ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 76, 2013-10-14 09:30

חיים כץ: בוקר טוב, שבוע טוב.

חיים כץ: היום י' בחשוון, יום ב' בשבוע, 14 באוקטובר, 2013, אנחנו חוזרים מפגרה ומחדשים את דיוני הכנסת.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא ההשכלה הטכנולוגית ומעמד ההנדסאי בישראל.

חיים כץ: במהלך הפגרה קיימנו ישיבה ואמרנו בה בהסכמת נציגי המכללות והסכמת משרד התמ"ת-הכלכלה שייכנסו למשא ומתן על מנת למצוא פתרון, תוך הסכמה גם של משרד הכלכלה שיש צורך במדינת ישראל בחינוך הטכנולוגי.

חיים כץ: אפילו הם מסכימים שצריך mid tech, ובחינוך הטכנולוגי אנחנו לא מדברים על low tech, אנחנו מדברים על בין mid tech ל- high tech.

חיים כץ: אז הייתי רוצה לשמוע את נציגי משרד הכלכלה איך זה התקדם ואיפה זה עומד.

<לימור ניסן: אני לימור ניסן, מנהלת מה"ט.

חיים כץ: את היית במשא ומתן?

<לימור ניסן: אני לא הייתי חלק מהמשא ומתן, אני מייצגת את - - -

חיים כץ: אז למה שולחים אותך?

חיים כץ: זו ההתייחסות של משרד הכלכלה לחינוך הטכנולוגי במדינת ישראל, שהוא שולח מישהו שלא היה במשא ומתן?

חיים כץ: מה יש לך לחדש לנו?

חיים כץ: מה הם סיפרו לך?

חיים כץ: את יודעת, עדת שמיעה היא עדה פסולה.

חיים כץ: צר לי שככה זה במשרד, שמחק את נושא התעשייה.

חיים כץ: פעם זה היה התמ"ת.

חיים כץ: זה היה משרד התעשייה שמחק את השם "תעשייה" ועבר למילה "כלכלה", מילה מופשטת, גדולה, שנוגעת בהמון דברים.

חיים כץ: צר לי שהמשרד קורא לחיסול החינוך הטכנולוגי במדינת ישראל.

חיים כץ: זו ההתייחסות בדיוק.

חיים כץ: אין לי כלום נגדך.

חיים כץ: לא עשית לי רע, אבל זו ההתייחסות – ששולחים אותך, שלא היית במשא ומתן, שמביאים אותך פה לדיון שתעדכני את הוועדה?

חיים כץ: ממש ממש לא רציני.

חיים כץ: אז את תסלחי לי שאני לא אתן לך לדבר פה.

חיים כץ: אין לי כלום נגדך, אבל את לא תוכלי לדבר פה.

חיים כץ: צר לי שקולו של משרד הכלכלה לא יישמע פה היום.

חיים כץ: בטח ירוצו לתקשורת, יספרו וידברו.

חיים כץ: שמענו היום בבוקר, אז יפטרו עוד 900 עובדים.

חיים כץ: אין בעיה בכלל.

חיים כץ: אז זו כנראה ההתייחסות וצר לי שכך.

חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את נציגי המכללות שהיו במשא ומתן איפה זה עומד.

יצחק הרצוג: גם אני הייתי.

חיים כץ: אז גם אותך נשמע.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני ד"ר יוכבד פנחסי אדיב, יושבת ראש פורום המכללות הטכנולוגיות.

<יוכבד פנחסי אדיב: לאורך כל המשא ומתן, אני חייבת לציין, יש דיבורים, כבר במהלך החודשיים האחרונים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו יושבים על אותו מספר מוצע.

<יוכבד פנחסי אדיב: משרד הכלכלה, לאחר מספר פגישות, סוף סוף אמר על איזה מספר הוא מוכן לדבר ולהוביל לפיו – על איזה מספר כספי.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו נזכיר לכם שהגענו עם דו"ח מבוסס, דו"ח נכון של מנכ"ל משרד האוצר לשעבר, מר שמואל סלבין, שעמד על תוספת של 425 מיליון.

<יוכבד פנחסי אדיב: משרד הכלכלה אמר לנו – הגזמתם.

חיים כץ: ל-5 שנים.

<יוכבד פנחסי אדיב: מה הוא הסכום החסר, וצריך להשלים אותו, כנראה ב-X שנים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו כולנו מבינים שאי אפשר להעביר את הסכום הזה בשנה אחת.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה הוא הסכום הנדרש כדי לקיים מערכת של השכלה טכנולוגית במדינת ישראל.

<יוכבד פנחסי אדיב: 425 מיליון.

<יוכבד פנחסי אדיב: צחקו לנו בפנים ואמרו לנו: תשמעו, הגזמתם.

<יוכבד פנחסי אדיב: אמרנו: אין שום בעיה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו נלך עכשיו לפי דוח שקיים במשרד הכלכלה, בוצע במשרד הכלכלה על ידי רואה חשבון שלהם, שבסופו של דבר, אנחנו יודעים – עמד על 350 מיליון שקלים.

<יוכבד פנחסי אדיב: למעשה זו השוואה של מערכת ההנדסאים הבוגרים למערכת ההנדסאים הצעירים במשרד החינוך – צורך שתקציב מה"ט יעמוד על 350 מיליון שקלים.

<יוכבד פנחסי אדיב: הדוח הזה נגנז.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו עד היום לא יודעים אותו.

<יוכבד פנחסי אדיב: הוא אומר, רק, שהתוספת שצריכה להינתן כרגע היא 220 מיליון שקלים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אמרו לנו, גם: הגזמתם.

<יוכבד פנחסי אדיב: אז מה עכשיו?

<יוכבד פנחסי אדיב: הלכנו הביתה.

<יוכבד פנחסי אדיב: חשבנו, הצגנו מספרים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אמרנו: אנחנו כרגע נמצאים בגירעון על כל סטודנט שיושב במערכת.

<יוכבד פנחסי אדיב: הסכום המינימלי שלנו, כרגע, כדי להתחיל את הרפורמה של ההנדסאים, רק להתחיל, הוא 140 מיליון שקלים, כשאנחנו מוכנים לפרוס אותם על פני 6-5 שנים, כי גם אנחנו מבינים שיש קושי תקציבי.

<יוכבד פנחסי אדיב: הזמן הזה ייתן לנו לאפשר להתחיל רפורמה.

<יוכבד פנחסי אדיב: 140 מיליון שקלים, ושקל לא פחות.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני אציין רק שהמספר הזה היה מספר מוסכם על כלל המכללות, כולן, באשר הן, כי אנחנו לא אנשי שוק.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו לא מתמסחרים עם הכסף.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו אומרים סכום שאנחנו רוצים לעמוד בו.

<יוכבד פנחסי אדיב: כרגע, משא ומתן, לפי מה שאנחנו שומעים – אנחנו שמענו על 70, בתקשורת עכשיו אנחנו שומעים על 90.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו לא רחוקים מאד מה-140, דרך אגב.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו לא מצליחים להבין מדוע בעיתונות ובתקשורת הניסוחים הם למעשה כאילו הם מצילים את ההשכלה.

<יוכבד פנחסי אדיב: למעשה נותנים מתנה.

<יוכבד פנחסי אדיב: הם לא באמת מבינים שלאורך השנים, 30 שנה, הם עיכבו את התהליכים האלה.

<יוכבד פנחסי אדיב: הם לא נתנו תקציבים בזמן, המערכות האלה קורסות כי אנחנו לא מצליחים להכיל אותן ולהחזיק אותן ברמת התפעול היומית.

חיים כץ: למה פתחתם את שנת הלימודים?

<יוכבד פנחסי אדיב: ההחלטה כרגע, כלפי הסטודנטים, היא שהמנהלים מתוך רצון לא לפגוע בסטודנטים שלהם, יקחו את התהליך הזה על עצמם.

חיים כץ: לא היה קורה כלום אם לא הייתם פותחים את שנת הלימודים.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו לא רוצים להיות שם.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חושבת שזה ביזיון מספיק גדול שמנהלי מכללות – ד"ר יוכבד פנחסי אדיב, מנכ"ל המכללה הטכנולוגית באר שבע, דב תמיר, ועוד רבים מחברי כאן, יושבים ושובתים רעב מול בניין הכנסת.

<יוכבד פנחסי אדיב: איפה נשמע דבר כזה בכלל, במדינת ישראל?

חיים כץ: תשמעי, אתם לקחתם את הנשק הכי גדול – שביתת רעב, ויריתם מוקדם מדי.

חיים כץ: מוקדם מדי.

חיים כץ: הייתם צריכים לא לפתוח את שנת הלימודים, שיבינו שאתם רציניים.

<יוכבד פנחסי אדיב: שנת הלימודים כרגע נפתחת - - -

חיים כץ: אם הסוס לא יכול לאכול, הוא כבר מת – בשביל מה אתם מאכילים אותו בכלום?

חיים כץ: הלכתם בצעד הסופי והתחלתם בהתחלה, ואני חושב שזה - -

יצחק הרצוג: צריך, אבל, להבין את המפה.

חיים כץ: - - אל"ף-בי"ת של מתחילים.

חיים כץ: לא יורים בזה כדבר ראשון, זה לא מראה על רצינות.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני חושבת שזה נורא ואיום.

חיים כץ: נכון, אבל יש מסלול.

חיים כץ: ילד לא נולד בן 13.

חיים כץ: ראשית הוא הולך למילה.

חיים כץ: יש סדר מסודר.

חיים כץ: במשחק יש סדר מסודר, לא מתחילים בשביתת רעב.

<יוכבד פנחסי אדיב: אתה צודק.

חיים כץ: זה הכלי האחרון שאת יכולה להיכנס ולהשתמש בו.

<יוכבד פנחסי אדיב: אתה צודק, אבל המכללות נמצאות בכזה "ברוך".

חיים כץ: אז לא פותחים את שנת הלימודים, ועדיין לא מאוחר.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה בהחלט לא מאוחר.

<יוכבד פנחסי אדיב: במידה ומישהו לא יפסיק את הביזיון הזה שהולך להתרחש היום במהלך הימים הקרובים, ביום ראשון הקרוב שנת הלימודים, שבעצם כוללת את כלל המכללות - -

חיים כץ: תיפסק.

<יוכבד פנחסי אדיב: - - היא לא תיפסק, היא לא תיפתח, כי בחלק מהמכללות אנחנו בסבבים של פתיחת שנת לימודים.

<יוכבד פנחסי אדיב: בחלק מהמכללות השנה תיפסק, ובחלקן – לא תיפתח.

<יוכבד פנחסי אדיב: ההצהרה הזו קיימת בעינה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני מאד מקווה שמישהו יתעורר במערכת.

<יוכבד פנחסי אדיב: אני מאד הייתי רוצה לראות פה את שר הכלכלה, את שר האוצר – אומרים: חברים, מה אתם עושים.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה בידיים שלהם.

<יוכבד פנחסי אדיב: הפקידות עשתה נקודה מסוימת.

<יוכבד פנחסי אדיב: היום זה מה השרים עושים.

<יוכבד פנחסי אדיב: הם בעלי המדיניות.

<יוכבד פנחסי אדיב: הם רוצים להוביל פה פוליטיקה חדשה.

<יוכבד פנחסי אדיב: אז תובילו אותה.

<יוכבד פנחסי אדיב: השכלה טכנולוגית צריך?

<יוכבד פנחסי אדיב: צריך.

<יוכבד פנחסי אדיב: את הסטודנטים מהפריפריה צריך?

<יוכבד פנחסי אדיב: צריך.

<יוכבד פנחסי אדיב: רוצים לדבר על נגישות להשכלה, על צמצום פערים חברתיים במדינה הזו.

<יוכבד פנחסי אדיב: זה המקור, מפה תתחילו.

יצחק הרצוג: השאלה שלך צריכה לקחת בחשבון את המצב הפנימי.

יצחק הרצוג: מדובר בהרבה מאד מכללות, בכמעט 60 מכללות.

יצחק הרצוג: במצב הזה, יש קבוצות שונות בתוך המכללות.

יצחק הרצוג: יש קבוצות שאומרות – אנחנו לא מוכנות בשום אופן להשבית בשלב הזה את שת הלימודים.

יצחק הרצוג: למשל, העמדה שהוצגה על ידי רשת "אורט" שהיא רשת מאד מכובדת.

יצחק הרצוג: רשת "אורט" בנויה בצורה אחרת.

יצחק הרצוג: יש מכללות שנמצאות בדד במערכה, יותר חלשות, כמו מכללות פריפריה.

יצחק הרצוג: לכן כולם הסכימו להתכנס למתווה של שביתת רעב והשבתה מלאה, ולתת צ'אנס, לראות האם ניתן לסגור את המשא ומתן השבוע.

יצחק הרצוג: אני הייתי במו"מ אתם.

יצחק הרצוג: שעות ישבנו עם מנכ"ל משרד הכלכלה.

יצחק הרצוג: האמת ניתנת להיאמר שפשוט יש פה עמדה בלתי מתפשרת.

יצחק הרצוג: הם אומרים: זה מה שאנחנו מוכנים לתת, לא יותר.

יצחק הרצוג: אבל זה לא הגיוני.

יצחק הרצוג: אנחנו מדברים על כסף שהוא לא כסף בהיקף גדול.

יצחק הרצוג: לוחות הזמנים - - -

חיים כץ: על 3 מיליון הם סגרו את "נגב טקסטיל", וכל ה-50 עובדים קמים בבוקר בשמחה, בשירה, והולכים לטייל במקום לעבוד.

חיים כץ: מקבלים דמי אבטלה.

יצחק הרצוג: משרד הכלכלה מכיר, והמדינה מכירה – בחשיבות המכללות.

יצחק הרצוג: הם גם מודים שהיה עוול היסטורי מתמשך כלפי המכללות.

יצחק הרצוג: הם מודים שהם הביאו אותם לעברי פי פחת, והם אומרים: אין לנו יותר כסף.

יצחק הרצוג: אני מאמין שבלחץ של הכנסת, הפער הוא - - -

חיים כץ: הם רוצים את המכללות.

חיים כץ: למה הם לא קובעים את המנהלות בחוק ההנדסאי?

חיים כץ: למה לא רואים שם עבודה?

יצחק הרצוג: חיים, אנחנו אתך בדרישות שלך.

יצחק הרצוג: אנחנו כאן כדי לדרוש, אבל בסוף צריך להיות מנוף.

יצחק הרצוג: נמצאת פה סגנית שר הפנים שעושה מאמץ גדול בעניין הזה, בשיתוף אתנו.

יצחק הרצוג: בסוף צריכה להיות דרישה אמיתית שאומרת לממשלה: לא ייתכן שאתם לא תפתרו את זה תוך 24 שעות, וזה אפשרי, כי הפער לא גדול.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: דרישה יכולה לצאת היום, אבל ראית את ההתייחסות של המשרד.

יצחק הרצוג: לחוק ההנדסאים.

חיים כץ: ולמכללות עכשיו.

חיים כץ: ראית את זה עכשיו.

חיים כץ: הם שלחו לפה מישהי שלא היתה בדיונים.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אולי כן יש מישהי שביקשה לדבר והיא כן היתה - - -

<קריאות: - - -

שולי מועלם-רפאלי: גם את לא היית?

<קריאה: לא, אני נציגה של המשנה למנכ"ל.

מיקי רוזנטל: לדיון הזה היה צריך לבוא כבוד השר בעצמו.

מיקי רוזנטל: זה נושא מספיק חשוב כדי שהוא יגיע הנה.

חיים כץ: אני מבין שיש לך בעיה עם העניין, אבל - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא, אין לי שום בעיה.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה שלך ושלי היא אותה מטרה, שלא תהיינה אי הבנות: לחזק את החינוך הטכנולוגי.

חיים כץ: הוא טוב בדיבורים - - -

שולי מועלם-רפאלי: אני רק חושבת שהיה נכון לתת לנציגה של המשרד לדבר - - -

חיים כץ: שישלחו מישהי שהיתה שם, ועם סמכויות, אז היא תדבר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל היא האחראית עליהם.

יצחק הרצוג: אני רק אסיים, ברשותך - יש פה התעקשות לא סבירה בכלל.

יצחק הרצוג: אמרתי להם: רבותי, בסוף, אחרי הכל הרי תתנו.

יצחק הרצוג: אז תתנו עכשיו.

יצחק הרצוג: תאפשרו פתיחת שנת לימודים, וסוף סוף גם נביא שינוי היסטורי בתפקוד המכללות הללו שהן הבסיס האמיתי לכוח האדם התעשייתי בישראל שנמצאת גם כך מול אתגרים עצומים בתחום היצרני שלה.

מיקי רוזנטל: כולם מדברים על בריחת המוחות.

מיקי רוזנטל: צריך לדבר על מעיכת המוחות.

פניה קירשנבאום: בוקר טוב לכולם, כבוד היושב ראש וחברי, חברי הכנסת, והאורחים.

פניה קירשנבאום: כשאני נתקלת בבעיה כזו אני בדרך כלל אוהבת להסתכל על זה בראיה קצת יותר רחבה.

פניה קירשנבאום: אני אתחיל מזה שהיום בבוקר, כמו רובכם, פתחתי עיתון ואני קוראת את הכתבה של אחד מהזוכים בפרס נובל והוא אומר שאולי אלה הפרסים האחרונים שנציגי המדינה יקבלו כי בעצם רומסים את המדען הראשי.

פניה קירשנבאום: אתם יודעים איפה יושב המדען הראשי, אני לא צריכה להזכיר לכם.

פניה קירשנבאום: אנחנו כבר שנים מתריעים על כך שתקציב המדען הראשי הולך ומצטמק ובאמת אנחנו מאבדים את המוחות הטובים במדינה.

פניה קירשנבאום: אבל הכתבה הזו מביאה אותי לחשיבה על קביעת המדיניות.

פניה קירשנבאום: אם אין מדיניות שמתווה המשרד נמצא את עצמנו מתעסקים בפרוטות.

פניה קירשנבאום: אם אין מדיניות שאומרת: אני משקיע במדען, משקיע בפיתוח תעשיה, לא כלכלה, לא הסכמי סחר שהורסים בעתיד את התעשייה המקומית – אלא, אני משקיע בתעשיה, בפיתוח תעשיה, ואי אפשר לפתח תעשיה אם אין לנו כוח מקומי.

פניה קירשנבאום: וכשאנחנו מדברים על כוח מקומי אנחנו מדברים לא רק על מהנדסים, רואי חשבון ועורכי דין שמלווים את התעשיה, אלא על אלה שהם עובדי כפיים, אלה שהם שכבת הביניים – טכנאים והנדסאים.

פניה קירשנבאום: אז אם אין מדיניות כזו בפיתוח התעשיה, בהשקעה בתעשיה המקומית, אז מה אנחנו יושבים פה, דנים ומתפלאים על כך שאין מדיניות בשמירה על המכללות הטכנולוגיות ובשמירה על החינוך הטכנולוגי?

פניה קירשנבאום: שם זה מתחיל וכאן זה נגמר.

פניה קירשנבאום: זו התחנה האחרונה.

פניה קירשנבאום: אני אתמול הייתי באחד הכנסים.

פניה קירשנבאום: אנחנו בתקופה של לקראת בחירות מוניציפאליות.

פניה קירשנבאום: עמד ראש עיר ואמר: אני מרגיש שאני התחנה האחרונה, ותשובה שאני לא יכול לתת, אחרי כבר אף אחד לא יכול לתת.

פניה קירשנבאום: חברה', אנחנו נמצאים כאן בתחנה האחרונה של החינוך הטכנולוגי.

פניה קירשנבאום: אם כאן אנחנו לא ניתן תשובה, כל מי שיושב סביב השולחן הזה – אתם, אנחנו, ובטח אלה שלא הגיעו לכאן, הם יהיו האחראים לקבורה של החינוך הטכנולוגי בארץ.

פניה קירשנבאום: נכון, יש כאלה שפורשים ואולי הם אפילו הסכימו לפשרה כזו או אחרת.

פניה קירשנבאום: ברור, אנחנו מדברים על זה כל הזמן, וגם היושב ראש מדגיש את עניין חוק ההנדסאים, מכיוון שי"ב אנחנו יודעים, ומקבלים 18 אלף פר כל תלמיד.

פניה קירשנבאום: אז בוודאי שהם יכולים לפרוש, כי עדיין יש להם אוויר לנשימה.

פניה קירשנבאום: הם רק לא מבינים שעוד מעט הם יהפכו לחוליה האחרונה, כי ברגע שלא יהיה את החינוך הטכנולוגי, הם יהיו החוליה האחרונה וגם הם כבר לא יקבלו את מה שהם מקבלים היום.

פניה קירשנבאום: ברור שב-11 אלף שקל פר תלמיד אי אפשר לשרוד היום.

פניה קירשנבאום: אי אפשר להביא מרצים ברמה, אי אפשר לספק את החינוך כמו שצריך, ולכן, אנחנו פה היום בקרב האחרון.

פניה קירשנבאום: כך אני מרגישה.

פניה קירשנבאום: אני מצטערת שיושב ראש הוועדה, אני ועוד כמה חברי כנסת שהעניין כואב להם, נמצאים, ומקבלי ההחלטות לא נמצאים כאן.

פניה קירשנבאום: איפה מנכ"ל משרד הכלכלה שאחראי להתווית המדיניות ועל כל הנושאים האלה?

פניה קירשנבאום: אם מישהו יבוא ויגיד לי ש-20 מיליון שקל שחסרים היום כדי לפתוח מכללות טכנולוגיות זה מה שיפיל את משרד הכלכלה – אני לא מאמינה.

פניה קירשנבאום: אני לא מאינה שהם לא יכולים למצוא את זה.

פניה קירשנבאום: אני זו שישבה אתמול עד הלילה ודיברה.

פניה קירשנבאום: פתחתי את התקציב של מדינת ישראל והראיתי את הסעיפים שמהם אפשר לקחת את הכסף הזה.

דב חנין: הבעיה היא לא כסף.

דב חנין: הבעיה היא מיקוד.

פניה קירשנבאום: הבעיה היא מדיניות, כמו שאמרתי.

דב חנין: נכון, נכון.

דב חנין: בדיוק.

פניה קירשנבאום: ולכן אנחנו, כאן, היום, נלחמים את הקרב האחרון של המכללות ושל החינוך הטכנולוגי בארץ.

פניה קירשנבאום: לא נוותר, נעשה את הכל, אבל אני כבר אומרת לכם:

פניה קירשנבאום: אני מצפה פה שהנהגת המשרד תתייצב ותיתן תשובות.

<עידו חגאי: אני מנכ"ל המכללה הטכנולוגית "כינרת", חבר המשא ומתן של פורום המכללות הטכנולוגיות.

<עידו חגאי: אנחנו פורום של מנהיגי מכללות שמפגינים מנהיגות לדברים שנאמרו קודם ואנחנו נשכב על הגדר בשביל הסטודנטים שלנו, ונשבות רעב השבוע.

<עידו חגאי: אם עד יום חמישי לא יתעשתו השר בנט ולפיד וייקחו אחריות, אז אנחנו מודיעים ח גיגית שביום ראשון, 20 לאוקטובר, הלימודים מושבתים בכל המכללות הטכנולוגיות במדינת ישראל.

<עידו חגאי: זה ברור.

<עידו חגאי: אנחנו עושים את זה בהדרגתיות, מתוך אחריות, ונותנים דוגמה אישית.

<עידו חגאי: בעניין המשא ומתן – אנחנו יושבים שנתיים עם פקידי האוצר ופקידי משרד הכלכלה.

<עידו חגאי: נתון אחד מקצועי של מסמך מקצועי של תימחור – לא ראינו.

<עידו חגאי: מדיניות הערפול והעמעום.

<עידו חגאי: כלום.

<עידו חגאי: שום מסמך מקצועי.

<עידו חגאי: ויש פקידות מקצועית ברמה מאד גבוהה, גם באגף התקציבים וגם במשרד הכלכלה.

<עידו חגאי: היחידה שהוציאה מסמך מקצועי עם רואה חשבון גינצבורג זו הגברת לימור ניסן מנכ"לית מה"ט, שהיא הגורם הכי מקצועי במדינת ישראל בהשכלה הטכנולוגית.

<עידו חגאי: היא המנהלת.

<עידו חגאי: היא הוציאה מסמך – סתמו לה את הפה.

<עידו חגאי: גם מידרו אותה מהמשא ומתן, כי מה היא עשתה?

<עידו חגאי: – היא הגישה מסמך מקצועי, אחראי, שהשווה את מעמד התקצוב של ההנדסאים המבוגרים לתקצוב של הנדסאים ב- י"ג-י"ד.

<עידו חגאי: מה היא כבר עשתה?

<עידו חגאי: שומו שמיים.

<עידו חגאי: אז השתיקו אותה.

<עידו חגאי: מדינת ישראל, שנות האלפיים.

<עידו חגאי: ערכים, מוסר, פוליטיקה חדשה.

<עידו חגאי: עכשיו אני שואל אתכם: אנחנו מדברים פה על השכלה וחינוך.

<עידו חגאי: מה זה השכלה וחינוך?

<עידו חגאי: זה סגל המרצים שלנו.

<עידו חגאי: סגל המרצים של ההשכלה הטכנולוגית זה דוקטורים ומהנדסים.

<עידו חגאי: הם כמו עובדי קבלן היום – 100 שקל לשעה.

<עידו חגאי: ציונות.

<עידו חגאי: הם נשארו בגלל ציונות.

<קריאות: - - -

<עידו חגאי: היום יש ארבע מערכות חינוך שעוסקות בטכנולוגיה.

<עידו חגאי: שתיים מהן בתוך משרד הכלכלה – זה החינוך התעשייתי לנוער והנדסאים ובמשרד החינוך יש את י"ג-י"ד, ואת המל"ג.

<עידו חגאי: אני רוצה להגיד שבתוך משרד הכלכלה, תלמיד בחינוך הטכנולוגי ב-ט' עד י"ב מתוקצב בכ-32 אלף שקל לשנה.

<עידו חגאי: ב-2014, 13 אלף תלמידי החינוך הטכנולוגי של ט-י"ב, בתי הספר המקצועיים של משרד הכלכלה יתוקצבו ב-540 מיליון שקל, ו-24 אלף סטודנטים הנדסאים מתוקצבים ב-137 מיליון שקל.

<עידו חגאי: איפה ההיגיון?

<עידו חגאי: בתוך אותו משרד, לא קיבלנו שום תשובה לתמחור.

<עידו חגאי: אנחנו דורשים, קודם כל, שיציגו את הנתונים במשא ומתן.

<עידו חגאי: אנחנו לא שוק.

<עידו חגאי: אומרים לנו 70, 90, מדיניות פיסקלית, קשה לנו.

<עידו חגאי: המנכ"ל של משרד הכלכלה אמר במשא ומתן: יש לי גירעון תפעולי במשרד, 1,700 עובדים, היו חסרים לי 100 מיליון שקל.

<עידו חגאי: אז משרד האוצר הוסיף לתפעול ותקצוב לשנת התקציב 120 מיליון.

<עידו חגאי: זה אפשר, אבל אצלנו – אף אחד לא מתייחס.

<עידו חגאי: ורומסים לנו את סגל המרצים.

<עידו חגאי: אנחנו כבר לא יכולים.

<עידו חגאי: במכללות היום, על כל תלמיד יש פער של 4,000 שקל.

<עידו חגאי: אנחנו בגירעון, כל המכללות.

<עידו חגאי: מכללה שאין לה מרכז רווח אחר שיכול לאזן אותה, לא מצליחה להסתדר ונסגרת.

<עידו חגאי: אנחנו לא יכולים יותר להסתדר.

<עידו חגאי: אני קובע פה חד משמעית ש-140 מיליון, צמוד למדדים – זו לא רפורמה, שלא יהיו פה אי הבנות – זו תחילתה של רפורמה.

<עידו חגאי: לסיום – אני קורא ליושב ראש הוועדה, שאנחנו נשמח שבמדינת ישראל המעמד המקצועי, הדרג המקצועי ייתן דין וחשבון.

<עידו חגאי: הכנסת היא לא רק מחוקקת, היא גם מפקחת על הרשות המבצעת.

<עידו חגאי: אנחנו דורשים, אם זה יכול להיות בוועדה הזו או בוועדה לביקורת המדינה, שיציגו את המסמכים סוף סוף, כי אי אפשר לקיים משא ומתן בהצהרות.

<עידו חגאי: אנחנו לא בשוק.

<עידו חגאי: שנית, לסיום – אני חייה להגיד: מרעיבים אותנו, ולא נותר לנו היום אלא לצאת מפה לאוהל המחאה ולשבות רעב.

<עידו חגאי: אם עד יום חמישי לא יפנו אלינו, ואנחנו פונים עכשיו לרמת השרים – עם כל הכבוד, כבוד המנכ"ל שדיברנו אתו, התחלנו לרחם עליו.

<עידו חגאי: הוא לא יכול לתת את הפתרון.

<עידו חגאי: אין פה מנהיגות מקצועית.

<עידו חגאי: אנחנו פונים לשר בנט ולשר לפיד שיבואו בתוך 24 שעות ויתנו פתרון.

<עידו חגאי: אני פונה אליך, כבוד יושב ראש הוועדה: יש מנהל לממשלה הזו, קוראים לו ראש הממשלה, ביבי נתניהו.

<עידו חגאי: אני פונה אליך היום.

<עידו חגאי: נפתח מושב חגיגי.

<עידו חגאי: אתה תפגוש אותו.

<עידו חגאי: אם כבוד השרים בנט ולפיד לא יעשו את עבודתם, אני פונה אליך פה, שראש הממשלה יתערב.

<עידו חגאי: אנחנו נמצאים פה בצומת קפלן-רוטשילד עד יום חמישי.

<עידו חגאי: נשמח לעשות 24 שעות ביממה למען הדברים.

<עידו חגאי: האבסורד הוא שגם בתקשורת בבוקר המנכ"ל אומר שייקח זמן לתקן עיוות של 30 שנה, אבל מצד שני הוא דורש מאתנו היום בבוקר דיפלומות.

<עידו חגאי: בלי כסף, בלי תשומות רוצים תפוקות, כי מבקר המדינה לפני 3 שנים אמר: אין דיפלומות.

<עידו חגאי: אף אחד לא בדק את התשומות.

<עידו חגאי: אנחנו קוראים פה באמת: אנחנו רוצים, אנחנו אנשי מוסר, ערכים, ציונות, עבודה, רוצים שיתייחסו אלינו מקצועית.

<עידו חגאי: אנחנו רוצים לדון במספרים.

יעקב מרגי: ממשלות ישראל בשלושת העשורים האחרונים ייבשו את החינוך הטכנולוגי.

יעקב מרגי: ייבשו את המכללות.

יעקב מרגי: המכללות כבר אז זעקו.

יעקב מרגי: אבל המכללות עשו כל אשר לאיל ידם, ביצירתיות רבה, ליצור אפיקים ומסלולים כדי לשרוד כלכלית.

יעקב מרגי: כל מי שליווה את זה ראה את הדעיכה ואת המעיכה של החינוך הטכנולוגי.

יעקב מרגי: זה לא פלא שאנחנו נמצאים איפה שאנחנו נמצאים היום.

יעקב מרגי: שלא יספרו לי, אני הייתי חבר בממשלה קודמת כשהממשלה החליטה להעביר מיליארדים, משאבים רבים למועצה להשכלה גבוהה ולאקדמיה.

יעקב מרגי: היא יודעת לעשות זאת.

יעקב מרגי: לצערי הרב, מה שאתם מציירים פה זה הסימפטום של הממשלה הנוכחית, שחצי ממנה אף פעם לא ישבו מול פקידי האוצר.

יעקב מרגי: חצי ממנה חסרי ניסיון.

יעקב מרגי: אם שני שרים בכירים שנוגעים בדבר לא יודעים לארגן עוד 30,40,50 מיליון – במצב משברי כזה זה מעיד על חוסר ניסיון, על זה שמה שהם יודעים זה אכן לקבל תכניות מגירה של הפקידות, ולעשות אותן.

יעקב מרגי: הממשלה וגם הוועדה הזו דנה – יש רצון להעביר את החינוך של הגיל הרך ומעונות היום למשרד החינוך, ממשרד התמ"ת.

עדי קול: לא הצליחו.

יעקב מרגי: הם יעשו את זה, כנראה.

יעקב מרגי: בסוף זה יהיה.

יעקב מרגי: אני לא מבין.

יעקב מרגי: היום, כשיש גם מסלול של הנדסאים במשרד החינוך, ואני אומר לכם – תמיד צריך להעדיף הורים אפקטיביים.

יעקב מרגי: זה הזמן לעשות הכל, להעביר את מה"ט על תקציבו הדל למשרד החינוך.

יעקב מרגי: כשכמה גורמים מטפלים בסוגיה אחת – כך זה נראה.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם: אתם בנים חורגים – לא לאלוקים, לממשלה.

יעקב מרגי: אני יודע מה הגב שיש לראשי אוניברסיטאות כשהם באים לממשלה לעומתכם.

יעקב מרגי: אני, כבאר שבעי, כאיש הנגב, יודע מה התרומה של המכללה הטכנולוגית לתעשייה האווירית, לקמ"ג, לים המלח, לכל מפעלי התעשייה באזור.

יעקב מרגי: אני רואה עד היום מי הספק של השכלה טכנולוגית למפעלים, ומה יהיה בעתיד.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני טועה אבל אני קורא להעביר את כל החינוך הטכנולוגי, כל מה שקשור בחינוך, ולא משנה אם טכנולוגי או לא טכנולוגי - כל החינוך למשרד החינוך.

יעקב מרגי: אלה הורים אפקטיביים – משרד החינוך.

<אורי רשטיק: אני יושב ראש התאחדות הסטודנטים.

<אורי רשטיק: אני אגיד בקצרה כמה דברים.

<אורי רשטיק: אמר כאן עידו חגאי שאתם שוכבים על הגדר בשביל הסטודנטים.

<אורי רשטיק: אני אומר שברגע שתתחיל השביתה אנחנו נצטרף, נשכב על הגדר יחד אתכם.

<אורי רשטיק: חשוב לדעת את זה: אנחנו פועלים בתיאום מלא עם המכללות, ואנחנו מזדהים באופן מלא.

<אורי רשטיק: מה שמשרד הכלכלה והאוצר עשו פה בשבוע האחרון ב "הפרד ומשול" עם רשת "אורט", זה פשוט בושה.

<אורי רשטיק: יושבים פה חברי כנסת מ "יש עתיד" ומ "הבית היהודי" ואני רוצה לשאול אותם: זו פוליטיקה חדשה?

<אורי רשטיק: לפנות מאחורי הגב של הפורום לגורם נוסף שיש לו אינטרסים, לעשות אתו יד אחת כדי לפגוע במאבק – זו פוליטיקה חדשה?

<אורי רשטיק: זה הדבר שאתם כל כך מתגאים בו?

<אורי רשטיק: זה פשוט לא סביר.

<אורי רשטיק: לא יכול להיות שיש גורם במשרדי הממשלה ובמכללות הטכנולוגיות שעושה יד אחד בשביל האינטרסים האישיים שלו.

<אורי רשטיק: זה דבר שאנחנו לא נשקוט עליו.

<אורי רשטיק: דיברתי היום בבוקר עם מנכ"ל רשת "אורט" שהביע תמיהה למה קראתי לו בעיתונות להתבייש בעצמו, אז אני עומד מאחורי האמירה הזו.

<אורי רשטיק: בסופו של דבר נבוא חשבון גם עם רשת "אורט", על ההתנהגות המחפירה שלהם.

עדי קול: לבוא חשבון זה קצת מוגזם.

<אורי רשטיק: אנחנו נבוא חשבון, ואני מבקש מחברי הכנסת מה "בית היהודי" ומ "יש עתיד", שנמצאים כאן, לפעול באופן חד משמעי לסיום המשבר הזה בצורה עניינית, מהותית, מוסרית, ערכית, כמו שפוליטיקה חדשה אמורה לעשות.

<אורי רשטיק: תודה רבה.

רינה פרנקל: קודם כל אני חושבת שדנו כבר בדיון הקודם והיה די מספיק זמן כדי להסדיר את העניינים.

רינה פרנקל: אני לא חושבת שצריך לשבות כדי שהעניינים יזוזו.

רינה פרנקל: זה לא צורה וזה לא עניין בנושא כזה חשוב כמו הכשרה טכנולוגית במדינת ישראל.

רינה פרנקל: אני חושבת שהבעיה פה היא לא בתקציב, כי תקציב יש במשרד הכלכלה, משרד התמ"ת לשעבר, אבל הבעיה היא שהתקציב לא מחולק על פי סדר עדיפויות, על פי דברים שבאמת צריכים להדגיש פה, ולשים דגש על משהו שמאד חשוב למדינת ישראל, כמו הכשרה טכנולוגית.

רינה פרנקל: אני חושבת שאי נוכחות של אנשים בתפקידים מאד בכירים – מיכל צוק לא נמצאת כאן, והיא היתה בדיון הקודם, ואנשים בכירים כמו מנכ"ל משרד התמ"ת גם לא הגיעו לישיבה.

רינה פרנקל: בקיצור, אף אחד לא מצא לנכון לשלוח לכאן אנשים רלבנטיים שיתנו את הדין על המצב הקיים בנושא של הכשרה טכנולוגית.

רינה פרנקל: אני חושבת שמפה אנחנו באמת צריכים לפעול ולא ייתכן – אם הנושא צריך לעבור ממשרד הכלכלה למשרד החינוך אז צריך לפעול בהקדם כדי שזה יקרה.

רינה פרנקל: תודה.

<דב תמיר: אני מנכ"ל המכללה הטכנולוגית באר שבע.

<דב תמיר: אנחנו פתחנו אתמול את שנת הלימודים.

<דב תמיר: שים רבות לא נפתחה שנת לימודים כל כך מבורכת.

<דב תמיר: אנחנו דחינו מועמדים למגמות שונות, דבר שלא עשינו ב-10 השנים האחרונות.

<דב תמיר: אנשים רצים מכל האזור - מדימונה, אופקים, באר שבע, מהמגזר הבדואי, לאחרונה – גם מהמגזר החרדי.

<דב תמיר: יש תכנית חדשה.

<דב תמיר: היה חבל – זה לפתיח – שלא לפתוח את שנת הלימודים.

<דב תמיר: אתמול, בלימודי יום וערב – כ-1,700 בנים ובנות, 30 או 35% נשים.

<דב תמיר: 86-90 אחוז מהם יעבדו במקצועות בהם הם למדו.

<דב תמיר: מישהו צריך לתת את הדעת על זה.

<דב תמיר: אני אמרתי שראש הממשלה חייב להתערב.

<דב תמיר: הרי לא יכול להיות – בלי הנדסאים אין לו תעשייה ביטחונית, בלי הנדסאים הוא לא יכול לאיים על איראן, לא יכול לעשות כלום.

<דב תמיר: חייב להיות לזה סוף.

<דב תמיר: אני 40 שנה במערכת ולא ראיתי אדישות כזאת.

<דב תמיר: גם לא נותנים כסף וגם דורשים שיפור.

<דב תמיר: זה לא עובד.

מיכל בירן: נראה לי שההיאחזות בטיעונים כספיים מופרכת, גם בהתחשב בסכום ההעברות שהיו בוועדת הכספים רק בשבוע שעבר, במאות מיליונים.

יעקב מרגי: לאן?

יעקב מרגי: לאן?

מיכל בירן: נראה לי שכולם יודעים לאן זה עבר.

מיכל בירן: לא למכללות הטכנולוגיות.

מיכל בירן: גם ראינו את זה במאבק על המכונים להכשרה מקצועית של ענף התיירות שעל 30 מיליון שקלים בסוף על 15 – בלי יו"ר הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, היו סוגרים גם אותם בזמן שעל "ויסקונסין" הם מוכנים לשים מיליארד שקלים לחמש שנים.

מיכל בירן: כך, שכל הטענה על זה שיש פה באמת מחסור בתקציבים היא מופרכת.

מיכל בירן: ברור שיש פה החלטה עקרונית.

מיכל בירן: אני קוראת לחברים שנמצאים כאן, והם ממפלגות הקואליציה, לתת את ה "פוש" ולגמור את הסיפור הזה.

מיכל בירן: זה פשוט לא יכול ללכת יחד עם הדיונים על השוויון בנטל, ועל איך יש חלקים לא יצרניים באוכלוסייה כשאנשים שרוצים לעבוד, רוצים ללמוד מקצועות שהמשק צריך אותם ומה שהמדינה עושה זה רק לשים להם רגליים.

עדי קול: קודם כל, קראו לנו – מכל קצוות השולחן.

עדי קול: נשמח לקחת אחריות וללחוץ על יושב ראש הוועדה, סליחה – על יושב ראש הסיעה שלנו ושר האוצר - - -

חיים כץ: גם עלי אתם יכולים ללחוץ, אין בעיה.

עדי קול: אין צורך.

עדי קול: אתה יודע מה צריך לעשות.

עדי קול: אני רוצה לשים נקודה נוספת על השולחן – דיברנו על שיקולים תקציביים ואחרים.

עדי קול: ברור שמדינת ישראל מפקירה קבוצות אוכלוסייה מאד מסוימות.

עדי קול: אנחנו משקיעים המון בהשכלה גבוהה, מדברים כל הזמן על המצוינות של החינוך, אבל המקום היחיד שיש אלטרנטיבה לאנשים שמחפשים לימודים אחרים, השכלה אחרת שהיא לא בהכרח אקדמית – המדינה לא משקיעה בה בכלל, מתעלמת, וגם לא מוכנה לפתח, לא מוכנה לחשוב על שום מסגרת שהיא לא השכלה גבוהה, מסגרת שמובילה לתארים אקדמאיים.

עדי קול: אני חושבת שאם מסתכלים על המצב של הכלכלה הישראלית, בסוגיה שאנחנו מתעלמים ממנה תמיד היא סוגית הפריון, אנחנו בפיגור עצום מול העולם ביחס לפריון, שזה אומר היכולת שלנו לייצר בשעה כמו שהעולם עושה.

עדי קול: אנחנו מקום 24 מתוך 34 ב-OECD ביכולת הייצור פר שעה.

עדי קול: אחת הבעיות המרכזיות שאומרים שקשורה לזה היא הבעיה של ההכשרה של העובדים.

עדי קול: הם לא מספיק מקצועיים.

עדי קול: איך הם יכולים להיות מקצועיים אם החינוך שאנחנו נותנים להם הוא לא מספיק מתקדם, לא מספיק מפותח, כי אנחנו לא משקיעים בזה?

עדי קול: אנחנו שומעים את שר הכלכלה מדבר על זה כל הזמן.

עדי קול: אנחנו רוצים להיות מדינה מפותחת, אנחנו לא יכולים להשקיע כמו מדינת עולם שלישי.

עדי קול: אני לוקחת על עצמי לפחות במסגרת של המפלגה שלי לנסות להביא כמה שיותר מהר לפתרון של המשבר הזה.

עדי קול: אני מסכימה שזה לא על כסף.

עדי קול: אני בטוחה שזה לא העניין.

עדי קול: אני חושבת שזה עניין של על מה אנחנו מסתכלים, באיזה קבוצות אוכלוסייה אנחנו משקיעים.

עדי קול: העיקר – אנחנו רואים את הפריפריה וכמה היא משמעותית, בעינינו.

עדי קול: אין ספק שאם רואים את הפריסה של המכללות, הסוגיה הזו עולה.

עדי קול: חבל לי שזה מגיע לשביתת רעב.

עדי קול: אני חושבת שאנחנו, כוועדה, צריכים ללוות אתכם לאורך כל השבוע הזה ולראות איך אנחנו דואגים שזה יתקדם לכדי תוצאה.

<יעקב דור: אני מרכז הפורום, משנה למנכ"ל המכללה בבאר שבע.

<יעקב דור: לאות הזדהות עם הוועדה קיימנו בכל הארץ היום בין 09:30 ל-11:30 אספות הסברה במכללות.

<יעקב דור: התלמידים הגיעו לכל המכללות.

<יעקב דור: השבתנו את הלימודים לשעתיים וקיימנו בכל המכללות אספות הסברה, להסביר על מה המאבק, על מה אנחנו נלחמים.

<יעקב דור: לגופו של עניין – בשנות ה-90 חיסלו את החינוך הטכנולוגי עם בוא העליה מחבר העמים, שפתרה הרבה בעיות.

<יעקב דור: חיסלו.

<יעקב דור: מי שמספר היום שיש חינוך טכנולוגי – אין חינוך טכנולוגי בתיכונים.

<יעקב דור: לא מחנכים דור שילך ללמוד להיות הנדסאים בעתיד.

<יעקב דור: ב-2003 חיסלו את ההכשרה המקצועית, ואין היום הכשרה מקצועית במדינת ישראל.

<יעקב דור: מי שמספר סיפורים אחרים – אין.

<יעקב דור: המכללה בבאר שבע, בזמנים הטובים, 50% מהסטודנטים היו מהכשרה מקצועית הכשרנו את קו הייצור הבסיסי לכל התעשייה.

<יעקב דור: היום המכללה הגדולה בארץ להנדסאים - יש אפס קורסים להכשרה מקצועית.

<יעקב דור: תבדקו באגף להכשרה המקצועית במשרד הכלכלה מה הוא התקציב המיועד השנה לנושא.

<יעקב דור: אפס תקציב בכל הארץ.

<יעקב דור: כל השטיקים והטריקים עם הוואוצ'רים זו הצגה אחת גדולה.

<יעקב דור: הנושא השלישי היום – אנחנו, 2013, הנדסאים, מערכת ההשכלה, אנחנו המעוז האחרון של ההשכלה הטכנולוגית.

<יעקב דור: אם אנחנו נקרוס, מה שאמר דב תמיר, זה מה שיקרה.

<יעקב דור: שר התמ"ת הקודם אמר בשדולה: אין בעיה.

<יעקב דור: לא יהיו הנדסאים?

<יעקב דור: נייבא אותם מחו"ל.

<יעקב דור: זה מה שאנחנו רוצים?

<יעקב דור: אני מתבייש היום שאני אזרח המדינה.

<יעקב דור: אני מתבייש שמנהלים היום, מתל חי עד באר שבע – ישבות רעב.

<יעקב דור: זו בושה וחרפה.

<יעקב דור: דור המייסדים עמל קשות ובנה מערכת מפוארת.

<יעקב דור: היום, דור פקידים הורס את כל מה שנבנה כאן.

<יעקב דור: אם לא יתעוררו, ברגע הזה, בשעות הקרובות, ולא ייפתר המשבר, ההרס והנזק למדינה יהיה בלתי הפיך.

<יעקב דור: ויפה שעה אחת קודם.

<טל לוטן: אני מנהלת את המחלקה לחינוך טכנולוגי והכשרה מקצועית בהתאחדות התעשיינים.

<טל לוטן: אני חושבת שזה ביזיון מה שקורה.

<טל לוטן: השאלה שלנו היא מדיניות וסדר עדיפות – לאן רוצים לקחת את התעשייה הישראלית, לאן רוצים להגיע, האם התעשייה הישראלית חשובה למשק.

<טל לוטן: כבר היום חסרים אלפי עובדים בכל השדרה, אם זה מהנדסים, טכנאים ורצפת ייצור, וכאילו לאף אחד לא איכפת, וכולנו יושבים סביב השולחן הזה בעוד ועוד ישיבות, בפורומים כאלה ואחרים ואומרים את אותם דברים – על הקיצוץ בחינוך הטכנולוגי, בהשכלה הטכנולוגית.

<טל לוטן: אנחנו כולנו חיים על ההדים של העליה מחבר העמים, וזה יתנפץ לכולנו בפנים אם נצטרך או להעביר רצפת ייצור או להביא עובדים זרים.

<טל לוטן: כולנו מדברים על זה וכאילו כלום לא קורה.

<טל לוטן: אין פה קסם.

<טל לוטן: אי אפשר לעשות אנשים.

<טל לוטן: תעשייה מתקדמת צריכה עובדים איכותיים וטובים.

<טל לוטן: בשביל להכשיר אותם צריכים מורים טובים, צריך ציוד טוב, צריך תשתיות.

<טל לוטן: אחרת אנחנו נקבל עובדים לא טובים, פריון ירד, וכולנו נחזור על אותן מנטרות ואותן ישיבות שאנחנו יושבים, ישיבה אחרי ישיבה, אומרים את אותו הדבר, ומשום מה משהו לא קורה.

<טל לוטן: אז כנראה זה בכוונת מכוון, כנראה זו מדיניות, אחרת לא ברור מה קורה כאן.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הצבא רוצה לומר משהו?

<עוזי שוחט: אמרנו את דברנו בדיון הקודם על החשיבות, התרומה של המערך הטכנולוגי לצבא.

<עוזי שוחט: אני חושב שאין מה להוסיף.

חיים כץ: במהלך הדיון חברת הכנסת וסגנית השר ניסתה שוב, דיברה עם חבר הכנסת עופר שלח שדיבר עם שר האוצר.

חיים כץ: אנחנו מבקשים מאלה שרוצים לשבות לדחות את השביתה שלהם עד יום רביעי.

חיים כץ: שר האוצר שנחת היום התחייב שהוא ייכנס למשא ומתן ואנחנו רוצים לקחת צ'אנס של יומיים לפתור את הבעיה.

חיים כץ: לשבות אפשר להתחיל גם ביום רביעי.

חיים כץ: אנחנו מבקשים מהשובתים שהמשא ומתן לא ייעשה תחת שביתות ותחת לחץ, לדחות את השביתה ליום רביעי.

חיים כץ: ביום רביעי בשעה 10:00 נקבע פה דיון.

חיים כץ: נראה לאן הגענו, אם מיצינו או לא מיצינו, ואם לא מיצינו אז אנחנו נגיד לכם: אוקיי, חבל שכך, אבל לא הצלחנו.

חיים כץ: אני מבקש ממך, שתעצרו.

חיים כץ: ביקשו מאתנו עד יום רביעי.

חיים כץ: לא ביקשו לעצור את השביתה, אבל אני מבקש – לעצור את השביתה, לתת צ'אנס לשר האוצר שאמר שהוא אישית נכנס לעניין הזה, ולדחות את זה ליום רביעי.

חיים כץ: לא יקרה כלום ביומיים האלה.

חיים כץ: זה בא מתוך בקשה אלי, שלי, של חברי הכנסת שנמצאים פה.

חיים כץ: אני מקווה שתיענו.

חיים כץ: ביום רביעי ב-10:00 ניפגש או פה או בחדר הוועדה, בבניין הכנסת, ואני מקווה שנביא פתרון לסאגה הזאת.

חיים כץ: אני מחכה לתשובה מכם.

<עידו חגאי: קודם כל, אנחנו, כל המנהלים, נמצאים עד יום חמישי פה, בירושלים, לגבי שביתת הרעב – נצא מהחדר ונשב - - -

חיים כץ: שבו ודברו.

חיים כץ: יש הפסקה של חמש דקות ותזכרו שביקשנו.

חיים כץ: (הדיון נפסק והתחדש לאחר 5 דקות)

חיים כץ: אני מחדש את הדיון.

חיים כץ: אנחנו פונים למנהלי המכללות שיצאו להתייעצות והיינו רוצים לקבל את תשובתם לבקשתנו.

<יוכבד פנחסי אדיב: לאחר התייעצות קצרה בחוץ – אנחנו מכבדים את דעתו של יושב הראש הוועדה, חבר הכנסת חיים כץ, מכבדים את דעתה של סגנית השר, פניה קירשנבאום, ומכבדים את בקשתו של שר האוצר, יאיר לפיד.

<יוכבד פנחסי אדיב: המאהל קיים, נשב באוהל כמחאה על הנושא, כתזכורת למי ששוכח במהלך ה-24 שעות הקרובות על מה המאבק ועל מה אנחנו מוחים.

חיים כץ: יותר מ-24 שעות.

חיים כץ: אמרנו עד יום רביעי ב-10:00.

<יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו מדברים על הזמן הקרוב.

<יוכבד פנחסי אדיב: אבל אנחנו לא נשבות רעב.

<יוכבד פנחסי אדיב: נתכנס כאן ביום רביעי יחד, לקבלת תשובות.

חיים כץ: אז קודם כל אנחנו מודים לכם בשם הח"כים שיושבים פה, בשם אלה שהיו פה ויצאו.

חיים כץ: אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו ביומיים האלה לנסות לדחוף את הדברים, ואכן, ביום רביעי בשעה 10:00 נתכנס לישיבה בוועדה.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.