ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 79, 2013-10-16 10:30

חיים כץ: בוקר טוב, יום רביעי בשבוע, י"ב בחשוון, ה-16 לאוקטובר 2013.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא: ההשכלה הטכנולוגית ומעמד ההנדסאי בישראל.

חיים כץ: אנחנו ניהלנו דיון ביום שני האחרון, הייתה מגמה של ראשי המכללות לשבות רעב.

חיים כץ: בעקבות שיחה שניהלה סגנית השר, חברת הכנסת פניה קירשנבאום, אני פניתי אליכם ואמרתי, בואו קחו את שביתת הרעב, ואנחנו מקווים שביומיים הקרובים ננסה למצות את המשא ומתן לשפר את יכולת הקניית הידע ברכישת המקצוע של טכנאים והנדסאים במדינת ישראל, ומאוד שמחתי שנעתרים לפנייתי.

חיים כץ: לפני שאמשיך להגיד את מה שיש לי להגיד, גברתי, בבקשה.

פניה קירשנבאום: בוקר טוב לכולם, קודם כל אני מאוד כועסת.

פניה קירשנבאום: האמת, שאני באמת כועסת, אני כועסת על הסיטואציה הבלתי אפשרית הזאת.

פניה קירשנבאום: אמנם זו רק קדנציה שנייה שלי בכנסת, אבל בתקופת הכהונה שלי לא נתקלתי במצב של אי עמידה במלה כזאת כמו שנתקלתי הפעם.

פניה קירשנבאום: אם הובטח לנו שייכנסו לעובי הקורה ויתחילו ללמוד נושא, וייפגשו עם הנציבות - אף אחד אפילו לא ניגש, אף אחד לא בא לשמוע, אני פשוט לא מבינה, אמרתי את זה אתמול ליושב ראש חיים כץ.

פניה קירשנבאום: אמרתי, חיים תקשיב, אני בחיים שלי נפגשתי עם דבר כזה, אני לא יודעת, לא יודעת איך מתנהלים בסיטואציה הזאת אפילו.

פניה קירשנבאום: אתם יודעים, אני מבינה את הבעיה של המכללות, ואני מבינה שאנחנו צריכים לפתור.

פניה קירשנבאום: אבל אני מרשה לעצמי לחמש דקות, או אפילו לשנייה להתעלם מהבעיה של המכללות, ולדבר על אותם אלפי סטודנטים שתלו תקווה שביום ראשון, או השנה הזאת הם מתחילים ללמוד, ושירכשו מקצוע, ושיבנו אולי את העתיד המקצועי שלהם פה במדינת ישראל.

פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים על הבריחה של הצעירים, אנחנו מדברים על המצוקה הכלכלית וחוסר ביטחון כלכלי לדור הצעיר הבא שאנחנו מגדלים.

פניה קירשנבאום: מה אנחנו עושים?

פניה קירשנבאום: כל כך הרבה אני שומעת פופוליזם בדברים האלה - אנחנו נדאג לשכבה הסוציו-אקונומית, הביניים וכזאת.

פניה קירשנבאום: אנחנו נדאג לדור הצעיר, ואנחנו נפתור את הבעיות שלהם.

פניה קירשנבאום: בואו, בלי מלים גבוהות, נתחיל לפתור אחד אחד.

פניה קירשנבאום: בוא ניתן לדור הצעיר, אלה שבעתיד ימלאו את החובה שלהם, יעבדו, ישרתו במדינה הזאת, יעשו את הכול, בואו ניתן להם מקצוע.

פניה קירשנבאום: שני המשרדים שאחראים על הנושא הזה, גם משרד הכלכלה וגם משרד האוצר מתעלמים לגמרי?

פניה קירשנבאום: כל פעם שאני אשמע אחד מהם עולה על במת הכנסת, או בתקשורת, ואומר שהוא רוצה לדאוג לאזרחים, לצעירים של מדינת ישראל, אני אגחך, כי אני לא מאמינה להם יותר.

פניה קירשנבאום: אני מצטערת שככה זה נגמר.

פניה קירשנבאום: אני מאוד מקווה שאולי זה לא הסוף, אני מקווה, חיים.

פניה קירשנבאום: בכל מקרה, הם לא יצליחו לרפות את ידיי בעניין הזה, ואני אמשיך לעשות ניסיונות כאלה ואחרים.

פניה קירשנבאום: אני מאוד מקווה שריקי מחדרה תוכל לשלוח את הבן שלה לקבל את ההשכלה, כי מה שנשאר לה היום זה רק המכללות הפרטיות, ואוניברסיטאות, כי היא לא תוכל לשלוח יותר את הילד שלה כנראה למכללה טכנולוגית.

פניה קירשנבאום: תודה.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: האמת היא שאני לא השתלבתי בדיונים הקודמים, סמכתי על כך שהוועדה באופן אוטומטי מאמינה במכללות.

אילן גילאון: בכלל, אני מבין הפער הוא כ-50 מיליון שקלים.

פניה קירשנבאום: פחות – 20, 30 מיליון.

חיים כץ: 20, 30 מיליון.

אילן גילאון: אני לא יודע.

אילן גילאון: באופן אוטומטי יש לי סיבות כאשר האוצר נמצא בצד אחד, אני תמיד בצד שני וזה לא משנה, לכם זה הרבה יותר מורכב.

אילן גילאון: אבל תראה, אני רוצה להשלים את הדברים כאן של פניה.

אילן גילאון: היו כאן הצהרות שקשורות לאחינו הבכור, המכללות יהיו האח הבכור ולא האח החורג.

אילן גילאון: אתה יודע, זה עסקי אחים מה שנקרא.

אילן גילאון: בכלל, עכשיו, אוצר ותמ"ת זה "אחוקים" לגמרי, זה תמיד מבשר בעיות.

אילן גילאון: אנחנו לא יכולים פה לתרץ את העצבים שלנו כמה אנחנו כועסים על המצב, אלא רק לנסות להבטיח לכם שאנחנו נעשה את הלחץ.

אילן גילאון: אני פחות יכול מכם, אבל מצטרף גם כן כדי שנגיע לאיזשהו מקום שהפה – כמו שנאמר באנגלית - שים את הכסף איפה שהפה שלך נמצא.

אילן גילאון: דיברת על מכללות טכנולוגיות.

אילן גילאון: אתם יודעים מה משבר ההנדסאים בארץ, אתם יודעים איזה מחסור יש.

אילן גילאון: אתם יודעים איזה בריחה, אתם יודעים את כל הדברים האלה – אי אפשר לשחק עם זה.

אילן גילאון: אבל, מכם, אני רוצה לבקש דבר אחד - צריך להשתמש בכלי שנקרא שביתת רעב, אני לא חושב שזה כלי נכון, אבל בוודאי הוא לא כלי שמתחילים איתו מערכה - חיים יודע, הוא אמון על כך.

חיים כץ: מאוחר יותר נדבר על זה.

אילן גילאון: חבר'ה, המאבק הוא תמיד שמישהו אחר יעשה שביתת רעב לא אנחנו, זה שיהיה ברור.

אילן גילאון: ולכן, בעניין הזה באתי כדי להיות כאן, כי אני צריך להיות נוכח.

אילן גילאון: גם קיבלתי פניות ונזיפות שאני לא נמצאתי בדיונים הקודמים, וזה בצדק, אין לי פתרון מידי, אין לי פתרון קונקרטי להציע.

אילן גילאון: אני מוסיף את כובד משקלי שזה בערך 107 קילוגרם על העניין הזה.

אילן גילאון: אמרו לי תמיד שעדיף להגיד את האמת, אני רואה שאנשים מסתבכים פה, ואתה יודע, שואלים אותם שאלה, ואז הם אומרים פעם ככה, פעם ככה.

אילן גילאון: אני מספר מה המשקל, מה אכלתי, מה עישנתי, זה הכי טוב לעשות את הדברים בצורה כזאת ובלי שביתת רעב חברים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני רק רוצה לפתוח את הבוקר הזה שהוא בוקר עצוב לפורום המכללות הטכנולוגיות.

<יוכבד פנחסי אדיב: לך, חבר הכנסת כץ, ולומר לך אתה צדקת.

חיים כץ: אני אומר לך מה אני חושב.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו כנראה אנשים מנומסים מדי, מאורגנים מדי, מאמינים באיזושהי פוליטיקה חדשה שרצו להביא לפה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני זוכרת את הכנסים שהיו אצלנו בחלק מהמכללות על ידי מי שהיום ממונה כשרים שתופרים לנו את הבור הבא, מציגים בפני הסטודנטים את הפוליטיקה שלהם מה הם רוצים להוביל, איך יהיה יותר טוב, איך נקשיב לעם, איך העם ישלוט בממלכה, ולא השרים ישלטו בעם.

<יוכבד פנחסי אדיב: היו כל מיני הצעות מאוד יפות, אני חייבת לציין, מאוד מאמינות, אבל זה טפח לנו בפנים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אתה צדקת, ואנחנו טעינו.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חושבת שב-48 השעות שאנחנו ככה דיירים של הכנסת למטה שם באוהל, היה לנו הרבה זמן לחשוב.

<יוכבד פנחסי אדיב: לחשוב על כל מיני סנריומים איך מתנהלים אתנו, האם אנחנו אולי בסנדרום "האשה המוכה" – מבטיחים הבטחות, אומרים תנו לנו צ'אנס, תנו לנו 48 שעות.

<יוכבד פנחסי אדיב: והנה, תראו מה קרה - טפחו לנו על הפנים.

<יוכבד פנחסי אדיב: במהלך 48 שעות שבהם שר האוצר לפיד שלח שליחים כאן למערכת, שלח דרך עופר, שלח דרך ידידתנו הטובה פניה קירשנבאום.

<יוכבד פנחסי אדיב: אמרו לנו תעצרו את התהליך, תעצרו את שביתת הרעב.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני תוך 49 שעות פותר, לומד את הנושא ופותר את הבעיה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אז לא רק שלא פתרו את הבעיה, לא דיברו אתנו בכלל, לא פנו אלינו.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חייבת להגיד לך שהיו לנו ביקורים יפים מאוד, גם דרך חברי סיעתו.

<יוכבד פנחסי אדיב: באו ואמרו, תקשיבו, אתם צודקים אנחנו חוזרים מיד ליאיר, ואומרים מה אתה עושה?

<יוכבד פנחסי אדיב: - תעצור את התהליך, אנחנו השליחים שלכם.

<יוכבד פנחסי אדיב: אף אחד לא הגיע - לא פנייה מיאיר לפיד, ואני אגיד לכם יותר חמור מזה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חושבת שבתהליך שבו מנהלי מכללות יושבים פה, דרים באוהל בשביל מכללות טכנולוגיות, בשביל הסטודנטים שלהם, שר אוצר לא יורד, לא קורא לנו לחצי שעה, לא דרך הפקידות שלו, הוא בעצמו, הוא זה שבחרנו בו לא יורד למטה לשאול חברים, מה אתם עושים, רדו, בואו לפתור את הבעיה, למה אתם לוחמים בכלל?

<יוכבד פנחסי אדיב: בואו נדבר שנייה על השר השני, השר שממונה עלינו, שר הכלכלה להיום – איפה?

<יוכבד פנחסי אדיב: איפה נמצא השר בנט?

<יוכבד פנחסי אדיב: איך יכול להיות שמתחילת המשא ומתן, מתחילת היבחרו, כבר לא מדבר על התהליך הקודם.

<יוכבד פנחסי אדיב: חייבת לציין שהשר הקודם לפחות נפגש איתנו.

<יוכבד פנחסי אדיב: מיום כהונתו השר בכלל לא פגש אותנו אפילו פעם אחת חוץ מלבוא ולהגיד חג שמח במהלך הדיונים.

<יוכבד פנחסי אדיב: לא ישב איתנו, לא שאל את השאלה, לא הבין את הבעיה, זה תחת סמכותו, זה המשרד שלו, הוא אמור לדאוג לסטודנטים האלה, עד היום לא דיברנו איתו.

<יוכבד פנחסי אדיב: השר בנט עשה לנו אקזיט, השר לפיד עשה לנו תרגיל מסריח, אפשר להשוות אותו לתרגילים המסריחים של הפוליטיקה הישנה.

<יוכבד פנחסי אדיב: הלך מאחורי גבינו, וב-48 שעות לא רק שלא דיבר איתנו, פנה לרשת "אורט", רשת שיושבת בתוך הפורום המכללות הטכנולוגיות, אחת מתוך הרשתות שיושבות ומנהלות, ומלמדות סטודנטים.

<יוכבד פנחסי אדיב: ומה הוא עשה?

<יוכבד פנחסי אדיב: תקשיבו, יש לי עסקה, אני מציע לכם 90 מליון, אתם רוצים 140 מליון, אני אחדש לכם חבר'ה, שאנחנו בכלל לא רוצים 140 מליון.

<יוכבד פנחסי אדיב: דו"ח גינצבורג מדבר על 220 מליון, זו הייתה פשרה מינימלית להתחיל את הרפורמה בעולם של הנדסאים, לא 140 מליון, 220 מיליון.

<יוכבד פנחסי אדיב: אגיד לכם את האמת, יותר מזה, 400 מיליון כדי להציל את המערכות האלה, ולהשוות אותן בסופו של דבר למערכת האקדמית.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מנהלי המכללות, ירדנו, כבר לא רוצה להתבטאות במלים לא יפות, אבל ירדנו לתחתית, ואמרנו אנחנו רוצים 140 מיליון ל-5 שנים, נתפשר על 6 שנים, אבל בואו נתחיל רפורמה, בואו נתחיל לדבר, שהיום או מחר בבוקר נפתח את המכללות האלה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אז מה הוא עשה?

<יוכבד פנחסי אדיב: אז הוא פנה לרשת, רשת שבכלל ניזונה ממקורות אחרים לחלוטין, רשת שיש לה עתודות כספיות אחרות ממקומות אחרים לחלוטין, בתי ספר תעשייתיים, משרד החינוך, ואמר להם, בואו ואציע לכם 90 מיליון, נסגור את העיסקה - מה הם אמרו?

<יוכבד פנחסי אדיב: כן.

<יוכבד פנחסי אדיב: זאת אומרת, שהתרגיל המסריח אמר, קודם כל בואו נפלג אתכם, בואו נכניס עצם לתוך פורום מכללות טכנולוגיות, זה לא הצליח, הפורום מאוחד.

<יוכבד פנחסי אדיב: הדבר השני שזה אומר, שהמכללות הפריפריאליות בתל חי, בכינרת, בגליל, ברופין, באריאל, בבאר שבע, בשדרות, כל אלה שדואגים לסטודנטים שיהיה להם איפה ללמוד מחר בבוקר ולקבל מקצוע ולעבוד, ולא לשבת לנטל על החברה, אותם הוא זנח – תרגיל מסריח, אחלה תרגיל.

<יוכבד פנחסי אדיב: אחד עשה אקזיט ולא שם עלינו, השני עשה תרגיל מסריח – אז מה אתם רוצים שנעשה עכשיו?

<יוכבד פנחסי אדיב: מה אתם מציעים?

חיים כץ: עוד מעט.

<יוכבד פנחסי אדיב: שביתת רעב, נכון, זו דרך נוראה.

<יוכבד פנחסי אדיב: זו דרך נוראה להושיב מנהלי מכללות למטה פה באוהל.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה המקום שלנו, במקום ללכת ולנהל מערכות?

<יוכבד פנחסי אדיב: מחכים לנו סטודנטים בבית, אז מה אנחנו עושים?

<יוכבד פנחסי אדיב: שביתת רעב הוא צעד קיצוני.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה צעד שאומר, חברים, זה מה שנקרא "התאבדות" במרכאות כפולות.

<יוכבד פנחסי אדיב: מה אתם רוצים?

<יוכבד פנחסי אדיב: עד שאם מישהו פה, איזשהו מנהל מטורף לא ישרוף את עצמו כמו שעשה הקודם כשעשה איזושהי שביתה מטורפת, זה התהליך?

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו בחרנו בפוליטיקאים החדשים.

<יוכבד פנחסי אדיב: סיעות חדשות נכנסו, אנחנו בדיוק רואים, זה טופח לנו על פנים איך אנחנו רואים אחורה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אז תגידו לנו, צדק חיים כץ.

חיים כץ: אתם בחרתם את זה?

חיים כץ: אתם בחרתם אז תאכלו את זה.

חיים כץ: אם בחרתם תאכלו, אז מגיע לכם.

<יוכבד פנחסי אדיב: העם בחר, הסטודנטים.

חיים כץ: תגידי העם בחר, לא אנחנו.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מייצגים את העם.

<יוכבד פנחסי אדיב: הסטודנטים שלנו - - -

חיים כץ: אז תאכלו את זה.

אילן גילאון: הצרה חיים, שהאשה המוכה הזאת גם חוזרת לבעלה המכה אחר כך, זאת הצרה.

<יוכבד פנחסי אדיב: נכון.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו רואים את האשה המוכה הזאת גם פה, אולי אני אשתפר תני לי צ'אנס.

<יוכבד פנחסי אדיב: והנה, מאחורי הגב הוא הלך למשפחה ועשה קרע בתוך המשפחה, אז אל תדברו איתי על אידיאולוגיה חדשה ופוליטיקה חדשה, הכול פה אותו דבר.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חושבת שמישהו בסופו של דבר הצטרך לפתוח איזושהי ועדת חקירה ולהגיד מה קורה פה במערכות של השכלה טכנולוגית.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני כבר לא רוצה לקרוא את העיתונים על השכלה טכנולוגית, זה לא מעניין כבר, לא המאמרים שצריך, וצריך הנדסאי וכל הדברים האלה.

<יוכבד פנחסי אדיב: עזבו, חבר'ה, פה זה הכרעה, פה בוועדה הזאת האם צריך או לא צריך.

<יוכבד פנחסי אדיב: האם שר האוצר מחליט להתערב, או אולי גם בנט סוף סוף יחליט להתערב ולהציל את המערכת הזאת.

חיים כץ: הוא עסוק, הוא עכשיו בטבע.

<יעקב דור: שם יש 700 עובדים - - - 5,000 מרצים.

<עידו חגאי: אני רוצה להצטרף לדברים ולציין.

<עידו חגאי: מעבר לכל מה שיוכי תיארה, אני רוצה לציין, הבוקר ברוב חוצפה, דוברות משרד האוצר מפרסמת בפייסבוק הודעה שיש הסכמה על מתווה, וקוראת לנו לעשות, ויש מסמכים מקצועיים.

אילן גילאון: כתוב שם שאורט קיבלו את זה.

<עידו חגאי: כתוב שאורט, וקוראים למכללות להתעשת.

<עידו חגאי: ברשותכם, אני רוצה לומר קודם חד משמעית.

<עידו חגאי: אין הסכמה על שום מתווה כי לא דיברו איתנו.

<עידו חגאי: כל הגורמים המקצועיים שכתוב בהודעה שהציגו לנו במהלך השנתיים האחרונות מסמכים מקצועיים והכול, אני קובע פה חד משמעית.

<עידו חגאי: אני הייתי שותף בכל הדיונים, והיו דיונים אינטנסיביים בין אוקטובר למרץ, עם בכירים ממשרד האוצר ובכירים ממשרד הכלכלה.

<עידו חגאי: מי שהציג את המסמכים לאורך כל הדרך זה המכללות הטכנולוגיות.

<עידו חגאי: שורש הבעיה פה זה התמחור והתיקצוב.

<עידו חגאי: לקחנו יועץ מקצועי לא פחות ולא יותר ממר שמואל סלאבין, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, חבר הות"ת, שהציג מסמך מקצועי.

<עידו חגאי: פקידי האוצר והפקידות המקצועית במשרד הכלכלית, מעולם לא הגיבו למסמכים האלה.

<עידו חגאי: הם ישבו ושתקו, ומה שהם אמרו לנו – אין לכם בעיות אתם מאוזנים.

<עידו חגאי: המכללות מאוזנות.

<עידו חגאי: אני רוצה לספר פה לכולם כמה עובדות בסיסיות.

<עידו חגאי: ראשית כל, כל המכללות הן עמותות וחברות לתועלת הציבור ללא כוונת רווח, כמו כל התיכונים במדינת ישראל וכל המכללות האקדמיות במדינת ישראל, אנחנו אותם ארגונים, אנחנו לא ארגונים פרטיים למטרת רווח.

<עידו חגאי: שנית, במדינת ישראל יש חוק, אסור לנו להיות בגרעון.

<עידו חגאי: אנחנו צריכים איתנות פיננסית ואישור ניהול תקין כל שנה.

<עידו חגאי: כלומר, מכללה שתהיה בגרעון תיסגר, אז בטח שאנחנו לא בגרעון.

<עידו חגאי: מי משלם את המחיר?

<עידו חגאי: אנחנו לא מקיימים תוכניות הלימודים שלנו.

<עידו חגאי: אנחנו לא משלמים למרצים שלנו שכר, והפלה ופלא אנחנו מאוזנים.

<עידו חגאי: אנחנו לא עומדים בייעוד שהמדינה שלחה אותנו אליו – להכשיר השכלה טכנולוגית איכותית למדינת ישראל, צריך להבין את זה.

<עידו חגאי: חד משמעית, הצגנו במשא ומתן המערכות היום בגרעון של 80 מיליון שקל.

עדי קול: תסביר איפה הגרעון.

עדי קול: אני מבינה שאתם מצליחים לתת שרות גרוע כי אין לכם כסף, אבל גרעון אין.

<עידו חגאי: אני אסביר את הגרעון במערכת, אני אסביר מהו.

<עידו חגאי: היום אנחנו משלמים בממוצע בין 100 ל-125 שקל לדוקטורים ומהנדסים שילמדו.

<עידו חגאי: כדי לעמוד באוגדן שהמדינה מחייבת אותנו ללמד, 1,000 שעות בשנה, כפול החלוקה לקבוצות, יש מסמכים מקצועיים מאוד ברורים, אנחנו צריכים כ-11 אלף שקל לתלמיד.

<עידו חגאי: אנחנו מתוקצבים על 7,000 – 4,000 שקל לשנה על 20 אלף סטודנטים – 80 מיליון.

<עידו חגאי: בוא נאמר פה, היום יש במערכת שנה שעברה 22, השנה יתחילו כ-24, רק 18 אלף מתוקצבים, יש פער של כשליש מהסטודנטים בכלל לא מתוקצבים, אין לזה אח ורע במערכות.

עדי קול: איך אתם מאוזנים?

יעקב מרגי: המעבדות - - -

<עידו חגאי: מקצצים מתוכנית הלימודים.

חיים כץ: את לא מבינה איך הם מאוזנים?

חיים כץ: לא משלמים למרצים, והם לא מלמדים את התכנית, והם מוציאים הנדסאים גרועים.

עדי קול: אני רציתי לשמוע מה שהסבירה לי השרה, ואני מודה לה.

<עידו חגאי: יפה, אז על זה מסתמך משרד האוצר כנראה, ואומר שאין בעיה.

<עידו חגאי: זה הבסיס, ויש פה נציגים מקצועיים של משרד האוצר ומשרד הכלכלה, הם ישבו איתנו, לא קיבלנו עד היום תשובה.

<עידו חגאי: ב-48 השעות האחרונות כפי שאמרנו לא היה דיאלוג, לא נכנס לרמה הערכית מוסרית כמו של אנשים שאומרים משהו ולא עומדים בזה, לא רוצה להיכנס לזה.

<עידו חגאי: לא רוצה להיכנס להפרד ומשול.

<עידו חגאי: באוהל המחאה באמת נכנסו אתמול חברי כנסת שאני מאמין להם באותנטיות שלהם, גם מ"יש עתיד", הם מבינים את העניין.

<עידו חגאי: נכנס אפילו סגן שר האוצר אחרי הדיון על מלחמת יום כיפור, עבר אצלנו, ישב חצי שעה.

<עידו חגאי: נכנסו מהתאחדות התעשיינים בבוקר, יושב ראש ועדת החינוך של התעשיינים, החבר שלנו, באמת, עמיתי, תעשיין שמואל גולדשטיין, מנכ"ל חברת רב בריח, וזועק את הזעקה של התעשיינים.

<עידו חגאי: אומר, אין לו אנשי מקצוע היום, הם לא יכולים לפתוח משמרת שנייה ושלישית, הם לא יכלו להעלות את הפריון במשק.

<עידו חגאי: כל התחלואים של התעשייה הישראלית צריך כוח אדם, אין הכשרה מקצועית כולם יודעים.

<עידו חגאי: את הואוצ'רים אי אפשר לייצר, אי אפשר בכאילו.

<עידו חגאי: והוא אומר בצדק, במקום לעשות, וזה חשוב שלא יהיו פיטורים ב"טבע", זה חשוב.

<עידו חגאי: אבל הוא אומר איפה 25 אלף סטודנטים שלומדים עכשיו, שתוך שנתיים ייכנסו למעגל העבודה?

<עידו חגאי: במקום להשקיע בלסלול כבישים לאיזורי תעשייה, בואו תשקיעו בהון האנושי.

<עידו חגאי: ייאמר לזכות משרד האוצר, יש מדיניות כלכלית במדינת ישראל, משקיעים בהון אנושי טכנולוגי.

<עידו חגאי: משקיעים בהשכלה אקדמית, משקיעים בחינוך תעשייתי לנוער, משקיעים בעתודה הטכנולוגית י"ג, י"ד.

<עידו חגאי: יש אמות מידה.

<עידו חגאי: משלמים למורה בישראל ולמרצה בישראל על פי דירוג עובדי הוראה, ועל פי דירוג האקדמאים.

<עידו חגאי: רק המורים שלנו קרוב ל-4,000 אנשי סגל, מהנדסים, דוקטורים, אנשים מקצועיים רומסים אותם.

<עידו חגאי: נכון, אנחנו מצטערים אין להם איגוד מקצועי, אנחנו לא פוליטיקאים, לא עוסקים באיגוד מקצועי וכדומה, הם משלמים את המחיר, אנחנו לא נאבקים בשביל עצמנו.

<עידו חגאי: אנחנו נאבקים בשביל הסגל שלנו, אנחנו נאבקים שתהיה לנו סביבה של מעבדות מקצועיות מותאמות - איך רוצים שנעשה את זה?

<עידו חגאי: אני לא רוצה להתייחס לבנט וללפיד ברמה האישית.

<עידו חגאי: הם נבחרי ציבור, אני לא רוצה לעסוק פה בהיעלבויות, ולא היעלבויות.

<עידו חגאי: יש אנשים, מי שנבחר להיות מנהיג, צריך לדעת לשאת בתפקיד ובאחריות.

<עידו חגאי: ואם הם לקחו על עצמם, המנהיגות שלהם נבחנת מול העמידה מול הדרגים המקצועיים שלהם.

<עידו חגאי: נכון, זה לא סוד, הדרגים המקצועיים של משרד האוצר גנזו פה, רמסו את הדרג המקצועי הבכיר של מה"ט.

<עידו חגאי: יושבת פה מנהלת מה"ט, כן, רומסים אותה, סליחה אני אומר, זה שעוד לא פיטרו אותה, זה בסדר, אבל כל מה שהיא אומרת לא מתייחסים לאף מסמך מקצועי שלה, מידרו אותה מהמשא ומתן.

<עידו חגאי: אני לא רוצה להגיד באיזה עולמות במדינת ישראל ככה מתנהלים.

<עידו חגאי: היועצים שלנו, מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, שמואל סלאבין, נדב כספי, רפרנט משרד הביטחון באגף התקציבים, הם אמרו לנו, ייאמר לזכותם לפני שנה, חבר'ה, ככה יעשו לכם, זה התרגיל?

<עידו חגאי: משרד האוצר לא מדבר, רן ידידנו יושב שמה, הוא ישתוק, השיירה תעבור, הכול בסדר, הכסף לא יועבר, אנחנו נתמוטט, יהיה בסדר, כי אין עוררין שמבחינה כלכלית זה נזק.

<עידו חגאי: אז או שנפנה עכשיו בבקשה, אנחנו נשמח שתעזרו לנו.

<עידו חגאי: ראינו אתמול הרבה נציגויות זרות שמגיעות.

<עידו חגאי: הפורום למכללות הטכנולוגיות יפנה למדינות ה-OECD לאיחוד האירופאי שייתן לנו תקציב.

<עידו חגאי: יש קרנות, יכול להיות שהם יצילו אותנו.

<עידו חגאי: יכול להיות שנעשה את זה, יכול להיות.

<עידו חגאי: איפה הגאווה שלנו, איפה המקצועיות שלנו?

<עידו חגאי: כלומר, יש לנו פה דילמה, אנחנו כמנהלי מכללות גמרנו לשקר ולרמות במדינת ישראל.

<עידו חגאי: אנחנו רוצים ללמד את הסטודנט שיש לנו את האוגדן, את תכנית הלימודים.

<עידו חגאי: אנחנו רוצים להכשיר הנדסאים איכותיים, ואנחנו רוצים את המשאבים שנעשה את מה שמבקשים מאיתנו.

<עידו חגאי: בדילמה הזאת אני לא מתבייש להגיד, אני עם חבריי יושב ראש הפורום עם דלקת ריאות, החברים שלי פה עד גיל 68, חוזרים מכאן, יוצאים, שובתים רעב.

<עידו חגאי: ובמקביל ביום ראשון סוגרים את כל המכללות.

<עידו חגאי: אנחנו לא משחקים, ולא ממצמצים.

<עידו חגאי: אנחנו עכשיו בחתירה אל המגע, אל החזית, לא מסתובבים לאחור, אנחנו לא מתפשרים.

חיים כץ: בסוף הדיון תתן את ההצהרה שלך, אף אחד לא ימנע ממך ואף אחד לא יסתום לך את הפה.

שמעון אוחיון: תודה אדוני היושב ראש, זה באמת דיון כואב.

שמעון אוחיון: אני לא רואה את זה כבעייה נקודתית, אולי זאת הטעות שלנו.

שמעון אוחיון: מי שרואה את זה בראייה רחבה יותר, רואה כאן כשל לכל אורך הדרך שהולך ומצטבר.

שמעון אוחיון: הביאו אותנו היום למצב חמור ביותר, ולכן אני גם חושב שההתערבות צריכה להיות התערבות הרבה יותר יסודית יותר מהפכנית, יש לך כאן הזדמנות כיושב ראש הוועדה להוביל מהלך כזה.

שמעון אוחיון: אני לא יודע מה הם מחפשים במסגרת משרד העבודה והרווחה, או מה שנקרא משרד הכלכלה.

שמעון אוחיון: אני בטוח שחלקם היה משתפר לו היו מסונפים בדרך כזאת או אחרת, למל"ג, למועצה להשכלה גבוהה.

שמעון אוחיון: בטוח שלא נלמד ממה שקרה שם.

שמעון אוחיון: במל"ג, ות"ת הצליח להוסיף לעצמו למסגרת התקציבית כשני מיליארד שקלים בשנתיים האחרונות כדי להתמודד עם בעיית ההשכלה הגבוהה.

שמעון אוחיון: אנחנו התייחסנו משהו - - -

יעקב מרגי: בגלל ההצלחה ההיא יש פה עקשנות היום.

שמעון אוחיון: הגיל הרך – התייחסנו לאחד המגזרים בתוך הגיל הרך לגיל 3-6, והמדינה נתנה, ושר החינוך לשעבר נתן את חלקו בעניין הזה.

שמעון אוחיון: עוד מעט תעלה הצעה לסדר היום, סוגיית בריחת המוחות.

חיים כץ: אז מה אם תעלה הצעה לסדר היום?

חיים כץ: יש פה אזרחים שמחנכים.

חיים כץ: אתה תעלה הצעה לסדר היום.

חיים כץ: יהיה דיון במליאה, הם לא רוצים להשחית את הזמן.

חיים כץ: בהצעה לסדר היום אתה משחית את זמנך, אין פתרון, אתה עומד על הדוכן ומתנהל כאילו, מה אתה מבקש מהם?

חיים כץ: אתה תעלה הצעה לסדר, ניתן לך להדליק משואה.

שמעון אוחיון: חיים, אני מסכים איתך.

שמעון אוחיון: אני רק אמרתי, בריחת המוחות על מה היא מדברת בריחת המוחות?

שמעון אוחיון: לא אותו חוקר מוכשר, לא אותו פרופסור, אלא המעבדה מסביבו שהיא חסרה.

שמעון אוחיון: אותם הנדסאים, אותם טכנולוגים שמאפשרים לאותו חוקר באוניברסיטאות אחרות - - -

חיים כץ: את מי אתה משכנע, תגיד לי, את אלה שאינם?

שמעון אוחיון: איפה הבמה שאתה רוצה שאני לא אזדהה איתם?

חיים כץ: אתה מזדהה, בסדר.

חיים כץ: ..

שמעון אוחיון: חיים, אל תתקוף, אני איתך בעניין הזה.

שמעון אוחיון: אני אשמיע את קולי בכל מקום, גם בוועדת החינוך, וכפי שהלכתי להזדהות איתם, וגם נכניס את זה לתכנית העבודה בכל מקום.

חיים כץ: אולי זה היה פתרון להוציא אותם מהתמ"ת, ולהעביר אותם לחינוך, ושם היה הפתרון.

חיים כץ: הם לא מעניינים את התמ"ת, לא מעניינים - לא מעניין אז הוא לא בא.

שמעון אוחיון: חיים, אמרתי במסגרת השדולה כאשר התייצבתי למענם, ואמרתי לשר בנט, אתה יודע מה, יש לך פה הזדמנות.

שמעון אוחיון: יש בן יחיד שקוראים לו החינוך הטכנולוגי, אין לך כמו לשר החינוך את כל המגזרים, אדרבא, טפח אותו.

שמעון אוחיון: לצערי, זה לא קורה, אז כנראה באמת אין ברירה, כפי שגם טרכטנברג, מציע הצעות להעביר את כל הנושא הזה שפעם היה בהיסטוריה עבודה רווחה למסגרת חינוך, שם יש את התקציבים, שם יש את המשאבים, שם ישוו את שכרם של אותם עובדים אקדמאים בעניין הזה.

<תמיר גרינברג: אני רציתי להסביר לחברת הכנסת עדי קול איך אנחנו מאוזנים, זה מאוד פשוט.

<תמיר גרינברג: יש לי שתי מחלקות, מחלקה להנדסאים ומחלקה ללימודי תעודה.

<תמיר גרינברג: המחלקה ללימודי תעודה מרוויחה, ומרוויחה יפה, והמחלקה ללימודי הנדסאים מפסידה, ומפסידה הרבה.

<תמיר גרינברג: המחלקה ללימודי תעודה מאזנת את המחלקה ללימודי הנדסאים.

<תמיר גרינברג: שנקר הממונים עליי הם לא טפשים, הם יגידו לי רגע, למה לנו להחזיק גוף מרוויח וגוף מפסיד, בוא נוותר על הגוף המפסיד ונישאר רק עם גוף מרוויח.

<תמיר גרינברג: זה כבר קרה פעם אחת, שנקר החליטו לסגור את בית הספר להנדסאים וניהלתי מלחמה והם ויתרו על זה, אבל זה יקרה שוב.

<תמיר גרינברג: דבר שני, מבחינה של נתונים אני עשיתי בדיקה קטנה, מתי נקבע התיקצוב של הנדסאים.

<תמיר גרינברג: התיקצוב של הנדסאים בסך 7,500 שקלים נקבע בשנת 1983.

<תמיר גרינברג: השכר הממוצע במשק היה אז 1,500 שקלים, כלומר, מדינת ישראל בדקה ומצאה שעל מנת להכשיר הנדסאים, אנחנו נדרשים לחמש משכורות ממוצעות במשק.

<תמיר גרינברג: השכר הממוצע היום עומד על 8,400 שקלים.

<תמיר גרינברג: התיקצוב להנדסאים הוא עדיין 7,500 שקלים.

<תמיר גרינברג: אני חושב שהמספרים האלה אומרים את הכול.

<תמיר גרינברג: חוסר האונים המוחלט של משרד האוצר ושל משרד הכלכלה.

<תמיר גרינברג: אני חושב שבמשבר הזה, בנקודה שאנחנו נמצאים, המפתח הוא התרגיל שהם עשו לנו עם אורט.

<תמיר גרינברג: אני חושב שאנחנו צריכים להפעיל כאן את מקסימום הכוח מול אורט ומול משרד האוצר.

<תמיר גרינברג: אני רוצה לבקש מיושב ראש הוועדה, אם אפשר שיפנה למבקר המדינה ושיבדוק את אופן ניהול המשא ומתן הזה מי נתן הוראה לנהל משא ומתן נפרד עם אורט.

יעקב מרגי: יש לו כל כך הרבה נושאים לבדוק.

<תמיר גרינברג: עוד אחד.

<תמיר גרינברג: כי אני חושב שמה שקרה כאן זה שערורייה, וברגע שנצליח לנתק בין אורט ובין האוצר אנחנו נהיה חזקים הרבה יותר.

<טל לוטן: אני חושבת שזה יום עצוב.

<טל לוטן: יש פה שאלה של מדיניות וסדרי עדיפויות לאן רוצים להוביל את המשק ואת התעשייה הישראלית ואת החינוך ואת ההשכלה הטכנולוגית בפרט, זה פשוט לא עולה על הדעת.

<טל לוטן: כבר היום יש מחסור של אלפי עובדים מהנדסים, טכנאים הנדסאים, רתכים, מסגרים בכל ריצפת הייצור, בכל השדרות.

<טל לוטן: אנחנו כולנו חיים על הגלים של הדי העלייה מחבר העמים, ולא לעולם חוסן, העובדים מבוגרים.

<טל לוטן: אם אנחנו לא נתחיל לדאוג לדור העתיד, ודור עתיד התעשייה צריכה כוח אדם איכותי ומקצועי, והנדסאים ברמה גבוהה, ואין הוקוס פוקס, אי אפשר להכשיר אותם עם מורים שאי אפשר לשלם הרבה, עם טובי המורים, אי אפשר ללמד אותם ולהכשיר אותם, סדנאות לא רלבנטיות, כך שבסוף כולנו נעמוד פה עוד שלוש שנים ונגיד איפה טעינו, איפה היינו כשהיה הקיצוץ.

<טל לוטן: אנחנו יושבים פה ישיבות אחרי הישיבות וכאילו כלום לא קורה.

<איריס קליין: אנחנו יודעים שחינוך טכנולוגי זה לא משהו סקסי, וגם הנדסאים זה מאוד לא סקסי.

<איריס קליין: אני מסכימה עם סגנית השר, אנחנו עוסקים בחברה הישראלית.

<איריס קליין: אני בתור מי שמנהלת מכללה באזור נצרת עילית, יכולה להגיד באחריות שכל מי שמסיים אצלנו לימודי הנדסאות, ואנחנו גם דואגים למקום עבודה, בונה בית במגדל העמק, בנצרת עילית, בעפולה, בבית שאן ובכל האזורים.

<איריס קליין: קשה מאוד לגבור על כוח המשיכה של מדינת תל אביב.

<איריס קליין: אם אנחנו מצליחים להשאיר צעירים שם, אנחנו חושבים שאנחנו עושים את מלאכתם של הרבה מאוד מהאנשים שיושבים פה.

<איריס קליין: אנחנו למדנו בתקופה האחרונה שאנחנו מדברים לאוזניים ערלות, אבל לפחות מי שמקברנט את המדינה הזאת כשהוא נוהג הוא צריך עם עיניים פקוחות להיות.

<איריס קליין: אני אומרת בכאב לב, יבוא יום ותסתכלו במראה, ואתם תראו ישראלי אחר.

<איריס קליין: אתם תסתכלו תראו גליל ונגב מרוקנים.

<איריס קליין: אתם תראו הרבה יותר מלוכסני עיניים ובעלי חזות פנים אחרות.

אילן גילאון: אין ביטויים כאלה פה גברתי – מלוכסני עיניים, כולנו מלוכסני עיניים.

<איריס קליין: התכוונתי שהצטרכו להביא עובדים זרים לזה התכוונתי.

<איריס קליין: סליחה.

<מאיר ביטון: ברשותך, אני רוצה להעיר לחברת הכנסת, דיברנו על איזון תקציבי.

<מאיר ביטון: מכללת תל חי בגרעון של 2.5 מיליון שקל.

<מאיר ביטון: יושבת כאן המנהלת, מכירה את כל הדוחות הכספיים.

<מאיר ביטון: המכללה מתנהלת בסופר אחריות, ומגיעים ל-2.5 מליון שקל גרעון, ואפילו אם תפנו אליי אני לא יכול כי אני תלוי בגלל שאין איתנות פיננסית, אז אני הראשון שייפול, אחריי כינרת, וזה יבוא משני הצדדים של המדינה עד שנגיע - - - הנסיון הזה לפלג את הפורום הוא דבר שלדעתי חמור ביותר.

<מאיר ביטון: אם כך רוצים לתקן פערים חברתיים, רוצים לטפח את אורט, כאשר אורט יש להם אינטרס ברור שהמכללות ייסגרו, כי אז כולם יעברו לשם, זה מה שהם רוצים.

<מאיר ביטון: אגיד משהו מאוד חמור, אני לא יודע אם זה המקום, אני לא יודע אם אפשר לרשום לפרוטוקול.

<מאיר ביטון: בתור אזרח המדינה, בתור אחד שגדל בקריית שמונה, ועבר את כל ההיסטוריה, התרגלנו.

<מאיר ביטון: אני גם חבר מליאה, חבר מועצה, אני רואה איך הדברים מתנהלים.

<מאיר ביטון: אנחנו חיים מאירוע ביטחוני לאירוע ביטחוני.

<מאיר ביטון: אני יכול לחכות פה עד מחר, לפני שנה הסתיים נושא המלגות, מענק המלגות שקיבלנו מהמדינה זה היה במבצע ענבי זעם, קיבלנו מיליון שקל.

<מאיר ביטון: מה הסטודנטים אומרים, הם אומרים ככה - - - הוא היחידי, כי הוא מבטיח והוא מקיים, ותיכף אחרי זה אנו מקבלים קטיושות – אני מקבל כסף, מלגות, ככה אני חי, זה מה שאתם אומרים לי עכשיו, תלך חזרה למכללה, נחכה לאירוע ביטחוני.

<מאיר ביטון: ההיסטוריה מוכיחה שזה כך.

<מאיר ביטון: זאת האמת לצערי הרב.

<מאיר ביטון: אתם ביקשתם לא לשבות.

<מאיר ביטון: תראו, אני מוכן לעמוד עם האתגר הזה של הבושה, של הביזיון, של החרפה, של הקור הירושלמי בלילה, של הגניבות מהאוהל.

<עידו חגאי: גנבו לו את הארנק, את המפתחות של האוטו, הכול.

<מאיר ביטון: עם זה אני יכול להתמודד, אבל מול משרד האוצר, משרד הכלכלה אני לא יכול לעמוד בזה.

חיים כץ: אתם המנהיגים של המאבק הזה.

חיים כץ: אתם המנהיגים של המכללות שנלחמים על עתיד החינוך הטכנולוגי במדינת ישראל.

חיים כץ: שמעתי אותך יוצא בהצהרה שאתם תצאו לשביתת רעב.

חיים כץ: אני נכנס, עוצם עיניים רגע כחבר כנסת, אתם תעשו את מה שאתם חושבים.

חיים כץ: יצא לי לנהל מאבקים בחיים שלי, אני לא הייתי עובד כמוכם.

חיים כץ: הכנסת נסגרת היום, שישי שבת לא מעניין אף אחד, יש כתובות לאנשים.

חיים כץ: יום שישי בערב, תעשו צוותי מעקב, תלכו אחריהם איפה שהם הולכים, לא שביתת רעב, כל ישיבה תלכו עליהם עם נציגים.

חיים כץ: הבן אדם הולך לבית הכנסת, תהיו בבית הכנסת.

חיים כץ: השביתות צריכות להיות מול הבתים, ככה מנצחים.

חיים כץ: רחוק מהעין רחוק מהלב, אתה תשב פה שישי שבת את מי זה מעניין.

חיים כץ: שב לו מול הבית, תוציאו את הסטודנטים להפגנות.

חיים כץ: הם נלחמים על הפרנסה שלהם, אני הובלתי מאבקים, אני הייתי שם.

חיים כץ: סוף מעשה במחשבה תחילה, מה זה שביתת רעב, זה בדיחה.

חיים כץ: תשמע מה אני אומר, בשביל לנצח את המשחק זה לא זה.

חיים כץ: אתה צריך להוציא את הסטודנטים, אתה צריך להיות נקודת מעקב על היומנים שלהם.

חיים כץ: איפה שהם נמצאים אתה צריך להיות שם – עם שלטים, עם מחאה מול הבתים שלהם, אם לשבת בשבת, שייצא לבית הכנסת, תלווה אותו לבית הכנסת, חלק פליירים למתפללים.

אילן גילאון: זה חלטורה שהוועדה עושה.

אילן גילאון: ..

חיים כץ: אני רוצה שתנצח.

חיים כץ: אני חושב שהתנהלו איתכם לא נכון.

חיים כץ: אני לא מוביל את המאבק הזה, לצערי הובלתי מאבקים.

חיים כץ: לשמחתי ניצחתי בהם, והם עלו לא מעט.

חיים כץ: אני מסתכל מה המטרה.

חיים כץ: המטרה היא שהמדינה תתקצב אותכם ותוכלו ללמד.

חיים כץ: המטרה היא לא מאבק.

חיים כץ: בשביל להשיג את המטרה מה אנחנו צריכים?

חיים כץ: תעשה לוח מה אתה רוצה להגיע, איך אתה הולך להגיע, כמה זמן אתה הולך לעשות, איך אתה מנצח את המשחק הזה.

חיים כץ: צר לי שאני אומר משחק, משחק במרכאות, אבל חושבים, מה מזיק להם, מה יעיר אותם, מה מפריע להם, מה לא מפריע להם.

אילן גילאון: אתם גם צודקים, ויש לכם 22 אלף חיילים

חיים כץ: אני מדבר, מסתכל, ואני עושה פלש-בק, ואני אומר הייתי שם.

חיים כץ: אם הייתי צריך לשבות רעב, אולי היו מבקרים אותי באיזשהו מקום אחר.

חיים כץ: מה התועלת שיהיה לך בשביתת רעב, את מי אתה מעניש?

חיים כץ: מי זה מעניין שתהיה בשביתת רעב, שעוד שבועיים יתנו לך פיצה?

חיים כץ: המטרה שלך לנצח את המשחק, ושתוכל לפתוח ולתת חינוך לתלמידים.

חיים כץ: אתה תוכל לתת חינוך לתלמידים אם המעשים שלך יפריעו לאלה שרוצים ויכולים לתת לך מענה.

חיים כץ: שמעתי את מנהלת המכללה בנצרת עילית, היא מדברת לאוזניים ערלות.

חיים כץ: כל אלה שיושבים פה זה מעניין אותם, כולם, אחרת הם לא היו פה, היו קמים, הולכים למליאה והם לא פה.

חיים כץ: תעשו מטה מאבק, תעשו תכנית מלחמה, שביתת רעב - בשביל זה גם לא אהבתי את ההצהרה שלך פה היום.

חיים כץ: עושים מטה מאבק, משתמשים בסטודנטים שיבינו.

חיים כץ: הם חוזרים למכללות, עושים אספות, מסבירים להם, מה זה משביתים סתם?

חיים כץ: מסבירים להם למה עושים מטות מאבק של הסטודנטים, שולחים אותם ליעדים.

חיים כץ: מה, אני צריך לספר לך איך עושים מלחמה?

<יעקב דור: אנחנו עוסקים בהוראה.

חיים כץ: אני כולי סמל.

יפעת קריב: חיים, אין עוד דרך - - -

חיים כץ: לא.

יפעת קריב: עוד הפעם להגיד לסטודנטים להפסיק ללמוד ולצאת להפגין?

יפעת קריב: - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת קריב, מה לעשות שבסוף הפרוזדור כרגע, ברגע הזה חילקו מאות מיליונים, למי?

יעקב מרגי: הפעם אנחנו לא שם, אין את מי להאשים, תבדקו למי חילקו.

יעקב מרגי: יושבים פה ראשי המכללות, הם לא ראשי האוניברסיטאות, מה לעשות, הם לא במל"ג, ולא בות"ת.

חיים כץ: חבר הכנסת מרגי, אני רוצה שתבין.

חיים כץ: חברת טבע יש לה 7,000 עובדים בארץ, 70% מהשכר שלה ממומן על ידי המדינה 70%.

חיים כץ: זאת אומרת, 5,500 עובדים – המדינה משלמת ל-5,500 עובדים.

חיים כץ: שמעתי את שר הכלכלה אומר, אבל העובדים האלה משלמים מסים.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך, בטבע יש לפחות 5,500 עובדים שמרוויחים שכר מינימום.

חיים כץ: הם לא משלמים מסים.

חיים כץ: זאת אומרת, אם הייתה באה המדינה ואומרת, אני משקיעה ומממנת שכר במפעלים ל-5,500 עובדים, היו מוצאים הרבה מפעלים שמעסיקים ומכשירים ומלמדים, ולא רק מנצלים.

חיים כץ: מנכ"ל טבע, אם אנחנו מממנים 70% מהממוצע של השכר, אז המדינה מממנת לו מיליון שקל לחודש שכר.

חיים כץ: אם הוא מקבל מליון וחצי שקל לחודש, 70% מזה זה מליון, מיליון מהשכר של מיליון וחצי ממומן, ופה אנחנו מדברים על מה?

חיים כץ: הוא עושה טובה, הוא יפטר, הוא לא יפטר, הוא לא יכול לפטר.

חיים כץ: בגלל שבפרק זמן שהוא צריך להעביר את המפעלים שהוא יעביר בין כה וכה, באותו פרק זמן אפשר לתפור אותו.

חיים כץ: אבל זה לא האישו.

חיים כץ: לא מדברים איתכם, לא רוצים לתת לכם, תעשו מלחמה, מה זה מעניין לשבות רעב?

חיים כץ: מה התועלת תהיה בזה בשורה של המאבק?

חיים כץ: אין תועלת, חבל על הזמן.

חיים כץ: את מי זה מעניין, בסוף היום הולכים הביתה נגמר, עד יום שני אין פה כלום, על מה?

חיים כץ: מה אתה בת יענה?

חיים כץ: אתה הולך למטרה חשובה, ואני מעריך את המאבק שלכם.

חיים כץ: אני עוצם עיניים, אני אומר מה אני עושה אם אני מנהל אותו, ואיך אני מסיים אותו בפרק זמן הכי קצר.

חיים כץ: הכי קצר.

חיים כץ: לא רוצים, אנחנו באנו ללמד, אתם עושים עבודת קודש בארץ הזאת.

חיים כץ: צר לי שאני צריך להגיד כאלה דברים על דוכן הכנסת וזה נרשם בפרוטוקול, עוד יבואו ויעשו לי נו, נו.

חיים כץ: הכול במסגרת החוק.

חיים כץ: אם אנחנו יושבים פה, ואני צריך להגיד כאלה דברים, אז קרה, אז לא יודע.

חיים כץ: נכון, אני ביקשתי שלא תשבתו רעב, גם עכשיו אני אומר לך.

חיים כץ: אל תשבתו רעב, אבל מטעמים אחרים, כי זה לא אפקטיבי.

חיים כץ: שבו ביניכם, תעשה תכנית מאבק שתהיה קשה וקצרה, והיא לא צריכה להיות פה.

חיים כץ: אני זוכר את המרדפים על בייגה, הוא הלך עם חיתולים, הוא לא יכול לעשות כלום.

חיים כץ: הוא היה המום, בכל מקום חיכינו, בכל מקום הלכנו, שלטים, והכול במסגרת החוק, לא באלימות לא בכלום.

חיים כץ: תשמעו, זה מה שאתם צריכים לעשות.

חיים כץ: אתה, יוכי תשבתו רעב, לא רציני.

פניה קירשנבאום: יושבים פה נציגים של המפלגות החרדיות, שואלים פה שאלה מה אפשר לעשות?

פניה קירשנבאום: אתה מאזינים, אתם שומעים את הבעיה.

פניה קירשנבאום: כנסו את הסיעה שלכם, תתנו ליושב ראש את הסיעה שלכם, ותשאלו מה הוא עשה למען המכללות.

יפעת קריב: סליחה, כל מה שנאמר פה זה עדיין יושב אצל בנט, ובנט הוא השר האחראי.

יפעת קריב: אני חושבת שהדברים הם מאוד ברורים, והם נאמרו פה מספיק.

יפעת קריב: אני חושבת שלשבת פה בוועדת הכנסת ולקרוא לסטודנטים לצאת להפגין במקום להתחיל את שנת הלימודים זאת לא אמירה נכונה.

<יעקב דור: מה את מציעה?

חיים כץ: פה בוועדה מותר לך להביע את דעתך, מה שאת רוצה, זאת זכותך, ואף אחד, גם אם זה לא מתאים לו מה שאת אומרת לא יסתום לך את הפה.

<אורי רשטיק: אני רוצה להתייחס, אני רוצה להגיד לראשי המכללות בהמשך למה שהיושב ראש אמר, שיש לכם חופש מוחלט מאיתנו הסטודנטים.

חיים כץ: מה זה חופש פעולה, שיתוף פעולה.

פניה קירשנבאום: - - - יחד איתכם את המאבק.

<אורי רשטיק: שיתוף פעולה זה גיבוי מלא, במידה ותחליטו שרוצים להשבית את המערכת, לא רק שאנחנו נסכים איתכם, אנחנו נצטרף לזה באופן חד משמעי.

<אורי רשטיק: יש לכם את כל הזמן שבעולם, כי המאבק שלנו ושלכם הוא ראוי ונכון.

<אורי רשטיק: אני רוצה להגיד משהו גם לחבר הכנסת של יש עתיד, וגם לחבר הכנסת של הבית היהודי, ואמרתי את זה בפעם שעברה.

<אורי רשטיק: ברור שהשר בנט הוא האחראי, אבל אתם לא יכולים להתעלם חברי הכנסת של "יש עתיד" שלפני 48 שעות יצאתם בהצהרה, תנו לשר לפיד 48 שעות לטפל במשבר.

<אורי רשטיק: עברו 48 שעות ולא קרה כלום, איפה האחריות שלכם בתור חברי יש עתיד.

<אורי רשטיק: אתם יודעים כמה סטודנטים הצביעו בשבילכם?

<אורי רשטיק: אתם יודעים כמה סטודנטים הצביעו בשבילכם?

<אורי רשטיק: – המון.

יעקב מרגי: אנחנו מוחלים לכם.

<אורי רשטיק: לבוא ולהגיד שהשר בנט הוא האחראי היחידי לסיפור הזה אחרי מה שקרה, הוא צריך להיות כאן, הוא לא צריך להיות כאן, אתם חייבים לקחת אחריות על הסיפור הזה.

<אורי רשטיק: אי אפשר להמשיך ולגבות בלי סוף, וגם השר בנט שנפגשתי איתו לפני שלושה חודשים, הוא הבטיח לי שהוא יטפל במכללות הטכנולוגיות וזה יהיה הדגל שלו, ואמר את כל מה שאמר.

<אורי רשטיק: יושבת פה חברת כנסת מהבית היהודי, תיקחו אחריות על הסיפור הזה, בשביל זה בחרו אתכם, בשביל זה אתם חברים בסיעה, אל תתנערו מאחריות.

<אורי רשטיק: אי אפשר כל פעם להגיד זה בנט, זה לפיד, איזה מין דבר זה?

<אורי רשטיק: חבר'ה, אתם חברי כנסת, נבחרי ציבור, אני מבקש שם.

חיים כץ: אנחנו כבר לא שם.

חיים כץ: אנחנו צעד אחד קדימה.

<עידו חגאי: חשוב שתגיד שאתה מדבר בשם 300 אלף סטודנטים.

<אורי רשטיק: יש 22 אלף סטודנטים הנדסאים.

<אורי רשטיק: בסוף החודש הזה אם השביתה לא תסתיים, כל יושבי ראש של אגודת הסטודנטים מכל הארץ, גם באקדמיה, מגיעים למכללה הטכנולוגית באר שבע.

<אורי רשטיק: אני לא רוצה להוסיף ולהרחיב מה זה אומר, אבל אל תגלגלו את המאבק הזה ואת ההשבתה גם למוסדות האקדמיים, אל תעשו את זה, כי אני לא אפסיק ולא אעצור, ואם צריך שיגיע לשם, זה יגיע לשם.

<אורי רשטיק: יש סולידריות בתוך עולם הסטודנטים.

<אורי רשטיק: יש מכללות של הנדסאים, ויש מכללות אקדמיות, ויש מכללות בלתי מתוקצבות, ויש מכללות לחינוך, ואם נצטרך אנחנו נשבית את כולם, בהתחלה לשעה, אחר כך לשעתיים, אחר כך ליום, ואנחנו נמשיך הלאה.

<אורי רשטיק: תיקחו אחריות על הסיטואציה, הפערים לא גדולים, ולא, כבר נמאס לשמוע הבטחות, פשוט בלתי סבל.

<אורי רשטיק: סטודנטים הצביעו בהמוניהם גם לבית היהודי וגם ליש עתיד.

<אורי רשטיק: תודה.

חיים כץ: לא מעניין מה הם הצביעו.

חיים כץ: מה שאנחנו מבקשים, אתם תקבלו את ההחלטות איך אתם נוהגים.

חיים כץ: אנחנו בשלב זה נעשה כמיטב יכולתנו לדבר עם השרים, אנחנו לא רוצים להגיד לכם איך לנהוג, אמרנו לכם לפני יומיים, מאוד שמחנו שנעניתם לפנייתנו.

חיים כץ: גם עכשיו אנחנו נכבד כל החלטה שלכם, אני מקווה שהיא תהיה חכמה.

חיים כץ: החלטה של מאבק, החלטה של מאבק חכם, נפעיל את הראש לפני שמצהירים, בשביל זה לא אהבתי את מה שאמרת בהתחלה נעשה.

חיים כץ: תתכנסו ביניכם, לפני שאתם משביתים את הסטודנטים תדברו איתם.

חיים כץ: בן אדם שאתה מכניס אותו למגרש, ואתה עושה שותף, אז הוא יהיה איתך במאבק.

חיים כץ: כשאתה תכתיב לו בהוראות סתם אז זה לא, תכניס אותו, תעדכן אותם, תדבר איתם, תובילו מאבק כמו שצריך להוביל מאבק.

חיים כץ: מה שאנחנו מצפים, כל החלטה שלכם תעדכנו אותנו.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.