלית: אמרת שאתה בדקת.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לכן, ואני לא יכול להסביר – זאת אומרת, מבקש לא להסביר, אם יסמכו עלי; אם לא, אז לא – וזה בהחלט לא רלוונטי לבסיס תקציב.

מיכל בירן: זה קשור למדיניות הגרעינית של ישראל, שאתה לא יכול להסביר?

ניסן סלומינסקי: וזה לא רלוונטי לבסיס התקציב.

סתיו שפיר: אבל זו אותה העברה שמתבצעת בכל שנה, אין פה משהו חדש.

ניסן סלומינסקי: זה רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מי יהיה הנשיא הבא, אבל יכול להיות שלגבי הנשיא הבא זה לא יהיה.

סתיו שפיר: ניסן, זה לא מה שאנחנו אומרים.

סתיו שפיר: נאמר שיש כאן העברה שמתבצעת בכל שנה מחדש, ומשום מה לא נכנסת למסגרת התקציב.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: יש נשיא, ויכול להיות שבנשיא הבא זה לא יהיה.

סתיו שפיר: אבל זה לא קשור לנשיא הבא.

מיכל בירן: מה זה משנה.

מיכל בירן: אם לגבי הנשיא הבא זה לא יהיה, שיבקשו פחות תקציב בפעם הבאה, מה הבעיה.

אראל מרגלית: האמת היא שזה יכול להיות כן קשור.

סתיו שפיר: אני דווקא אומרת שיכול להיות שזה כן קשור לנשיא, אבל זה לא מה שנאמר פה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אז אני אומר לך שהוא אומר מה שהוא אומר, ואני לכן בדקתי את הדברים בנושא הזה.

סתיו שפיר: בדקת מה?

ניסן סלומינסקי: מה שאני אומר עכשיו, את ההעברה הזאת.

סתיו שפיר: אתה יכול להגיד את זה על כל ההעברות ולא נצביע בכלל.

מיכל בירן: אז שיבקשו בפעם הבאה פחות תקציב כי הם יצטרכו פחות תקציב לאבטחה שלו, מה זה קשור.

יעקב ליצמן: האם הכוונה שהנשיא מאוים על-ידי "תג מחיר"?

סתיו שפיר: לא מדובר פה אבל באיום חדש, זאת אותה העברה בכל שנה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, שוב.

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי.

ניסן סלומינסקי: זה לא העברה בכל שנה, ויכול להיות שבשנה הבאה - - -

מיכל בירן: הם אומרים שזה העברה בכל שנה.

סתיו שפיר: מה הייתה ההעברה בשנה שעברה?

ניסן סלומינסקי: אני דיברתי על שנה הבאה, לא על שנה שהייתה.

סתיו שפיר: מה הייתה ההעברה בשנה שעברה?

ניסן סלומינסקי: לא יודע להגיד לך, לא הייתי יושב-ראש.

סתיו שפיר: אפשר לשאול?

<יורם רביב: כל שאלה שתשאלי, אני אענה.

סתיו שפיר: אני אשמח לדעת מה הייתה ההעברה בשנה שעברה ומה הייתה ההעברה בשנה לפני.

<יורם רביב: אותם סכומים, כלומר זו הוצאה שכבר שש שנים מתקיימת כל שנה.

<יורם רביב: זה חלק מחבילה.

סתיו שפיר: אותו מספר, אותו סכום.

<יורם רביב: פחות או יותר, מתעדכן מעת לעת, דברים שלא רלוונטיים.

סתיו שפיר: בסדר, זה פחות או יותר הסכום.

סתיו שפיר: זאת אומרת, לא מדובר פה באיזה משהו חדש, מצב חירום סודי שבגללו, ניסן, אתה מבקש איזשהו אישור בלי שאנחנו נבין את הסיבות.

סתיו שפיר: מדובר בהעברה תקציבית קבועה, בדיוק אותה העברה, אותו סכום שמעבירים כל פעם מחוץ לתקציב, כי אגף תקציבים – כמו שנאמר – לא רוצה להכניס את זה לתקציב.

ניסן סלומינסקי: אבל אני ניסיתי לומר שאני לא בטוח שבשנה הבאה תהיה העברה כזאת.

סתיו שפיר: מה זה משנה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אם נניח בשנה הבאה זה לא יהיה, לא תמיד זה יכול להיות בבסיס התקציב.

סתיו שפיר: מה זה משנה.

ניסן סלומינסקי: לכן, את רוצה לדעת, ואני אמרתי – אני ביררתי.

אראל מרגלית: יכול לשנות אם רוצים לשנות בשנה הבאה את מסגרת התקציב.

סתיו שפיר: שישנה, מה זה חשוב.

אורית סטרוק: לא, זה ישתנה כי הנשיא ישתנה.

יעקב ליצמן: למה הם לא עושים את זה גם למשל על שרים או ראשי עיר?

יעקב ליצמן: ראש עיר מסוים מאוים, ראש עיר אחר לא מאוים.

סתיו שפיר: לא קשור, זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אני שוב מבקש מחברי.

יעקב ליצמן: זה לא משנה את התוצאות, אני בלאו הכי אבקש רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני לא חשוד גדול בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, אני מבקש מחברי – אחרי שבדקתי – ותסמכו עלי, טוב; לא תסמכו - - -

אראל מרגלית: אני ממליץ בעניין הזה לקבל את ההמלצה.

אורית סטרוק: אני רוצה בכל זאת לשאול.

אורית סטרוק: יכול להיות שמה שאתה אומר ומה שהוא אומר מסתדר יחד כי לא מדובר בשאלת האיומים אלא בשאלה של הכבוד שצריך לקבל נשיא מסוים, ונשיא אחר אולי צריך לקבל פחות כבוד?

<יורם רביב: כבודה, אני אומר את זה לפרוטוקול, loud and clear, שלא תהיינה אי הבנות.

<יורם רביב: אין פה שום אלמנט של כבוד.

<יורם רביב: אלה החלטות מקצועיות פר סה של שב"כ ובית הנשיא.

<יורם רביב: לכן, אל תנסי להביא אותי למקומות שלא צריך להיות.

<יורם רביב: אין פה כבוד, זה עניין מקצועי נטו.

<יורם רביב: זו החלטה מקצועית.

סתיו שפיר: גם אני לא חושבת שצריך ללכת לכיוונים כאלה, זה בכלל לא השאלה.

סתיו שפיר: אין פה ספק שנשיא צריך אבטחה, זה לא העניין.

ניסן סלומינסקי: אורית, היעלה על דעתך שאני הייתי מסכים שלנשיא X יהיה כבוד יותר מאשר לנשיא Y?

סתיו שפיר: אני מתייחסת אך ורק לאופן שבו נקבע התקציב הזה ולא לתוכן התקציב עצמו, ועליו נראה לי גם שאנחנו מסכימים.

סתיו שפיר: אגב, אתה אמרת שהדבר הזה היה צריך להיות בתוך בסיס התקציב.

<יורם רביב: לא, אמרתי שאנחנו לא מתנגדים.

<יורם רביב: אני חוזר על האמירה.

<יורם רביב: אני מבקש להיות נורא מדויק.

סתיו שפיר: בסדר גמור.

סתיו שפיר: מקבלת.

שמעון סולומון: אני דווקא לא הייתי הולך לנושא של כבוד או לא כבוד.

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא כבוד, לא קשור לכבוד.

שמעון סולומון: אבל דווקא כדי להקל – באמת, יש כל כך הרבה סעיפים – הרי אנחנו לא מקבלים הסברים משכנענים שאנחנו יכולים להגיד בסדר, אבל אני כן מאמין לך אם אתה אומר שיש הסברים, צריך לסמוך עליך, ובכל זאת אני חושב שאם זה משהו קבוע, לא משתנה, למה לא להכניס את זה פנימה?

ניסן סלומינסקי: אני הסברתי שזה קבוע בעבר אבל לא בטוח שזה יהיה לנשיא הבא.

סתיו שפיר: אז תוכל לשנות את זה בשנה הבאה.

סתיו שפיר: יש פה עניין של יעילות, סדר ושקיפות תקציבית שהוא פשוט שוב ושוב מוכח כלא חלק משיקוליו של אגף תקציבים.

סתיו שפיר: אתה רוצה לשנות את התקציב בשנה הבאה, תשנה אותו בשנה הבאה, אין שום בעיה.

ניסן סלומינסקי: טוב, בסדר.

ניסן סלומינסקי: יש בתקציב לפעמים, ואני אומר שוב – אני השתכנעתי שכן אפשר להצביע על זה, ואני חושב שאנחנו צריכים להצביע על זה.

אראל מרגלית: אני בעניין הזה תומך, דווקא בסעיף כזה – לא בטוח שצריך להכניס את זה – בסעיף הספציפי הזה.

סתיו שפיר: מדובר בהעברה קבועה.

אראל מרגלית: לא בדיוק העברה קבועה.

יעקב ליצמן: שש שנים.

סתיו שפיר: זו העברה קבועה, כך נאמר.

ניסן סלומינסקי: העברה קבועה אחורה, לא העברה קבועה קדימה.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת?

סתיו שפיר: שום דבר הוא לא קבוע קדימה.

סתיו שפיר: אנחנו גם לא יודעים אם תהיה רעידת אדמה מחר או לא תהיה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אז תצביעי נגד.

סתיו שפיר: אבל אם תהיה רעידת אדמה, נצטרך לתקצב את זה.

אראל מרגלית: אם אנחנו מכניסים את זה בסעיף התקציב, ונניח שבשנה הבאה זה הרבה פחות.

סתיו שפיר: בשנה הבאה נוציא את זה, אבל כרגע מדובר על כמה שנים שזה בדיוק אותו סכום וזה לא נכנס לבסיס התקציב כי אגף תקציבים לא רוצה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני מעלה את זה.

ניסן סלומינסקי: ביקשתי מחברי – לא הרבה פעמים אני מבקש, ובטח לא בנושא הזה, אני עצמי ידוע שאז פעם עיכבתי והיה כעס גדול עלי שם.

אראל מרגלית: אני בעניין הזה מסכים אתך.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את פנייה מספר 106, 107, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – רוב

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: ההעברה אושרה.

יעקב ליצמן: רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: פנייה 110.

<מעין נשר: מעין נשר, רפרנטית חקלאות, אגף תקציבים.

<מעין נשר: הפנייה התקציבית נועדה לתקצב סך של 20 מיליון שקלים בהרשאה להתחייב עבור תוכנית שיקום תשתיות ביישוב הכפרי.

זבולון כלפה: למה רק 20?

יעקב ליצמן: איזה תמיכות שונות?

<מעין נשר: במסגרת ההסכם עם המשרד סוכם להעביר השנה 20 מיליון שקלים בהרשאה להתחייב.

<מעין נשר: בשנה הבאה, למיטב ידיעתי, יש 20 מיליון שקלים נוספים.

זבולון כלפה: יצא קול קורא ב-2013 או זה קול קורא של 2012 עדיין?

<מעין נשר: אני חושבת שזה קול קורא של 2012, שמי שבעליון ייכנס ברשימה.

זבולון כלפה: ולגבי 14?

<מעין נשר: יוציאו קול קורא חדש, למיטב ידיעתי.

זבולון כלפה: זאת אומרת, הסעיף הזה מתוקצב?

<מעין נשר: אין לו תקציב בבסיס כי הוא בוטל.

זבולון כלפה: זה אני יודע, שאין לו תקציב בבסיס.

<מעין נשר: ב-14 הוא יתוקצב עוד פעם בהעברה תקציבית, נבוא אליכם בתחילת השנה הבאה.

ניסן סלומינסקי: זבולון, משאלותיך אני מבין שאתה מתמצא בנושא כי מה שהיא עשתה, היא בסך הכול הקריאה את מה שכתוב פה.

ניסן סלומינסקי: מהיותך מתמצא, זה בסדר?

ניסן סלומינסקי: כי אני סומך עליך.

זבולון כלפה: 20 מיליון זה 20% מהתקציב.

זבולון כלפה: הסיכום היה מיליארד שקלים על פני עשר שנים, 100 לשנה, משנת 2011 זה התחיל.

זבולון כלפה: זה עבד שנתיים, 2011–2012, ב-2013 הייתה נחיתה משמעותית של 80% קיצוץ.

<מעין נשר: אני אסביר.

<מעין נשר: זה היה בהחלטת הממשלה ערב העברת התקציב.

<מעין נשר: הוחלט לבטל את החלטת הממשלה שבעצם קבעה שיהיה מיליארד שקלים למשך עשר שנים, זאת אומרת 100 מיליון שקלים בשנה לתוכנית, וההחלטה בעצם קוצצה ובוטלה.

<מעין נשר: בעקבות דרישות משרד החקלאות, נעשה סיכום עם המשרד שהתוכנית נמשכת אבל בהיקף יותר קטן של 20 מיליון שקלים לשנת 2013, וככה גם יהיה ב-2014.

ניסן סלומינסקי: זה מה יש כרגע, זה יותר טוב מכלום בטח.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את העברה 110, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – רוב

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

יעקב ליצמן: לא מבקש רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: הפנייה אושרה.

ניסן סלומינסקי: נעשה פסק זמן ונלך אחורה.

ניסן סלומינסקי: פנייה 13, האם יש נציג?

יעקב ליצמן: על 12 עברת?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה מתחיל ב-13.

ניסן סלומינסקי: רבותי, פנייה 13, יש נציג?

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: פנייה מספר 72.

ניסן סלומינסקי: בפעם הקודמת ביקשנו שיבוא לכאן מי שאחראי על המינהלת או הרשות להסדרת התיישבות הבדואים כי היו לנו הרבה אי בהירויות.

ניסן סלומינסקי: אני קפצתי על זה עכשיו כי חשבתי שהוא לא הגיע, אבל התברר שהוא הגיע אז אני מתנצל, לכן אני חוזר לזה.

<יהודה בכר: שמי יהודה בכר.

<יהודה בכר: בוקר טוב.

זבולון כלפה: מנכ"ל הרשות להסדרת התיישבות הבדואים.

<יהודה בכר: אנחנו מבקשים את תמיכתם של חברי הוועדה – זה עלה בשבוע שעבר – לעשרה רכבים ול-20 תקני מפקחים בשטח.

<יהודה בכר: מדובר על רשות להסדרת התיישבות הבדואים בנגב, שהוקמה מהחלטת ממשלה 3707.

<יהודה בכר: אנחנו כרגע בתהליכים של גיוס עובדים.

<יהודה בכר: הרשות מונה היום 63 עובדים, אמורים להגיע ביעד הסופי לאחר שהחוק יאושר, ל-127 תקנים.

<יהודה בכר: אנחנו כל פעם בתיאום עם האוצר מתקדמים ומגייסים עוד כמות של עובדים ועוד כמות של רכבים.

יעקב ליצמן: בשביל מה אתה צריך את התקנים אם אתם לא עושים כלום שם?

יעקב ליצמן: הרי אין הריסות, אין עיכוב בנייה, ולא קורה שום דבר.

יעקב ליצמן: בשביל מה אתה צריך רכב?

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיתברר לנו שיש הרבה, שאנחנו לא יודעים.

<קריאה: הוא מדבר על הריסות.

יעקב ליצמן: אני נוסע בכבישים בדרום, חבל על הזמן איך בונים שם.

<יהודה בכר: אני מוכן להזמין את חברי הוועדה לסיור בנגב להתרשם אחרת מהמצב.

<יהודה בכר: מדובר כרגע – כדי לקיים את החלטת הממשלה, היא כרגע עברה קריאה ראשונה, המלצת השר לשעבר בני בגין.

זבולון כלפה: הצעת החוק.

יעקב ליצמן: זה הכול טוב, אבל מה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, נשמע אותו, אחר כך ניתן לך לשאול.

ניסן סלומינסקי: יהיו הרבה שאלות, רק שיסביר.

ניסן סלומינסקי: לכן ביקשנו שיבוא.

<יהודה בכר: אני אסביר הכול.

<יהודה בכר: כרגע בשלב הזה אנחנו בתהליכים של הקמה, שמגייסים את האנשים ואנחנו כל פעם מתקדמים שלב.

<יהודה בכר: לפי השלבים שאנחנו מתקדמים אנחנו מקבלים עוד תקנים לגיוס.

<יהודה בכר: כמו שציינתי, אנחנו כרגע מונים 63 עובדים.

<יהודה בכר: 20 התקנים האלה הם תקנים של מפקחים בשטח לצורך בדיקת הליכי התכנון בשטח, הידברות עם האוכלוסייה.

<יהודה בכר: אנחנו לא אמונים על נושא ההריסות, יש גוף אחר שעושה את זה.

<יהודה בכר: החלק שלנו הוא להכין תשתית למדינה לקיים תהליכים מסודרים בשטח.

ניסן סלומינסקי: לו יצויר שהחוק לא יעבור, למעשה עשינו כאן - - -

<יהודה בכר: לא לא.

<יהודה בכר: ממש לא.

ניסן סלומינסקי: אמרת שזה למימוש החוק.

<יהודה בכר: לו יתואר שהחוק לא יעבור, אנחנו גם פועלים במצב של סמכויות שמקבלים ממועצת מינהל מקרקעי ישראל.

<יהודה בכר: בכל מקרה, הגוף הזה בשטח עושה נפלאות, משפר את השטח, מקים יישובים.

קארין אלהרר: מה נעשה עד עכשיו?

<יהודה בכר: שאלה יפה מאוד, גדולה מאוד, אני אומר.

<יהודה בכר: אנחנו מקימים שטחים, עושים העברה של דברים.

<יהודה בכר: אתן שתי דוגמאות שימחישו לכם את הדבר.

<יהודה בכר: יישוב טראבין, שהיה יישוב סמוך ליישוב עומר, לאחר מאמצים גדולים שלנו עבר למקום אחר.

<יהודה בכר: היו שם הרבה קשיים בפיתוח של היישוב עומר.

<יהודה בכר: כל היישוב עבר.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: היו קשיים בפיתוח של עומר?

זבולון כלפה: אם אתה יכול לפרט כי כבר נתת את הדוגמה של טראבין.

זבולון כלפה: ממתי קיימת הרשות להסדרת התיישבות הבדואים?

<יהודה בכר: מ-2007.

זבולון כלפה: היישוב טראבין, ממתי הוא קיים שם על הקרקע?

<יהודה בכר: קיים הרבה שנים.

זבולון כלפה: לפני.

<יהודה בכר: כן.

אורית סטרוק: מתי הוא עבר?

<יהודה בכר: התחיל לעבור ב-2010, למעשה כרגע אלה השרידים האחרונים של המעבר שלו.

אורית סטרוק: מה זאת אומרת שרידים?

אורית סטרוק: תדבר במספרים.

<יהודה בכר: שרידים אחרונים של המתיישבים, של הפזורה הבדואית, ישבו בשטח.

<יהודה בכר: למעשה, בצורה מסודרת פינינו אותם למקום אחר והקמנו שם יישוב.

יעקב ליצמן: אולי תתמקד רק בשאלה מה נותנים לך התקנים האלה.

יעקב ליצמן: מה זה עושה?

<יהודה בכר: התפקיד שלנו, של הרשות, זה ליצור תהליכים, ליצור שיח עם האוכלוסייה הבדואית.

יעקב ליצמן: האם אתם עושים את זה גם בהתנחלויות?

<יהודה בכר: זה לא קשור.

<יהודה בכר: המנדט שלי - - -

יעקב ליצמן: רגע, תן לי לשאול.

יעקב ליצמן: כשאתה רוצה לבוא לקראת האוכלוסייה הבדואית, אני מקבל את זה – לפני ההריסה כביכול.

יעקב ליצמן: ראיתי שהורסים כל מיני יישובים, לא ראיתי שמוסיפים תקנים ושולחים אנשים לראות, לדבר איתם.

יעקב ליצמן: לא ראיתי את זה.

סתיו שפיר: לא הבנתי.

סתיו שפיר: אתה דיברת עכשיו על ההתנחלויות?

יעקב ליצמן: כן.

סתיו שפיר: מה הקשר?

יעקב ליצמן: מה הוא מסביר?

יעקב ליצמן: יש מקומות של בנייה בלתי חוקית, צריך לבוא ולהסביר להם, כל מיני דברים שהוא מסביר כדי ליישר את השטח, נכון?

יעקב ליצמן: שאלתי אם בכל מקום שעושים צו הריסה נותנים את זה גם כן.

<יהודה בכר: אני אענה.

יעקב ליצמן: למה רק לבדואים, למה לא בהתנחלויות?

<יהודה בכר: המנדט שלנו והתפקיד שלנו בהגדרת הממשלה, החלטת הממשלה לגבי הרשות להסדרת הבדואים בנגב מטפלת בנושא התכנון והסדרת התיישבות הבדואים בנגב, אינה עוסקת במקומות אחרים.

יעקב ליצמן: אני שאלתי אותך.

יעקב ליצמן: איפה הקריטריונים?

<יהודה בכר: אני לא בקי בזה, אני לא בקי בהתנחלויות.

<יהודה בכר: אני עוסק במשימה שלי.

זבולון כלפה: להזכירך, הרי ערב העברת הצעת החוק בוועדת שרים לענייני חקיקה היה סיכום מאוד מאוד ברור מבחינת התנהלות הדברים.

זבולון כלפה: העסק נתחם במפה גדולה, שהוגדר שפועלים בתוך תא שטח מסוים שנקרא תמ"מ 14/4, תא שטח בתוך התמ"מ שמדבר על נוף כפרי חקלאי משולב בלבד, כאשר בפועל אני אומר לך – מתוך מה שאני יודע אצלכם כרגע, בין הסיכום הזה לבין ההתנהלות בפועל בשטח – מתוכנן למשל כרגע יישוב בתל ערד שבכלל לא היה מוזכר בסיכום; היה סיכום שכל יישוב חדש שמוקם, מגיע לוועדת שרים או להחלטת הממשלה, זה לא קורה.

זבולון כלפה: בפועל, אתם בעצם מריצים את העגלה הרבה הרבה לפני הסוסים, והשאלה של היושב-ראש פה במקומה עומדת, מה היה.

זבולון כלפה: הרי בוא נזכיר לכולנו שהצעת החוק עברה לא ברוב מי יודע מה גדול – לא רוצה להזכיר איזה מפלגה כי לא בטוח שזה - - -

יעקב ליצמן: זה לא משנה.

יעקב ליצמן: אם זה עבר, זה עבר.

ניסן סלומינסקי: זה עבר קריאה ראשונה רק.

אורית סטרוק: סליחה.

אורית סטרוק: אני רוצה להוסיף – ראית אותי והיינו יחד לפני שהחוק הזה עבר בממשלה.

אורית סטרוק: החוק הזה לא היה עובר – לא היה עובר בממשלה לולא סיכומים ברורים שהוגדרו, והמרכזי והחשוב ביניהם - -

זבולון כלפה: והם מופרים כולם אחד לאחד.

אורית סטרוק: - - שלא תהיה חריגה מהמפה ושכל התקדמות, לפני שהיא מתקדמת, תובא לאישור הממשלה.

אורית סטרוק: אני שומעת משרים בממשלה, לרבות השרים במפלגה שלנו, שהדבר הזה לא קורה.

אורית סטרוק: אתם מתקדמים לאן שאתם רוצים, איך שאתם רוצים, לא חזרתם לממשלה, פעם אחת לא הוקמה ועדת שרים ללוות את ההתקדמות הזאת.

זבולון כלפה: כמו שמתחייב.

אורית סטרוק: כפי שהתחייב.

אורית סטרוק: ורק לאור הדבר הזה השרים הצביעו – לא היו מצביעים ולא היו מאשרים את כל התוכנית הזאת בלי זה.

אורית סטרוק: היו חריגות מהתכנונים במפה.

אורית סטרוק: אתם לא עדכנתם בחריגות האלה את השרים, אתם עושים אותן בהסתר ביניכם לבין עצמכם.

אורית סטרוק: אתם מתנהלים כאילו אתם ממשלה בפני עצמכם.

אורית סטרוק: אז אני לא מבינה למה אנחנו צריכים לאשר לכם תקציב, עם כל הכבוד.

<יהודה בכר: אני חושב שהדברים אינם מדויקים, אני אומר את הדברים הבאים.

אורית סטרוק: אני שמעתי אותם משרים בממשלה.

אורית סטרוק: אתה יודע מה, גם קיבלתי אותם בכתב משרים בממשלה.

ניסן סלומינסקי: אורית וזבולון, עכשיו נשמע את התשובה שלו.

<יהודה בכר: אני אתייחס לדברים.

<יהודה בכר: יש תהליך מאוד מסודר בשטח.

<יהודה בכר: אין מצב, לא מקימים שום יישוב.

<יהודה בכר: כרגע המצב בשטח זה בדיקה תכנונית בלבד, נקודה.

ניסן סלומינסקי: תכנונית, של דברים שנמצאים במפה או לא?

<יהודה בכר: לא לא, בשטח, יש כרגע חברה חיצונית.

<יהודה בכר: הממשלה קבעה, נתנה לנו חצי שנה – בין חצי שנה לתשעה חודשים – לעשות פעולות של היתכנות תכנונית בלבד.

<יהודה בכר: זה הרעיון.

ניסן סלומינסקי: אבל איפה?

ניסן סלומינסקי: בתוך התחום?

<יהודה בכר: כרגע אנחנו בשלב הבדיקות התכנוניות.

אורית סטרוק: אתה יכול להגדיר איך אתה סופר חצי שנה.

אורית סטרוק: אני יכולה לספור יחד אתך.

<יהודה בכר: תני לי, אני אסביר לאט-לאט.

<יהודה בכר: אם אני לא אענה לך, אני אשיב עוד.

<יהודה בכר: יש לנו כרגע כמעט חצי שנה עד תשעה חודשים לבצע פעולה של בדיקת היתכנות בלבד.

<יהודה בכר: שכרנו חברה חיצונית, על-פי החלטת הממשלה, כשהבדיקה כרגע היא חברה חיצונית שעוסקת בנושא תכנון בלבד, היא לא עוסקת כרגע בשום המלצה.

זבולון כלפה: חברת "תיק".

<יהודה בכר: חברת "תיק פרויקטים" - חבר הכנסת זבולון קלפה מכיר את החברה הזאת – חברה שעושה עבודה חיצונית לחלוטין.

<יהודה בכר: היא בשטח, היא עושה בדיקות, בודקת על-פי כל הפרמטרים, על-פי כל האינטרסים, בודקת.

<יהודה בכר: זה עדיין בשלב המקצועי בלבד – תקרות, המלצות בלבד, זה לא שום דבר אחר.

אורית סטרוק: איך ההמלצות האלה יכולות - - -

ניסן סלומינסקי: אורית, שנייה.

<יהודה בכר: אני משיב, תאמיני לי.

<יהודה בכר: זה התהליך.

<יהודה בכר: לאחר מכן זה יגיע אלינו, לאישור המקצועי שלנו, זה יעבור את השלב המקצועי ואת ההערות המקצועיות שלנו – זה תהליך שנמשך כמעט חודשיים ויימשך עוד חצי שנה.

<יהודה בכר: אנחנו כל פעם מעירים להם הערות מקצועיות, עם גורמי התכנון שלי, עם גורמים אחרים, לראות את כל השיקול הלאומי בנושא הזה.

<יהודה בכר: לאחר מכן יגיע למצב שהנושא הזה יבוא לאישור של גורמים בוועדת שרים, ואז יגיע להמלצה של הממשלה, ואז למעשה היועץ המשפטי לממשלה – רק ועדת שרים לממשלה יכולה לאשר יישוב, לא שום גורם אחר.

ניסן סלומינסקי: יש לי שתי שאלות.

ניסן סלומינסקי: שאלה אחת, האם העובדים שאתה רוצה כתוספת, זה כדי לעזור לחברה?

ניסן סלומינסקי: אם יש חברה חיצונית שעושה את זה, ואתם רק מקבלים ממנה המלצות ובודקים, בשביל מה אתה צריך תוספות של עובדים וכל המערכת הזאת?

ניסן סלומינסקי: הרי לקחת חברה חיצונית שהיא עושה את הכול, היא צריכה להעביר אליך את ההמלצות, אתה צריך לבדוק וכולי, כך שזה לא כל התוספות.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, שאלתי, לאור מה שחברי אומרים ואני רואה שיש להם בקיאות נפלאה בנושא, ואני מברך על זה – האם חלק מההמלצות או בדיקות שנעשות, נעשות בשינוי ומחוץ לתוואי של המפה שקבעה הממשלה, או שהכול רק בתוך התוואי?

<יהודה בכר: קודם כול לגבי השאלה הראשונה.

<יהודה בכר: יש עבודה חופפת מאוד של צוותי התכנון עם האנשים שלי.

<יהודה בכר: צוותי התכנון אלה אנשים מקצועיים.

<יהודה בכר: את כל הנושא הזה של השטח – המפות, העבודה, קשר עם האוכלוסייה, הידברות עם האוכלוסייה, זה נקרא תהליכים חברתיים – את זה עושים האנשים שלי.

<יהודה בכר: הם מכירים, הם חיים שם בשטח כל הזמן, אלה למעשה אנשים בשטח שהם חיים עם האוכלוסייה.

ניסן סלומינסקי: אז הם עושים קשר עם התושבים עוד לפני שזה אושר בכלל?

<יהודה בכר: לא, זה לא קשור, אנחנו כל הזמן נמצאים בתהליכים של הסדרה של יישובים.

אורית סטרוק: עם איזה אוכלוסייה, דרך אגב?

<יהודה בכר: הרעיון שלנו – אנחנו למעשה הולכים להסדיר את התושבים בשטח, והרעיון של המפקחים בשטח, ליצור את הקשר.

<יהודה בכר: זה לא יעבוד בלי בדיקת ההיתכנות, בלי הקשר עם האוכלוסייה, בלי הבדיקה השבטית.

סתיו שפיר: כמה אנשים יש בשטח?

סתיו שפיר: זה ה-63?

<יהודה בכר: לא, 63 זה בסך הכול.

<יהודה בכר: זה גם צוותים של יועצים משפטיים, אדריכלים, מהנדסים, מפקחים, מינהל מקרקעי ישראל, הם יחד.

<יהודה בכר: בסך הכול יהיו בשטח כ-30 איש.

<יהודה בכר: אלה חלק נוסף.

<יהודה בכר: הם למעשה יוצרים את הקשר עם האוכלוסייה כל השנה, כל הזמן, מול כל הגורמים – מול כל הגורמים – למעשה זה הקשר שלנו עם האוכלוסייה.

<יהודה בכר: לגבי השאלה השנייה שלך, שום פעולה לא מתבצעת פה בחלל ריק, כרגע המצב הוא רק בדיקת היתכנות, אני מגדיר את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל היתכנות איפה?

ניסן סלומינסקי: בתוך המפה או גם מעבר?

<יהודה בכר: כרגע המצב הוא שאין שום סימון של יישוב.

אורית סטרוק: אבל אתה לא יכול לתת לחברה חיצונית, להגיד לה לעשות משהו, וההנחיות שלך לא תואמות את קווי הגזרה.

ניסן סלומינסקי: אורית, שאלתי, ויהודה תענה לי, תענה לי על שאלה פשוטה.

ניסן סלומינסקי: יש מפה ושם התחום ידוע.

ניסן סלומינסקי: האם אתם או החברה גם בודקת היתכנות למקומות שמחוץ למפה?

ניסן סלומינסקי: זו שאלה פשוטה, רק תגיד לי כן או לא.

<יהודה בכר: לא.

<יהודה בכר: כרגע, מה שעושה החברה - - -

ניסן סלומינסקי: החברה ואתם.

<יהודה בכר: יש את המפה שמדבר עליה חבר הכנסת זבולון קלפה וחברת הכנסת אורית סטרוק.

<יהודה בכר: יש את המפה שהחברה בכלל לא יודעת עליה, היא כרגע לא הגיעה אליהם.

אורית סטרוק: איך היא לא יודעת את גבולות הגזרה שבתוכם היא צריכה לעבוד?

ניסן סלומינסקי: אורית, רגע.

סתיו שפיר: חברת הכנסת סטרוק, זה מאוד מרגש שפתאום אכפת לך מגבולות גזרה.

<יהודה בכר: שנייה, תני לי להגיד את הדברים, תראי שאין פה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אז מה, הם בודקים בכל הנגב?

<יהודה בכר: הם כרגע בודקים בכל הנגב.

<יהודה בכר: זה המנדט שהם קיבלו, הם בודקים בכל הנגב.

אורית סטרוק: איך הם קיבלו מנדט כזה?

ניסן סלומינסקי: קיבלו ממי?

ניסן סלומינסקי: ממי הם קיבלו מנדט לבדוק?

<יהודה בכר: ממני.

<יהודה בכר: לא לא - - -

ניסן סלומינסקי: ממך?

אורית סטרוק: מי אתה?

אורית סטרוק: תגיד לי - - -

<יהודה בכר: תקשיבו רגע.

מיכל בירן: שנייה, תנו לו לסיים משפט.

<יהודה בכר: תנו לי לדבר, אתם לא מאפשרים לי.

<יהודה בכר: החברה כרגע בודקת את כל הנגב, כרגע בלי שום כיוון.

<יהודה בכר: היא בודקת היתכנות תכנונית.

<יהודה בכר: היא כרגע ממליצה מקצועית, היא רואה את השטח – את הגיאוגרפיה, את השבטים, את הכבישים, את התשתיות – היא נותנת לי כרגע מפה כללית מאוד על המלצות בשטח.

זבולון כלפה: סליחה, אני חייב להתערב בשלב זה.

זבולון כלפה: היושב-ראש, אני רוצה להגיד כזה דבר.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי כאן משהו.

זבולון כלפה: בזמנו, ערב שהנושא הזה עלה לוועדת שרים לענייני חקיקה, הוויכוח המרכזי היה הגדרת התחום.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

זבולון כלפה: והגדרת התחום הייתה מאוד מאוד ברורה, ואז סוכם עם כולם – כולל עם נציג ראש הממשלה, יעקב עמידרור, כולל האלוף דורון אלמוג - -

אורית סטרוק: כולל - - - בעצמו.

זבולון כלפה: - - וכולל מנכ"ל הרשות להסדרת הבדואים, כולל כולם שישבו באותו החדר.

זבולון כלפה: הסיכום היה שפועלים בתוך אותו תחום הסדרה.

זבולון כלפה: כרגע בפועל, אני יודע להגיד בוודאות – יישובים 6, 12 ו-13, לא משנה השמות שלהם כרגע - - -

יעקב ליצמן: מה זה המספרים?

זבולון כלפה: יש שם מקבץ של מספר יישובים, 13 יישובים, שהם בעצם נמצאים מחוץ לאותו התחום.

ניסן סלומינסקי: לא, הוא לא מכחיש את זה.

אורית סטרוק: זה לא יאומן.

זבולון כלפה: לכן אני אומר - אם תפקידנו פה לבקר את פעולות הממשלה גם, אז אני מציע - - -

ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש - - -

אורית סטרוק: הוא, בכלל אין לו ממשלה.

יעקב ליצמן: אני לא מבין, למה אתם אומרים מספרים של יישובים?

יעקב ליצמן: אני לא מבין למה אסור לי לדעת איזה יישובים.

זבולון כלפה: אתה רוצה את השמות שלהם?

אורית סטרוק: זה לא פחות משערורייה.

אורית סטרוק: ממש לא פחות משערורייה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אני עוצר פה.

יעקב ליצמן: אגב, מדובר על רכב או תקנים?

<יהודה בכר: מדובר על עשרה רכבים, ו-20 - - -

יעקב ליצמן: למה זה מופיע תחת שכר?

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רב יעקב.

ניסן סלומינסקי: יהודה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני עוצר את הדיון, אני לא מעלה את זה.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש.

<קריאה: למה נעצר?

ניסן סלומינסקי: כי זה מה שאני רוצה, מה אני יכול לעשות.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שחברי, אורית וזבולון, ואתה יהודה, תשבו עם האנשים הרלוונטיים גם בממשלה ותחזרו אלינו לישיבה הבאה אחרי שמוצה הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: ממה שאני מבין, גם מדבריך, נלקחה חברה שאמורה לעשות בדיקה על כל הנגב - -

<יהודה בכר: כן.

ניסן סלומינסקי: - - למרות שיש תוכנית, ואני יודע כמה דם הוקז – כל אחד מהכיוון שלו, לא חשוב – על התחום של התוכנית שעושה בדיקה, ואנחנו משקיעים כספים על בדיקות מעבר לתחום, מעבר למה שהממשלה או בהסכמות שהיו, והיו הסכמות מאוד עדינות.

ניסן סלומינסקי: מעבר להסכמות, מעבר לכול, נעשתה בדיקה, אני לא יודע מי אישר מימון של דבר כזה – גם מימון כספי וגם דברים נוספים, אולי כל אחד בתחום תפיסת העולם שלו, ולא משנה.

ניסן סלומינסקי: אני קצת עומד נדהם, אני אומר, ולא יודע, יכול להיות שנצטרך להזמין את נציג הממשלה.

יעקב ליצמן: ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות, אני לא יודע – שיסבירו אם בכלל ניתנה הנחיה כזאת לעשות עבודה מעבר למפה, או לא.

ניסן סלומינסקי: לכן, מה שאני מבקש – חבל על הזמן כי לא נצא מזה – כי אני מקבל כאן אינפורמציה מסוימת - -

<יהודה בכר: היא לא מדויקת.

ניסן סלומינסקי: - - הבקיאות שלהם היא גדולה מאוד, והם גם היו שותפים, פעילים מה שנקרא, בעיצוב המפה, עם כל ההסכמות.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר – עוד שבוע, פחות שבוע, זה לא מה שישנה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שתבואו, חברי הכנסת זבולון ואורית, ואתה יהודה, ראש הרשות, תשבו עם הגופים הרלוונטיים בממשלה, עם מי שצריך, תלבנו את זה ותביאו לנו תשובה פשוטה.

ניסן סלומינסקי: אם הממשלה החליטה, אם יש החלטת ממשלה לא להתייחס למפה, לעבוד על משהו אחר – יכול להיות.

<יהודה בכר: בשלב הזה, החברה עושה כרגע בדיקה כללית מקצועית, היא לא מתייחסת כרגע למפה.

<יהודה בכר: זה מה שאני מנסה להסביר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, אז אני רוצה רק להבין מי אישר - -

אורית סטרוק: באיזו זכות - - -

ניסן סלומינסקי: - - הוצאה כספית, מי אישר הוצאה כספית על בדיקה שהיא בניגוד למה שהוחלט בממשלה ובקריאה ראשונה של הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, מי אישר דבר כזה?

ניסן סלומינסקי: אולי יימצא אני לא יודע מה, אבל כרגע נראה שזה מחוץ להחלטת ממשלה, מחוץ להחלטת כנסת.

ניסן סלומינסקי: לכן ההיפך, אני רוצה שתעשו את הבדיקה, תחזרו אלינו.

ניסן סלומינסקי: אם יתברר שזה בסדר, בכבוד; אם יתברר שזה לא בסדר, מישהו יצטרך לתת את הדין – ולא אתה, אם קיבלת מנדט ממישהו למה לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב – בהסכמות מאוד עדינות ובוויתורים של כל צד גובשה מפה, מי חורג ממנה.

ניסן סלומינסקי: אני לא מעלה את זה להצבעה, ותעשו את העבודה.

יעקב ליצמן: יש לי עוד שאלה.

יעקב ליצמן: הם כותבים כך: 20 תקני כוח אדם ועשרה תקני רכב.

יעקב ליצמן: תקני רכב, מה פירוש?

יעקב ליצמן: זה רכב או נהג?

<יהודה בכר: אחזקת רכב.

<קריאה: לשכר.

יעקב ליצמן: זה שכר עבור נהג, לא רכב.

<קריאה: עבור אחזקת רכב.

יעקב ליצמן: אז למה לא כתוב?

יעקב ליצמן: תקני רכב זה רכב.

ניסן סלומינסקי: גם את זה, תביאו ליבון של כל זה.

ניסן סלומינסקי: ואם יש חברה, אם צריכים כבר עכשיו את התקנים האלה או לא.

ניסן סלומינסקי: תעשו את כל הליבון ותביאו לנו את זה.

יעקב ליצמן: אני יכול לבקש רוויזיה על מה שאמרת?

ניסן סלומינסקי: לא העליתי את זה.

ניסן סלומינסקי: מה עוד יש בפנינו?

<טמיר כהן: פנייה 93, 94.

ניסן סלומינסקי: 93, 94, לא היה כאן מישהו בזמנו?

ניסן סלומינסקי: 93 ו-94 זו פנייה שגם כן העברנו, ואני מבקש שוב מהרפרנטים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו היום עוברים קדימה ואחורה, וזה לא מכובד, אז להבא שיהיו בזמן כי לא תמיד נסכים לחזור אחורה בצורה כזאת.

ניסן סלומינסקי: שמעון, ברוך הבא.

ניסן סלומינסקי: מצאתי את הדף של בתי-הדין, אז נתתי לכם שתעבדו קצת על זה כדי שנדע.

ניסן סלומינסקי: 93, 94.

<נורדן שלאבנה: נורדן מאגף תקציבים, רפרנטית אנרגיה.

<נורדן שלאבנה: מדובר בתקצוב של שבעה מיליון שקלים למשרד האנרגיה והמים עבור הקמת מתקני חלוץ בתחום תחליפי הנפט, לפי החלטת ממשלה 2790.

ניסן סלומינסקי: בשנת 2011–2020, נכון?

<נורדן שלאבנה: נכון.

ניסן סלומינסקי: תראי איך אני בקי בנושא, אבל זה קראנו כבר.

ניסן סלומינסקי: יכולנו אולי לאשר את זה או לא לאשר גם בלי שהיית פה.

ניסן סלומינסקי: כנראה הנייר לבד לא הספיק, אז טיפת בשר – כי ביקשנו.

ניסן סלומינסקי: ואני חוזר עוד פעם – אם יבוא רפרנט ורק יקרא מה שכתוב פה, אנחנו כולנו יודעים לקרוא.

ניסן סלומינסקי: אז לא צריך להביא את הרפרנטים, ואולי לא צריכים.

זבולון כלפה: אולי לא למדנו ליבה, אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: מה שאנחנו מבקשים תמיד, שייתנו לנו הסבר מעבר.

ניסן סלומינסקי: עמוד 9 של החבילה – היא לא הייתה אז קפצנו, עכשיו הם הגיעו וחזרתי לזה.

ניסן סלומינסקי: טיפת הסבר על מה מדובר פה.

<נורדן שלאבנה: אני ארחיב.

<נורדן שלאבנה: במשרד האנרגיה עובדים כרגע על הקמת מתקני חלוץ, שזה אומר ייצור דלק באמצעות CO2, שימוש ב-CNG, גז טבעי דחוס לתחבורה, וכיוצא בזה.

<נורדן שלאבנה: החלטת הממשלה בעצם מחלקת את התקציב לפי המשרדים, לפי קצב ההתקדמות של ניהול מינהלת תחליפי הנפט במשרד ראש הממשלה.

<נורדן שלאבנה: בתוכנית הכלכלית הוחלט למעשה לקצץ בתקציב אחרי שאושר תקציב המדינה, ולכן ההעברה מתבצעת כעת והיא לא ניתנה בבסיס.

ניסן סלומינסקי: בזמנו, מאחר שכבר אני זוכר שהיו לנו כמה העברות בנושא של תחליפי הנפט - -

<נורדן שלאבנה: נכון.

ניסן סלומינסקי: - - ניסינו לבקש שתיתנו לנו תמונה קצת יותר כללית, לא כל פעם עוד משהו ועוד משהו.

<נורדן שלאבנה: נכון.

<נורדן שלאבנה: הרפרנט שלמה פשקוס, שאחראי על התוכנית, עובד על זה ויעביר את זה בימים הקרובים.

ניסן סלומינסקי: הכוונה לראות את הסך הכול, ואת החלוקה לפי משרדים, שתהיה לנו תמונה כללית, שמזה נדע כל פעם לראות איך יורדים שלבים – שזה בסדר, לא צריך את הכול בבת אחת.

<נורדן שלאבנה: זה נמצא בעבודה אצלנו.

ניסן סלומינסקי: נקבל את זה?

זבולון כלפה: את מטפלת גם בנושא המים?

<נורדן שלאבנה: לא.

<נורדן שלאבנה: אנרגיה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעביר את זה, אבל באמת בבקשה או בהתניה שנקבל את התוכנית כולה - -

יעקב ליצמן: אולי אין רוב.

ניסן סלומינסקי: - - יהיו עוד העברות שלא נעשה אם לא תהיה לנו התוכנית.

ניסן סלומינסקי: בסדר?

<נורדן שלאבנה: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את פנייה 93, 94, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – 3

יעקב ליצמן: אין רוב.

ניסן סלומינסקי: שמעון.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אני מעלה את זה שוב להצבעה.

יעקב ליצמן: רוויזיה.

יעקב ליצמן: לא עבר.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

שמעון סולומון: מה עשיתי?

יעקב ליצמן: עכשיו אתה נמנע.

ניסן סלומינסקי: אני אנצל את זה שוב להצבעה.

יעקב ליצמן: נמנעת עכשיו.

שמעון סולומון: אל תדאג, אל תתפוס אותי - - -

ניסן סלומינסקי: אני מעלה את זה שוב ואני מבקש מחברי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את פנייה מספר 93, 94, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – 4

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: הבקשה אושרה.

יעקב ליצמן: רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: רוויזיה, אוקיי.

ניסן סלומינסקי: פנייה 112.

יעקב ליצמן: 110 לא אישרנו.

<טמיר כהן: אישרנו.

יעקב ליצמן: שאלתי על התמיכות, מה התמיכות.

זבולון כלפה: 110 היה, לגבי הפיתוח.

יעקב ליצמן: על התמיכות לא קיבלתי תשובה, הבנתי שלא הצביעו.

יעקב ליצמן: אם הצביעו, אני לא אומר כלום, אז רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: זה אושר.

ניסן סלומינסקי: רוויזיה זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: פנייה 112.

<חנן פריצקי: חנן פריצקי, תקציבן משרד הרווחה.

<חנן פריצקי: הפנייה נועדה לבצע שינויים בתקציב משרד הרווחה.

ניסן סלומינסקי: פה אני מניח שהוא לא ידקלם אלא גם יסביר.

<חנן פריצקי: אני יכול לדבר פה עד 12:00, לא כדאי לכם.

<חנן פריצקי: הפנייה נועדה אחרי תקופה של עשרה חודשים לעשות סדר בתקציב משרד הרווחה.

<חנן פריצקי: יש לנו עשרות פרויקטים ומאות נושאים.

<חנן פריצקי: אנחנו במהלך השנה עושים מספר פעמים שינויים בתוך תקנות ובתוך משימות שבהן אנחנו צריכים להוסיף תקציבים ובמקומות שבהם יש יתרות מסוימות.

<חנן פריצקי: בפנייה הזאת אנחנו צריכים לטפל בשילוב נכים, הדרכה שיקומית, אבחון, קשר הורים-ילדים.

<חנן פריצקי: אלה תקנות, קצת הצטברו חסרים בסעיפים האלה.

<חנן פריצקי: מאידך, היו מספר יתרות, ואנחנו מעבירים.

יעקב ליצמן: תוספת שני מיליון שקלים לתמיכה בנכים, במה זה מתבטא?

קארין אלהרר: מאיפה זה בא, הכסף?

<חנן פריצקי: בהסדרה של תמיכות הוחלט השנה לבצע שינויים מספר בנושא תמיכות, ובמסגרת זה הגדלנו את נושא התמיכות בארגוני נכים בכשני מיליון שקלים, והגדלנו בארגונים שמסייעים לנפגעי תקיפה מינית.

יעקב ליצמן: למה הורדתם ארבעה מיליון שקלים במסגרת חוץ-ביתית?

קארין אלהרר: אבל ממה הורדתם?

<חנן פריצקי: אני מסביר.

<חנן פריצקי: במסגרת מדיניות המשרד הורד ארבעה מיליון שקלים מסעיף מוסדות ציבור.

יעקב ליצמן: טיפול חוץ-ביתי, מה זה?

<חנן פריצקי: זה ממוסדות ציבור, תמיכה שהייתה לנו במוסדות ציבור.

יעקב ליצמן: למה הורדתם?

קארין אלהרר: מה זה מוסדות ציבור?

שמעון סולומון: זו אחת הסיבות אולי שחלק מהארגונים שהיו זכאים לאורך שנים, השנה לא קיבלו את התמיכה?

<חנן פריצקי: התשובה היא לא.

<חנן פריצקי: במוסדות ציבור אנחנו מחלקים את זה לפי מספר ילדים זכאים.

<חנן פריצקי: זה אומר שהזכאות שלנו השנה קטנה, אנחנו העברנו פחות כסף פר תלמיד מאשר בשנים שעברו.

שמעון סולומון: אז המשתנים האלה הם חוזרים מדי שנה או שזה משהו חד-פעמי?

<חנן פריצקי: השנה, ב-2013, זה היה השינוי היחיד שעשינו.

<חנן פריצקי: אני אומר שוב, הגדלנו השנה את סעיף תמיכה בארגוני נכים ובארגוני סיוע לארגונים שמתעסקים בתקיפה מינית, והקטנו ממוסדות ציבור.

סתיו שפיר: ומהם מוסדות הציבור האלה שנפגעו?

<חנן פריצקי: מוסדות ציבור, היה שינוי במדיניות והוחלט מבחינה זאת השנה לתמוך בהם בשיעור נמוך יותר.

קארין אלהרר: תן לי דוגמה למוסד ציבור.

<חנן פריצקי: אני אסביר.

<חנן פריצקי: מדובר באוכלוסייה - - -

יעקב ליצמן: לא, היא רוצה שם של מוסד.

אורית סטרוק: ממה הורדתם?

<חנן פריצקי: אני אסביר.

<חנן פריצקי: רוב השירותים שלנו הם שירותים של קניית שירות, אנחנו לוקחים את החוסים ושמים אותם במסגרות שלנו אחרי שעברו ועדות החלטה ואנחנו משלמים את מלוא תקציבם.

<חנן פריצקי: הסעיף היחידי שאנחנו תומכים, בילדים שנמצאים במסגרות שבהן הנזקקות העיקרית בעיקר היא לא סוציאלית ולא בגלל בעיות של הזנחה ולא בגלל בעיות של טיפול שעברו ועדות החלטה, אלא בעיקר בגלל נזקקות כלכלית.

זבולון כלפה: אגף של חבצלת, מה שנקרא.

<חנן פריצקי: במוסדות האלה אנחנו לא מכסים את מלוא התקציב שם, אנחנו תומכים בהם מזה מספר שנים.

<חנן פריצקי: לעתים קיבלנו תוספות קואליציוניות והגדלנו את התשלום פר חניך.

<חנן פריצקי: בבסיס התקציב יש לנו 23 מיליון שקלים לטובת העניין, והשנה אנחנו הקצינו לטובת הנושא 19 מיליון שקלים, כאשר ארבעה מיליון שקלים העברנו עדיין לתמיכות, עשינו את זה במסגרת סכום אפס אבל העברנו לארגוני נכים, אמרתי, ולמסגרות אחרות.

קארין אלהרר: חנן, אני מתנצלת, אני פשוט לא הבנתי מה זה אומר מוסדות הציבור האלה.

קארין אלהרר: תן לי דוגמה.

שמעון סולומון: אני למשל השבוע קיבלתי פנייה שיש ארגון לשיקום נכים בתעסוקה בקרית מלאכי, ופתאום הפסיקו להם.

<חנן פריצקי: לא, אדוני, אני לא חושב שמדובר על זה.

<חנן פריצקי: מוסדות ציבור, אמרתי, בעיקר מדובר בחוסים שנמצאים במסגרות שבהן אין נזקקות סוציאלית אלא נזקקות כלכלית.

סתיו שפיר: מהן המסגרות האלה, סוציאלית ולא כלכלית?

<חנן פריצקי: מדובר בעיקר על ישיבות.

<חנן פריצקי: יש שם סדר גודל של למעלה מ-10,000 ילדים שלהם אנחנו נותנים תמיכה מדי שנה.

יעקב ליצמן: משם אתם מורידים.

<חנן פריצקי: משם אנחנו מורידים.

זבולון כלפה: לא הבנתי.

זבולון כלפה: הנצרכות הכלכלית כבר לא קיימת, נפתרה הבעיה?

<חנן פריצקי: לא.

<חנן פריצקי: יש עדיין נזקקות כלכלית.

<חנן פריצקי: אנחנו, לפי התקציב, מקצים את התקציב בהתאם למספר החוסים.

יעקב ליצמן: עוד פעם ישיבות.

אורית סטרוק: זה מתחיל להיות מאוד משונה.

ניסן סלומינסקי: חנן, איך אומרים, זה מתחיל להיות משונה, נגיד כך.

ניסן סלומינסקי: אני חשבתי לתומי שנשארו לכם לקראת סוף שנה בסעיף מסוים כספים, וכדי שהאוצר לא ייקח את זה, אתם מעבירים את זה לארגונים שאפשר להעביר להם, שיכולים לצרוך את זה, וזה בדרך כלל מהלך מחוכם וטוב.

ניסן סלומינסקי: ובוודאי שהארגונים שאליהם זה עובר זה ארגונים ראויים מאוד, אז ודאי שזה טוב.

ניסן סלומינסקי: מתוך ההסבר שלך אני מתחיל קצת להיות מודאג.

<חנן פריצקי: נכון, אנחנו לא - - -

ניסן סלומינסקי: שנייה, אני אסיים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אתה אומר שיש מוסדות שבהם יש ילדים חוסים, שבשנים עברו תקצבתם אותם בסכום מסוים, ועכשיו, לא שיש לכם פתאום עודף אלא אתם החלטתם לקצץ ואז אתם מעבירים לארגונים אחרים.

<חנן פריצקי: כן.

<חנן פריצקי: אנחנו עושים את זה בסכום אפס.

ניסן סלומינסקי: לפני שאפשר יהיה להעלות את זה בכלל להצבעה, אם אפשר לקבל את הארגונים, את המוסדות של הילדים החוסים שבהם אתם תמכתם בשנה שעברה, לפני שנתיים, לפני שלוש, עם הסכומים, ואיפה אתם קיצצתם, כדי שנוכל באמת להתייחס.

ניסן סלומינסקי: ארגונים שמקבלים והם באמת ראויים, אנחנו נשמח שתעבירו להם, אבל איך אומרים, אי-אפשר להוריד מילד אחד ולהעביר לילד אחר בלי שום סיבה אלא רק בגלל שהחליטו לקצץ.

אורית סטרוק: יש סיבה.

אורית סטרוק: לילד שלוקחים ממנו כנראה יש כיפה, ולשני אין.

ניסן סלומינסקי: אורית, אורית, אני מבין, ולכן אני מבקש שיביא את הרשימה, ועד אז לא - - -

יעקב ליצמן: מה זה שירותי אבחון?

שמעון סולומון: אני רוצה להגיד משפט.

שמעון סולומון: אני לא בקי, עד שיביאו את הרשימה ואז הכול יתבהר, ואז אנחנו נדבר על משהו שהוא לא עמום, אבל אי-אפשר להסיק מסקנה מבלי שנקבל את כל הנתונים.

ניסן סלומינסקי: אמת, לכן אני לא מעלה את זה לדיון.

יעקב ליצמן: לא שמעת מה הוא אמר.

יעקב ליצמן: הוא אמר את זה.

שמעון סולומון: יכול להיות מצב שעד היום נתנו ל-X, Y, Z, כשיש באותו מצב גם כאלה שלא קיבלו, אז יכול להיות שהפחיתו מפה ונתנו - - -

יעקב ליצמן: הוא אמר את זה, הוא לא אמר מה שאתה אומר.

שמעון סולומון: זה מה שאני שומע ממך, לא?

<חנן פריצקי: לא לא.

<חנן פריצקי: נתנו לאותה אוכלוסייה, פשוט ההקצבה פר ילד יותר נמוכה.

שמעון סולומון: ולמי אתם נותנים כשאתם מפחיתים?

<חנן פריצקי: אני אומר, לאותם ילדים שזכאים.

<חנן פריצקי: אני רק אומר, הסכום הופחת.

יעקב ליצמן: בלי כיפה, עם כיפה.

יעקב ליצמן: קריטריונים חדשים בוועדת הכספים: עם כיפה – ככה, בלי כיפה – ככה.

ניסן סלומינסקי: לא שמעתי ואני לא יודע איפה יש דבר כזה.

אורית סטרוק: יש ממש גבול למה שהדעת יכולה לסבול.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, אנחנו ניפגש גם בשבוע הבא, בעזרת השם, אבל לפני כן רק תעביר לי את הרשימה של המוסדות – כמה היה, כמה מקצצים לנושא הזה – ושוב אני אומר, זה בלי להגיד, אפילו לא רבע מילה על המוסדות שמקבלים, שהם ראויים בהחלט ואנחנו נשמח שתתנו להם, רק אנחנו רוצים לראות מאיפה ולהבין.

יעקב ליצמן: אולי תסביר מה זה שירותי אבחון.

<חנן פריצקי: אבחון, במסגרת הטיפול באדם – גם באדם המפגר וגם בנכים – אנחנו גם מחויבים לבצע אבחונים, גם כאשר אנשים מגיעים למערכת - - -

יעקב ליצמן: יש שם הרבה כסף.

יעקב ליצמן: יש שם כנראה כסף מיותר כי אתה מוריד 1.2 מיליון שם.

<חנן פריצקי: לא לא, אני מוסיף לאבחון דווקא.

יעקב ליצמן: 230,618 מינוס 1292.

<חנן פריצקי: שם אתה צודק.

יעקב ליצמן: אני צודק, אוקיי.

יעקב ליצמן: אז אתה מוריד 1.2 מיליון.

<קריאה: רגע, הרב ליצמן.

<חנן פריצקי: תן לי להסביר, אני אסביר.

יעקב ליצמן: לא, הוא אמר קודם כול שהוא מוסיף, אז הוכחתי לו שהוא מוריד.

<חנן פריצקי: נכון.

<חנן פריצקי: כל מטרת השינויים הפנימיים, אנחנו מורידים במקומות מסוימים ומוסיפים במקומות אחרים שבהם יש צורך.

יעקב ליצמן: שאלתי אותך על שירותי אבחון.

<חנן פריצקי: בשירותי אבחון, לגבי התשובה שלי, אם תסתכל ב-085003, אתה תראה שאנחנו מוסיפים שם מיליון ו-640 אלף באבחון בסעיף השני.

יעקב ליצמן: יש פעמיים אבחון?

<חנן פריצקי: לא.

<חנן פריצקי: יש פעם אחת אבחון לנוער נכה ופעם שנייה יש נוער מפגר, ואנחנו בקטע הזה עושים כל הזמן שיפטינג בתוך המשרד.

יעקב ליצמן: למה צריך פעמיים אבחונים?

יעקב ליצמן: למה לא תחת סעיף אחד?

<חנן פריצקי: כי פעם אחת אנחנו נמצאים בתוך האגף שמטפל בנכים, ופעם שנייה זה בתוך האגף שמטפל בתחום הפיגור.

ניסן סלומינסקי: טוב, נקבל את הרשימה ותהיה לנו הבנה יותר ברורה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נחכה לשבוע הבא ובינתיים לא נעלה את זה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, הוא הוריד משירותים אישיים וחברתיים 21 מיליון שקלים, שאני לא יודע מה זה.

יעקב ליצמן: הוא הוריד שבעה מיליון שקלים בטיפול מניעה, גם זה אני לא יודע מה זה.

יעקב ליצמן: הוא צריך לתת הסברים על כל סעיף.

ניסן סלומינסקי: אמת, אז הוא ייתן לנו בשבוע הבא כשתהיה גם מול עינינו הרשימה.

<חנן פריצקי: אתה רואה שמצד שני, בשירותי תקו"ן וגם בשירותים לטיפול באדם המפגר הוספנו למעלה מ-17 מיליון שקלים בשני הסעיפים האלה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להוכיח לך מה אמרת.

יעקב ליצמן: הורדת שבעה מיליון שקלים באבחון, וכאן הוספת בקציני מבחן נוער מבוגרים 150,000 שקלים.

יעקב ליצמן: זה - - -

ניסן סלומינסקי: הפרופורציות.

יעקב ליצמן: כן, זה הפרופורציות.

<חנן פריצקי: אתה רואה רק את השורות האחרונות.

<חנן פריצקי: בפנים אלה סכומים שונים.

ניסן סלומינסקי: חנן, אתה בקי ויודע ואנחנו באמת רק משבחים את עבודתך בדרך כלל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בדרך כלל משבחים את עבודתך.

יעקב ליצמן: זה כן.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, בדרך כלל.

יעקב ליצמן: לא לא, כל פעם.

ניסן סלומינסקי: נשמח לקבל לקראת שבוע הבא את הרשימות, ואז נוכל לדון בזה.

<חנן פריצקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: פנייה 113–116.

<יוסי עדס: אני מתנצל לגבי התשובה לחברי הוועדה ולחבר הכנסת בועז טופורובסקי, שיצא.

<יוסי עדס: הפירוט של הנושאים נמצא בהחלטות הממשלה.

<יוסי עדס: יכול להיות שהייתי צריך לפרט אותן במפורש בתשובה, אבל הפירוט המלא נמצא בהחלטות הממשלה ולכן זאת הייתה התשובה.

<יוסי עדס: יכול להיות שהיה מקום לפרט יותר.

ניסן סלומינסקי: על זה נאמר, מודה ועוזב ירוחם.

<יוסי עדס: עיקר השינויים בפנייה זה החלטת ממשלה 2699, שזו החלטת הממשלה של החירום.

<יוסי עדס: מדובר בתקצוב – בעבר זה הוקצה בהרשאה להתחייב, כעת המשרד מתכוון לבצע במלואה את החלטת הממשלה ולסיים את מימוש הביצוע של התקציב, וכעת זה מתוקצב בהיקף של כ-22 מיליון שקלים.

זבולון כלפה: בפועל, רשום פה 25 מיליון.

<יוסי עדס: אני מפרט.

<יוסי עדס: בנוסף, ישנה החלטת ממשלה 2861, פיתוח רב-שנתי להעצמת היישובים הדרוזים והצ'רקסים, והתקציב כאן הוא שני מיליון שקלים לפיתוח מבני דת וכל נושא הפיתוח בתחומי הדת – בתי קברות, בתי תפילה, וכדומה.

יעקב ליצמן: איפה?

יעקב ליצמן: משרד הפנים?

<יוסי עדס: זה עובר דרך משרד הפנים, כל נושא שירותי הדת.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, בתי עלמין, בתי קברות – יש משרד הפנים, משרד הדתות, משרד הבריאות - - -

זבולון כלפה: זה ענף מבוקש.

זבולון כלפה: כולם מגיעים לשם.

יעקב ליצמן: כולנו נצטרך להגיע לשם.

<יוסי עדס: משרד הדתות לא מתעסק בדת שהיא לא יהודית, ולכן כאן מדובר בדתות לא יהודיות שהן נמצאות במשרד הפנים.

זבולון כלפה: אולי להוסיף גם למשרד לאזרחים ותיקים.

יעקב ליצמן: יש גם כאלה שאין להם קבורה - נכונה, לא נכונה.

יעקב ליצמן: גם זה יש.

יעקב ליצמן: גם הם מתוקצבים?

<יוסי עדס: בנוסף, מתוקצבת החלטת הממשלה 3211 שזה להעצמת היישובים הבדואים בצפון.

<יוסי עדס: זה גם כן לנושא דת – פיתוח מבני דת שונים, בתי לוויות וכדומה.

יעקב ליצמן: זה קשור להחלטת הממשלה הגדולה לגבי הבדואים?

<יוסי עדס: כן, זה כחלק מהחלטות הממשלה האלה.

<יוסי עדס: היו מספר החלטות ממשלה לנושא הבדואים.

<יוסי עדס: אם אתה שואל אם זה בנושא הסדרת היישובים הבדואים בדרום, זה לא קשור.

<יוסי עדס: כאן מדובר במבני דת ליישובים מוכרים ובדואים בצפון.

זבולון כלפה: כל זה מתוך אותם שלושה מיליון שאתה מדבר עליהם?

<יוסי עדס: 2.8 זה לפיתוח מבני דת לדרוזים, צ'רקסים ובדואים.

<יוסי עדס: בנוסף, ישנם כאן שינויים פנימיים בין סעיפים שהיו במשרד הפנים, 68 ו-06, שינויי תקנים, וזה עוד כשלושה מיליון.

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי, אבל אנחנו מדברים כאן על 25 מיליון, שזה הפירוט שנתת?

<יוסי עדס: אמרתי.

<יוסי עדס: כ-22 מיליון שקלים זה השלמת התקצוב בהתאם לצפי ביצוע של המשרד להחלטת הממשלה של נושא החירום, שהיא הייתה מסגרת כללית של 40 מיליון.

<יוסי עדס: השנה היא תסתיים.

ניסן סלומינסקי: כולה מתמקדת ביישובים הדרוזים והצ'רקסים?

<יוסי עדס: לא.

<יוסי עדס: זה של החירום, אמרתי.

ניסן סלומינסקי: חירום זה ארצי.

<יוסי עדס: רוחבי, ארצי, זה כל ההיערכות לפינוי במצב של פינוי – מרכזי קליטה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: והשלושה מיליון?

<יוסי עדס: 2.8 מיליון זה הנושא של התקצוב של הבדואים, הדרוזים והצ'רקסים.

ניסן סלומינסקי: בלי קשר לחירום.

<יוסי עדס: בלי קשר לחירום.

ניסן סלומינסקי: אז תסביר לי למה אתם עושים יחד.

ניסן סלומינסקי: מה הקשר בין האחד לשני?

זבולון כלפה: את הפירוט הזה אנחנו לא רואים, דרך אגב.

ניסן סלומינסקי: היה צריך להיות 22 נניח לחירום ארצי, בלי קשר.

<יוסי עדס: אנחנו רואים פיתוח מבני דת – 2.8 מיליון.

ניסן סלומינסקי: משהו כאן לא מסתדר לנו.

<יוסי עדס: הפירוט זה כמו שאמרתי בדיוק, אלה הסכומים שמסתכמים.

ניסן סלומינסקי: זה אני מסכים, אבל לא יכול להיות שבשורה אחת מופיע כזה ערבוב של דברים חשובים.

<יוסי עדס: פיתוח מבני דת מופיע פה בשורה נפרדת.

ניסן סלומינסקי: איפה?

ניסן סלומינסקי: בבקשה?

<יוסי עדס: כן.

<יוסי עדס: זה ב-06.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: בפירוט של הדברים, אבל בבקשה עצמה כתוב: העברת 25 מיליון, וכולי.

ניסן סלומינסקי: תכתבו: העברת 22 מיליון לנושא של חירום בארץ; 2.

ניסן סלומינסקי: העברת שני מיליון לנושא של מבני דת של הדרוזים והצ'רקסים; 3.

ניסן סלומינסקי: העברת תקנים.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר ככה.

ניסן סלומינסקי: תתקנו את הבקשה לשבוע הבא?

<יוסי עדס: מצביעים עליה עכשיו?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אם אני אצביע עכשיו, כבר לא תתקנו.

<יוסי עדס: הבהרתי את דברי הפירוט כרגע, זה מה שהסברתי.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, תתקנו את הדף הראשון שבו אתם מרכזים, תפרקו את זה.

<יוסי עדס: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אין סיבה להעלים, אנחנו לא נחפש.

ניסן סלומינסקי: אין סיבה להעלים אם הולכים לעשות פיתוח של מבני דת אצל הדרוזים והצ'רקסים, זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: מגיע להם גם, לא צריכים להחביא את זה בתוך מערך חירום ארצי – לא רלוונטי, לא שייך.

ניסן סלומינסקי: בואו תפתחו את זה.

<יוסי עדס: אין כוונה להחביא, זה מופיע בפירוט של הפנייה.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שבדרך כלל, ברוב הפעמים אנחנו מסתכלים על זה, וזה לא מכובד ככה לעשות.

ניסן סלומינסקי: תתקנו את זה, תעשו את זה מכובד, ואין סיבה שלא נאשר.

שמעון סולומון: יש הרבה חלוקת סמכויות בכל מיני משרדים, זה כבר הפך להיות הרגל, אבל פה למשל, שני מיליון של מבני דת של צ'רקסים ודרוזים, כמעט שלושה מיליון – אני לא מבין למה זה צריך להיות במשרד הפנים ולא במשרד הדתות.

שמעון סולומון: מה החלוקה הזאת?

זבולון כלפה: זה היסטורי.

זבולון כלפה: הוא אמר את זה תוך כדי הדברים גם.

שמעון סולומון: אפשר לשנות אם זה היסטורי גם.

יעקב ליצמן: יש עוד סעיף שאתה לא יודע עליו – סעיף בהאים.

שמעון סולומון: שזה גם שייך לדת, סוג של דת.

יעקב ליצמן: אתה יודע איפה זה מופיע?

יעקב ליצמן: נדמה לי אצל ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: אנחנו נבקש רוויזיה לפני שמצביעים.

ניסן סלומינסקי: לא, אנחנו לא נצביע.

ניסן סלומינסקי: הוא יביא לנו מסודר, מכובד.

ניסן סלומינסקי: שיעשו את זה מכובד.

יעקב ליצמן: היות שאנחנו עייפים אחרי הבחירות, אולי אפשר להפסיק היום?

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה מה שנעשה.

ניסן סלומינסקי: חבל, אני רואה כאן את שמעון ידידי ואהובי.

ניסן סלומינסקי: להטריח אותו עוד פעם, חבל.

ניסן סלומינסקי: איזה העברה יש לכם?

<דורון סמיש: רוויזיה על בתי-הדין הרבניים.

ניסן סלומינסקי: הצבענו על זה בכלל?

<דורון סמיש: הצבעתם, והייתה רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: רוויזיה זה לא עכשיו.

<טמיר כהן: זה לא על סדר-היום.

ניסן סלומינסקי: רוויזיה, תמיד צריכים לחכות חצי שעה, אז תמיד עושים את זה לאחר מכן.

<טמיר כהן: בישיבה הבאה.

זבולון כלפה: על בתי-הדין הרבניים לא הצבעת.

ניסן סלומינסקי: לא, כי מצאתי להם את הנייר, ומסדרים את זה.

<קריאה: כבר עברה חצי שעה.

<טמיר כהן: זה לא בצורה הזאת.

<ליאת קרפטי: זה צריך להיות על סדר-היום.

ניסן סלומינסקי: רבותי, לאור ההתפתחויות אני חושב שאנחנו באמת מקבלים את ההצעה של רב יעקב ליצמן, והאמת היא שאנחנו עייפים.

זבולון כלפה: אחרי התוצאות.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע, צריך לקבל, עוד חלק מהן לא קיבלתי.

יעקב ליצמן: יכול להיות שאם לא הייתי עייף, לא הייתי מבקש רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעצור פה.

ניסן סלומינסקי: מה שעדיין לא הספקנו לדון, נדון בישיבה הבאה, בעזרת השם.

ניסן סלומינסקי: אני שוב מזכיר לחברי לבוא לקחת את הנושאים לפעם הבאה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, הישיבה נעולה.