ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 173, 2013-09-10 15:00

ניסן סלומינסקי: רבותיי, העמדת הלוואה לתע"ש, בהתאם לסעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות.

ניסן סלומינסקי: מי מציג את הנושא מטעם השלטון?

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו הולכים לאשר כאן סכום, לכן אני רוצה שכולם יהיו בהאזנה.

<מאיר שמרה: הפנייה פה מפורטת בפניכם.

<מאיר שמרה: הפנייה הזאת נעשית בהמשך לפניות קודמות שהיו.

<מאיר שמרה: בשנתיים האחרונות הועברו כספים למימון הגירעון התזרימי של התע"ש.

<מאיר שמרה: אנחנו נמצאים בהתדיינות ובמשא ומתן שהתחיל די מזמן.

<מאיר שמרה: אנחנו מאמינים שלקראת סיום, ב-15 באוקטובר, נקבעה ישיבת ועדת שרים לענייני הפרטה - - -

ניסן סלומינסקי: אתה יכול רק להגיד מה זה 'די מזמן'?

<מאיר שמרה: תהליך המשא ומתן התחיל פורמלית, חודש בערך לפני שנתיים - - -

ניסן סלומינסקי: חודש, מתי הוא התחיל?

<מאיר שמרה: התקבלה החלטת הפרטה ב-2005.

<מאיר שמרה: כבר אז התנהלו משאים ומתנים, אני לא הייתי בהם.

<מאיר שמרה: השותפות שלי הייתה מ-2009 במהלך משא ומתן שהחל עם העובדים, שהיה רצוף משברים.

<מאיר שמרה: לפני שנתיים הוא חודש שוב, על בסיס מתכונת של הפרטה כמקשה אחת.

<מאיר שמרה: התגבשו הסכמות לכאורה לפני שנה, היו לקראת גיבוש הסכמות סופיות.

<מאיר שמרה: משרד הביטחון הטיל מגבלה מסוימת על יחידה מסווגת בהקשר של היכולת להפריט אותה ולכן כדי לגבש הסכמות שיפתרו את הבעיה הספציפית הזאת לקח זמן.

<מאיר שמרה: אני לא אאריך פה בדברים, תוך כדי גם כמובן צצים ועולים לאורך הזמן דברים אחרים שיצרו חוסר הסכמות.

<מאיר שמרה: על פניו כרגע אני לא אבוא ואגיד שהנושא גמור לגמרי, אם כי יש החלטה כן להגיע לוועדת שרים לענייני הפרטה.

<מאיר שמרה: אנחנו נמצאים, אני מקווה, לקראת הישורת האחרונה, מתקיימים מגעים אינטנסיביים, גם עם משרד הביטחון, גם עם ארגון העובדים, כדי להגיע למצב שנוכל לחתום על מערכת של הסכמים לקראת אישור ההפרטה בוועדת שרים להפרטה.

<מאיר שמרה: צריך לומר שפורמלית, מבחינה חוקית, כדי לבצע את ההפרטה אנחנו נצטרך גם את אישור ועדת הכספים, שלכם, לאישור דרך ההפרטה, ואת זה אנחנו נעשה אחרי שנאשר, אם נאשר, את מתווה ההפרטה בוועדת השרים.

<מאיר שמרה: כל זה היה הקדמה, בפועל יש עובדים ששכרם כרגע לא משולם.

<מאיר שמרה: בהיבט התקציבי, בהיבט התזרימי, התע"ש לא מצליחה לייצר את התזרים כדי לעמוד בתשלומי העובדים.

<מאיר שמרה: כרגע מדובר על העברה של 100 מיליון שקל, מתוכם 70 מיליון שקל זה לתשלומי שכר ועוד 30 מיליון שקל על מנת שהתע"ש תוכל לממן חומרי גלם כדי להמשיך לייצר ולמכור.

<מאיר שמרה: אנחנו מביאים את זה מחמת הזהירות, כי מדובר פה בפועל בהלוואה, אבל מכיוון שצופה פני עתיד אנחנו יודעים שבסופו של יום ההלוואות האלה יומרו להון, אז אנחנו מביאים את זה מחמת הזהירות, כדי לאשר את זה כבר במתווה של השקעה הונית, אם כי כרגע זה נרשם כהלוואה.

ניסן סלומינסקי: ולכמה זמן זה יספיק, הסכום הזה?

<מאיר שמרה: מכיוון שקיבלנו את כל הדוחות על תזרימי המזומנים וגם נלקח רואה חשבון מטעם החשב הכללי לבדוק את זה, אני רוצה שאבי פלדר יענה על זה, כי הוא מצוי בצד העסקי של התע"ש, בבפנוכו, יותר ממני.

ניסן סלומינסקי: זה מצטרף ל-2.5 מיליארד של המדינה?

<מאיר שמרה: יש 2 מיליארד ו-280 נכון להיום, שהן הלוואות המדינה, שבסופו של יום נמצאות - - -

ניסן סלומינסקי: שהפכו למענק, אתה אומר.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר לא בביטחון מלא שזה יאושר?

<מאיר שמרה: מכיוון שאני אומר שזה כבר שנתיים מתנהל ואני זוכר שהייתי פה בפסח שלפני פסח, אני לא זוכר מתי זה היה - - -

ניסן סלומינסקי: רב משה צריך לזכור.

<מאיר שמרה: חבר הכנסת גפני בטח זוכר, אני אז אמרתי שזה יגיע עד חול המועד, אבל זה היה בפסח של בערך לפני שנה וחצי, אז אני לא רוצה להתנבא, אבל שר האוצר קבע את זה כמועד שבו אנחנו נגיע לוועדת שרים ויהי מה, ואנחנו נשתדל לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אני אשאל אותך שאלה לא יפה, אם לא נאשר את זה, האם זה יזרז את המשא ומתן ואת החתימה?

<מאיר שמרה: מניסיוני, אני אומר במלוא הכנות, לא, אין לזה קשר.

<מאיר שמרה: עד היום לא היה קשר אמיתי בין הנושא הזה לבין המשא ומתן.

<מאיר שמרה: זה יותר חרב פיפיות, אני חושב שיותר העובדים ישתמשו בזה כנגדנו, אני אף פעם לא חשבתי שזה משהו שצריך להיות ככלי במערכה הזאת.

<מאיר שמרה: צריך לקבל החלטה אם נכון שמדינת ישראל תממן חברה ממשלתית.

<מאיר שמרה: הוחלט שכן, בדרך הזאת, ועושים את זה, ואני מקווה מאוד שזה לא יקרה לאורך זמן ונוכל באמת לצאת לדרך.

<פלדר אבי: צהריים טובים.

<פלדר אבי: החברה נמצאת בגירעון מובנה של כמעט 300 מיליון שקל לשנה.

<פלדר אבי: כאשר אנחנו הגענו השנה לראשונה לוועדת הכספים בחודש אוקטובר.

<פלדר אבי: בשנה קודמת, אצל חבר הכנסת גפני, הגענו מוקדם יותר, השנה רווח לנו והגענו רק בחודש אוקטובר, כמו שנאמר.

<פלדר אבי: הסיבה לגירעון הזה, זה גירעון מובנה שנמצא בבסיס התקציב של תע"ש.

<פלדר אבי: יש לנו עודף עובדים, שמוסכם גם על העובדים וגם על ההסתדרות, 950 עובדים, שזה מעל 200 מיליון שקל בשנה - - -

ניסן סלומינסקי: 950 עובדים?

ניסן סלומינסקי: כמה זמן הם כבר יודעים שהם עובדים כאילו מיותרים, במרכאות.

ניסן סלומינסקי: לא יפה להגיד על עובד מיותר, אבל.

ניסן סלומינסקי: ..

<פלדר אבי: לא, יש לנו הסכמה עם ארגון העובדים מזה מספר שנים.

<פלדר אבי: צריך להבין את ההיסטוריה של תע"ש.

<פלדר אבי: תע"ש, עד 1990 הייתה יחידת סמך של משרד הביטחון, מאז עברנו להיות חברה ממשלתית וכחברה ממשלתית אנחנו גוררים את ההסכמים שהיו עוד ב-1990 כיחידת סמך.

<פלדר אבי: כל הפנסיות המוקדמות, תע"ש שילמה אותן במשך הרבה מאוד שנים.

<פלדר אבי: המצב שתע"ש נקלעה אליה בהמשך זה כתוצאה מאותן פנסיות מוקדמות ומחויבויות שתע"ש לקחה על עצמה ב-1990, שלא כמו חברות אחרות שעברו את התהליך הזה או תהליך דומה.

<פלדר אבי: תע"ש נמצאת כיום היום בגירעון, כמו שאמרתי, של 300 מיליון שקל - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אני שאלתי על נושא ספציפי.

ניסן סלומינסקי: 950 העובדים יודעים שהם כאילו עובדים, רק לצורך העניין אני אגיד מיותרים?

<יצחק יהודה: הם לא מיותרים, הם עייפים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אני לא יודע למצוא את המילה, עובדים שנניח לא צריכים להיות שם, כמה זמן יודעים שהעובדים האלה לא צריכים להיות שם?

<פלדר אבי: אני יכול להגיד שאנחנו - - -

ניסן סלומינסקי: חודש?

ניסן סלומינסקי: חודשיים?

ניסן סלומינסקי: שנה?

ניסן סלומינסקי: שנתיים?

<פלדר אבי: אני אענה.

<פלדר אבי: באוגוסט 2005 אנחנו קיימנו את הדיונים הראשונים להוצאת העובדים האלה - - -

ניסן סלומינסקי: ב-2005?

ניסן סלומינסקי: כבר אז ידעתם?

<פלדר אבי: ב-20 באוגוסט 2005 היה דיון אצל מנכ"ל משרד האוצר ואז אמרנו שיש לנו 600 עובדים.

<פלדר אבי: בכל חברה רגילה יש כניסה ופרישת עובדים.

<פלדר אבי: אצלנו יש כניסת עובדים, כי הטכנולוגיות משתנות ואנחנו קולטים עובדים.

<פלדר אבי: הצד של פרישת עובדים, שזה צד הגיוני, של 3%, 4%, 5% בשנה, לא מתקיים אצלנו.

<פלדר אבי: אם היינו ב-600 עובדים אז, היום אנחנו ב-950 עובדים וזה הולך וגדל כתוצאה מכך שיש תהליך טבעי בכל חברה וחברה עסקית.

ניסן סלומינסקי: אבל אתה מדבר על שמונה שנים שאתה יודע שיש סדר גודל של 800 או 900 או 950 עובדים שאתה כל הזמן משלם להם משכורות והכול - - -

<פלדר אבי: נכון, נכון.

ניסן סלומינסקי: והמדינה ממשיכה לממן.

<פלדר אבי: המדינה לא מממנת, התעשייה הצבאית מממנת.

<פלדר אבי: כי אנחנו לא באים תמיד עם הסכומים האלה.

<פלדר אבי: בשנים האחרונות, דרך אגב, הכנסנו לחברה הרבה מאוד כסף, בתזרים מזומנים, שיכול היה להיות חיובי אלמלא היה תשלום הפנסיות ותשלום עבור העובדים האלה.

<פלדר אבי: אנחנו עושים עסקאות יפות, כבר השנה יש לנו צבר הזמנות שהוא גדול יותר מצבר המכירות שלנו השנה, 90% ממנו בא מחוץ לארץ ולא ממדינת ישראל, משרד הביטחון, כי אין כסף, ולכן אני אומר שאנחנו כחברה עסקית עושים עסקים מצוינים, הבעיה המשקולות שנמצאות על התע"ש.

<פלדר אבי: כדי לפתור את הבעיה הזאת התחיל אותו משא ומתן שמר שמרה דיבר עליו - - -

ניסן סלומינסקי: שמונה שנים לפחות, אתה אומר.

<פלדר אבי: ב-2005 הייתה החלטה אחת, ב-2007 הייתה החלטה שנייה.

<פלדר אבי: המשא ומתן חודש ב-2009, הגענו להסכמות בשנה שעברה, עם משרד הביטחון, ביולי 2012.

<פלדר אבי: זה היה כאן אצל חבר הכנסת גפני, הוא הקים תת ועדה בראשותו של חבר הכנסת שי חרמש, ויחד עם מר כהן - - -

משה גפני: עם טמיר.

<פלדר אבי: אמרתי, מר כהן.

<פלדר אבי: ונעשתה פה עבודה משותפת.

<פלדר אבי: באוקטובר 2012 סיכמנו הסכמים עם העובדים וההסתדרות, הסכמים ללא תקדים בתעשייה הישראלית, אני חושב.

<פלדר אבי: הסכם על הפרטה, הסכם על המעבר לנגב, הסכם על פרישת 950 עובדים, רשת ביטחון לעוד עובדים והסכם שכר.

<פלדר אבי: ביום שסיכמנו את זה החליט משרד הביטחון שיש נושא שהוא נושא קריטי מבחינת המשרד והוא פתח את הנושא הזה.

<פלדר אבי: הזכיר מר שמרה את העניין של יחידה מסווגת, כי הוא כרגע על סדר היום.

ניסן סלומינסקי: זה לא סודי, בכל העיתונים זה מופיע.

<פלדר אבי: יחידה מסווגת, לא כתוב בעיתונים מה היחידה.

ניסן סלומינסקי: כתוב השם שלה, גבעון, נכון?

<פלדר אבי: גבעון, זה בסדר להגיד.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאמרתי, לא אמרתי מעבר לזה.

<פלדר אבי: היחידה הזאת היא סוגיה קשה מאוד, גם מבחינת החברה וגם מבחינת העובדים, כי צריך לפצל את החטיבה הזאת, שזה תהליך מאוד קשה וכואב.

<פלדר אבי: הגענו גם בעניין הזה להסכמות.

<פלדר אבי: מה שנאמר כרגע, שאנחנו רוצים להגיע ל-15 בחודש אוקטובר, להחלטת ועדת השרים, זה דבר שמוסכם.

<פלדר אבי: את אותם הסכמים שנסגרו, אנחנו צריכים עדיין לעגן אותם ולסכם אותם, אבל אנחנו נמצאים בתהליך הזה יחד עם משרד הביטחון ועם משרד האוצר, כמו שאמרתי, גם עם ההסתדרות וגם עם העובדים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת ההערכה שלך זה שבאמת זה ייסגר כבר ב-15?

<פלדר אבי: תראה, אדוני היושב ראש - - -

משה גפני: מה אתה שואל אותו?

ניסן סלומינסקי: אני שאלתי קודם כל את הממשלה, שאלתי קודם את הקודם, עכשיו אני שואל אותו.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אני אשאל את יושב ראש ועד העובדים.

<פלדר אבי: דרך אגב, מי שנכנס לתהליך הזה זה גם מנכ"ל משרד ראש הממשלה וגם ראש המל"ל עמידרור.

<פלדר אבי: פעם ראשונה שנקבע תאריך.

<פלדר אבי: זו הייתה בקשה של החברה לקבוע תאריך, מהתאריך הזה כשגוזרים לאחור יש לנו מספיק ימים לפתור את כל הבעיות הפתוחות שהן ברמה של הפינאסים.

<פלדר אבי: זה לא ברמה של עכשיו לשבת ולפתוח סוגיות מהותיות.

<פלדר אבי: אני מקווה שאנחנו נגיע ל-15 באוקטובר.

<פלדר אבי: מחר בבוקר דירקטוריון התע"ש יושב על החלטת המחליטים שמופיעה לפניו ויאשר אותה, יעביר את ההערות שלו, שהן מעטות, ואני מקווה שהנושא הזה ייסגר.

<פלדר אבי: אנחנו עובדים 24 שעות, 5 ימים, 6, ימים בשבוע, יחד עם כל הגופים שנמצאים פה, וכמו שאמרתי, משרד הביטחון, משרד האוצר, ההסתדרות והעובדים.

<פלדר אבי: אני אופטימי.

<פלדר אבי: אם תהיה בסוף דחייה של יום או יומיים, אני לא יודע להגיד לך, אבל כמו שזה נראה כרגע - - -

ניסן סלומינסקי: ברור לך שזה הסכום שאתם מבקשים בהקשר של המשכורת?

<פלדר אבי: לא, לא.

<פלדר אבי: אני אומר, יש גירעון מובנה לתע"ש של 300 מיליון שקל לשנה.

<פלדר אבי: הגירעון הזה הוא גירעון שהולך ומעמיק.

<פלדר אבי: כשאנחנו בגירעון יש בעיה לא רק בתשלומי משכורות.

<פלדר אבי: דרך אגב, אנחנו עברנו את ה-9 בחודש ולא שילמנו לעובדים.

<פלדר אבי: אנחנו נמצאים בתקופת החגים, לפני שנתיים בערב סוכות חבר הכנסת גפני קיים ישיבה מיוחדת על הנושא הזה.

משה גפני: לא היה לי ארבעה מינים.

משה גפני: זה היה בערב סוכות.

חיים כץ: היית מדבר איתי, הייתי מביא לך הביתה, אנחנו מכרנו איזה 40,000 - - -

משה גפני: חבל שלא אמרת לי את זה אז.

חיים כץ: אבל אמרתי לך את זה לפני שנתיים, חשבתי שאתה עוד זוכר.

משה גפני: אני אספר את הסיפור, זה סיפור מעניין.

יצחק כהן: לא היום, לא יהיה לנו זמן.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, הנושא רציני.

<פלדר אבי: כל חודש וחודש אנחנו מעבירים את התזרים שלנו.

<פלדר אבי: לשמחתי היו כמה אירועים חיוביים.

<פלדר אבי: הבור הזה, דרך אגב, אנחנו ידענו עליו שהוא יתרחש בחודש יוני-יולי, בדצמבר, כשאנחנו בונים תקציב.

<פלדר אבי: לשמחתי גם לפעמים קורים אירועים חיוביים והאירועים החיוביים האלה הביאו אותנו לחודש אוקטובר, אבל עדיין יש לנו גירעון.

<פלדר אבי: ביקשנו 270 מיליון שקל השנה.

<פלדר אבי: כרגע אנחנו מסתפקים ב-100 המיליון האלה.

<פלדר אבי: אני מקווה שבחודש הבא הדברים יגיעו לידי מימוש אז העסק הזה יהיה יותר קל, אבל יש סיכוי טוב שנגיע לוועדה תוך חודש ימים לבקש סכום נוסף.

ניסן סלומינסקי: והמחילה של ה-2.5 או ה-2.2 מיליארד, זה גם צריך יהיה לפה, או שזה חלק כבר מהעסקה הכוללת?

<פלדר אבי: זה חלק מהעסקה הכוללת, זה ההון של המדינה בחברה.

משה גפני: אני יכול להתייחס, אדוני היושב ראש?

ניסן סלומינסקי: לא, אני רוצה עכשיו את יושב ראש הוועד.

ניסן סלומינסקי: יהודה.

<יצחק יהודה: אני איציק יהודה.

<יצחק יהודה: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, שזאת הכנסת הראשונה להם, היתר בטח מכירים אותי.

<יצחק יהודה: הרב גפני, הייתי אצלו אינספור ישיבות.

<יצחק יהודה: לצערי.

<יצחק יהודה: לא לצערי לראות את כבוד הרב, אלא לצערי בוועדה הזאת לקבל כל הזמן משכורות לעובדי התעשייה הצבאית.

<יצחק יהודה: כבוד היושב ראש, אני רציתי לעדכן אותך בעוד פרט אחד שהוא די חשוב והוא די מרכזי, כשדיברת על 2 או 2.2 מיליארד שקל, או אתם מדברים על כמה תעלה הפרטת התע"ש, שתעלה 4 מיליארד שקל.

<יצחק יהודה: אילו לא היו האדמות ברמת השרון לא הייתה הפרטה, לא היה קורה שום דבר.

<יצחק יהודה: האדמות ברמת השרון, הערך המוסף של ממשלת ישראל, שהיא הבעלים שלנו, של עובדי התעשייה הצבאית, סדר גודל של 40 מיליארד שקל, עם האדמה המזוהמת, שלנקות אותה, סדר גודל של 1,000 דונם, משהו בסביבות 2 מיליארד שקל.

<יצחק יהודה: 24,000 יחידות דיור, יש תכנית מתאר כבר במקום הזה, כך שאנחנו הסכמנו ללכת להפרטה, בניגוד לאידיאולוגיה שלנו, הלכנו להפרטה כי אין לנו בררה, כי בזמנו בשנת 90', כמו שעדכנו אותך, בייגה שוחט הצליח להטיל על התעשייה הצבאית לשלם לגמלאיה את הפנסיה.

<יצחק יהודה: היום, חברי הכנסת הנכבדים, השקל הראשון שנכנס לנו זה למשכורות לגמלאים וב-9 בחודש אין כסף לעובדים.

<יצחק יהודה: זה ריטואל שחוזר על עצמו ולכן הסכמנו ללכת למהלך ויש לנו 4 הסכמים מוכנים לחתימה עם משרדי האוצר השונים, כולל הנהלת תע"ש.

<יצחק יהודה: אם היום רוצים לחתום על ההסכמים האלה, אני וההסתדרות מוכנים לחתום על ההסכמים האלה.

<יצחק יהודה: אבל מאי?

<יצחק יהודה: כל פעם קופץ תהליך אחר.

<יצחק יהודה: משרד הביטחון, באוקטובר, אם אני לא טועה, 2012, אמר 'לא, מה שהסכים המנכ"ל הקודם, אני כמנכ"ל לא מסכים'.

<יצחק יהודה: זה היה אודי שני, האחרון.

<יצחק יהודה: 'אני רוצה לפצל את היחידה הזאת', הסודית, מה שנקרא, שקראת בעיתונים שזה גבעון, זה אכן, ואז נכנסנו למשא ומתן.

<יצחק יהודה: אנחנו, כארגון עובדים, וההסתדרות, הסכמנו לפצל מפעל.

<יצחק יהודה: זה לא קל לפצל מפעל.

<יצחק יהודה: אחרי שפיצלנו את המפעל באנו ואמרנו 'מוכנים אנחנו'.

<יצחק יהודה: אבל מאי?

<יצחק יהודה: בחירות.

<יצחק יהודה: בחירות, ממשלה חדשה.

<יצחק יהודה: ממשלה חדשה, העברה של התקציב, ואנחנו מחכים בהמתנה.

<יצחק יהודה: בינתיים נעשו עוד כל מיני ניסיונות, אולי תמוזגו עם רפא"ל.

<יצחק יהודה: ניסינו תהליך כזה, אמרנו 'אנחנו מוכנים לכול'.

<יצחק יהודה: אנחנו, כארגון עובדים, מוכנים לכול, רק בואו נגמור.

<יצחק יהודה: לא יכול להיות שחודש בחודשו אנחנו לא נדע מתי מקבלים את השכר ומה העתיד שלנו בעוד שנתיים, שלוש, ארבע.

<יצחק יהודה: וכשאני אומר שאנחנו מוכנים להסכמים מחר בבוקר, אם מישהו מוכן לשים לנו את ההסכמים, אני מוכן לחתום, כיושב ראש הארגון, של 3,400 עובדים, כולל חברת הבת שלנו, עשות אשקלון.

<יצחק יהודה: כך שכל הסכומים שנזרקים פה וכו', אנחנו העובדים, לא צריכים להיות השעיר לעזאזל של כל הגורמים.

<יצחק יהודה: משכורות צריכות להיות משולמות ולא צריכות להיות מולנות, כי אנחנו עבדנו בחודש אוגוסט ואנחנו לא מייצרים שוקולד, אנחנו מייצרים למען ביטחון מדינת ישראל, בכל התחומים.

<יצחק יהודה: ואם רק הייתה קריאה לפני שבועיים, של נשיא ארצות הברית, אז אצלנו עבדו במשמרות בענפים מסוימים.

<יצחק יהודה: אז שהאנשים האלה לא יקבלו שכר?

<יצחק יהודה: ועוד בחג?

<יצחק יהודה: אז אני לא תמים ואני אומר, כן, היינו בסרט הזה כבר, היינו כבר בשני חגים, וכבוד יושב ראש הרב גפני יודע והוא בא במיוחד, והוא יספר על הקטע הזה.

<יצחק יהודה: לא ייתכן שאנחנו נחזור כל פעם על הריטואל הזה.

<יצחק יהודה: עכשיו, מה רוצים מאיתנו כעובדים?

<יצחק יהודה: מה רוצים?

<יצחק יהודה: מה שרצו, עשינו.

<יצחק יהודה: יושב פה יושב ראש ארגון עובדי התעשייה האווירית, חבר הכנסת חיים כץ, הוא יודע שמה שהם רצו עשינו, והוא כועס עליי לפעמים, על הנושא הזה.

חיים כץ: אבל אני לא אומר כלום.

<יצחק יהודה: ולא אומר כלום.

<יצחק יהודה: יותר מזה, עכשיו מה יקרה?

<יצחק יהודה: עלול להיות מצב, שאלת, כבוד היושב ראש, שאלה נכונה, האם ב-15 לעשירי, והמנכ"ל לא ידע לענות לך.

<יצחק יהודה: גם אני לא יודע לענות לך.

<יצחק יהודה: עלול להיות.

<יצחק יהודה: 15 זה לא יהיה 15, זה יהיה 20, זה לא נורא, אבל אחרי כן יגידו 'רגע, בואו נפתח עוד סעיף מסוים'.

<יצחק יהודה: אנחנו יכולים לדעת?

<יצחק יהודה: אנחנו מוכנים לחתום על ההסכמים.

<יצחק יהודה: הגענו עם ממשלת ישראל, עם משרד האוצר, עם כל משרדי האוצר הגענו לזה.

<יצחק יהודה: אם הגענו עם כל המשרדים לכול ביחד, בשביל מה לפתוח משהו?

<יצחק יהודה: לכן השאלה היא, אם ב-15 לעשירי העובדים המיותרים - - - אין לנו עובדים מיותרים בתעשייה הצבאית.

<יצחק יהודה: עובדים עייפים, שעבדו בחומרים כימיים, עם פצעים על הידיים, במשך 30 שנה, והם בני 60.

<יצחק יהודה: הם עובדים עייפים, הם צריכים ללכת הביתה.

<יצחק יהודה: אלה העובדים המיותרים, שכתוב, ואני כועס על המנכ"ל תמיד כשאני רואה את הכותרת הזאת בעיתון.

<יצחק יהודה: מי אלה העובדים הללו?

<יצחק יהודה: עובדים שלא קיבלו תוספות שכר עשר שנים, שלא קיבלו את הסכם המגזר הציבורי ב-2008 ולא קיבלו את הסכם המגזר הציבורי ב-2011.

<יצחק יהודה: אלה אותם עובדים, שלא יודעים מה זה תוספת שכר במשך כל השנים הללו.

<יצחק יהודה: ומה?

<יצחק יהודה: ואומרים להם, צריך לעבוד במוצאי שבת, כי צריך לייצר ליחידה מסוימת איקס, והם הולכים ומתייצבים.

<יצחק יהודה: זאת תמונת המצב.

<יצחק יהודה: אנחנו, כארגון עובדי התע"ש, כיושב ראש ארגון התע"ש במשך עשר השנים האחרונות, אני אומר לכם שכלו כל הקיצין מבחינת מה שאנחנו מסוגלים יותר לתת.

<יצחק יהודה: כל מה שהמדינה רצתה נתנו.

<יצחק יהודה: הלכנו להפרטה מלאה של כל החברה כגוף אחד.

<יצחק יהודה: אגב, התהליך הראשון התחיל בהנפקת מניות.

<יצחק יהודה: הסכמנו.

<יצחק יהודה: התהליך השני, היה בואו נעשה 49% מניות, הסכמנו.

<יצחק יהודה: 51, הסכמנו.

<יצחק יהודה: הפרטה מלאה, גם הסכמנו.

<יצחק יהודה: ומה יקרה בסוף?

<יצחק יהודה: אחרי ההחלטה, שאני מקווה שזו תהיה השנה הזאת, מדינת ישראל, לצערי, לא יודעת למכור.

<יצחק יהודה: היא תמכור בנזיד עדשים את התעשייה הצבאית.

<יצחק יהודה: הרבה מאוד אנשים יתעשרו, יש אנשים בפתח שרוצים את התעשייה הצבאית, בטח מוקטנת במספר העובדים.

<יצחק יהודה: אין ארגון אחד, חבר הכנסת חיים כץ, שאני מכיר, שיושב ראש הארגון אומר שהוא מוותר על שליש מהעובדים שהולכים הביתה ועוד עובדים עוברים עד 2020 לנגב.

<יצחק יהודה: איזה עובד יעבור?

<יצחק יהודה: מרמת השרון, מהוד השרון, מכל האזור הזה, איזה עובד יעבור לרמת בקע בנגב?

<יצחק יהודה: איזה עובדים יעברו לשם?

חיים כץ: ---אותו עובד?

חיים כץ: בן כמה הוא עכשיו, בן 60?

<יצחק יהודה: הוא בן 50, הוא בן 60, הוא צריך לעבור עם המשפחה.

חיים כץ: אז עד 2020 הוא יהיה בן 67 ויילך לפנסיה.

<יצחק יהודה: אבל לרמת בקע הוא יכול לעבור?

<יצחק יהודה: לא, אנחנו מפנים את הקרקע ב-2020.

<יצחק יהודה: עד 2020 מפנים את ה - - -

חיים כץ: איציק, אני איתך, אל תשאל אותי שאלות.

<יצחק יהודה: אני יודע.

<יצחק יהודה: עד 2020 אנחנו מפנים את הקרקעות, זה אומר ש-2,000 איש מתוך מצבת כוח אדם של 3,400 הולכים הביתה, ומי שחושב שהולכים הביתה, גם לפנסיה מוקדמת, זה דבר טוב, הוא טועה, כי זה 50% פחות שכר.

<יצחק יהודה: הפנסיות של חלק גדול מעובדי התע"ש, אני מדבר על יותר מ-50%, אחרי 35 שנה היא 5,0000 שקל.

<יצחק יהודה: אחרי 35 שנה.

<יצחק יהודה: וזה בדוק, כל המספרים האלה.

<יצחק יהודה: לכן חושבני שעד שייגמר התהליך הזה, אחת, המשכורות של העובדים צריכות להיות משולמות בזמן.

<יצחק יהודה: שתיים, אם החברה מצליחה להשיג הזמנות ממדינות, שלא לכל אחד יש איתם יחסים בינלאומיים, ומפתחת ומצליחה להשיג הזמנה, אבל לא יכולים לקנות חומרי גלם, זה פוגע גם בעובדים.

<יצחק יהודה: לכן צריך כסף גם לחומרי גלם.

<יצחק יהודה: אם לא יהיו חומרי גלם העובדים יעמדו ולא יהיה להם מה לעשות.

<יצחק יהודה: ואם מחר צריך לעשות משהו, אז צריך לייבא את זה מארץ אחרת, ואם צריך לייבא את זה מארץ אחרת בגלל שאין יכולת לעשות את זה בארץ, אנחנו נכנסים לבור עמוק יותר.

<יצחק יהודה: התע"ש נמצאת על השולחן של ממשלת ישראל, ממשלת ישראל לא יודעת להפריט.

<יצחק יהודה: נותנים לה להפריט אותה על מגש של כסף, היא לא יודעת להפריט.

<יצחק יהודה: אז כבוד היושב ראש, חברי כנסת, אני מבקש לאשר לנו את ההלוואה הזאת ולקוות לטוב, באמת, שבאוקטובר או בנובמבר תיגמר הסאגה הזאת של התעשייה הצבאית.

<יצחק יהודה: תודה רבה לך.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, חבריי, מי שרוצה לדבר.

משה גפני: אני ביקשתי.

ניסן סלומינסקי: רגע, אבל מאחר שהנושא ברור, אני מבקש שחבריי יקצרו.

משה גפני: אני אקצר.

יצחק כהן: רק לא שיעור בהיסטוריה.

ניסן סלומינסקי: רב משה, אתה תקצר ואתה ראשון ואחרון כרגע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני לא רוצה להאריך בדברים.

משה גפני: אדוני היושב ראש, ההתלבטות פה הייתה בוועדה כל הזמן.

משה גפני: יש פה סאגה שמתמשכת באופן חמור עם כל הנושא של תע"ש.

משה גפני: הדבר שעמד לנגד עיניי ולרוב החברים כאן, לא לכולם, אבל לרוב החברים, היה הנושא של העובדים.

משה גפני: העובדים לא אשמים.

משה גפני: איציק יהודה הציג את זה נכון.

משה גפני: נכון שהיה הסיפור של ערב סוכות שלפני שנתיים, הביאו לי את הנושא של ההלוואה.

משה גפני: לא הייתה ישיבה, אני באתי מבני ברק, קבעתי ישיבה תוך שעה וחצי ובאתי לכאן לבד.

משה גפני: אמרתי, 'לא יכול להיות שלעובדים לא תהיה משכורת לחג'.

ניסן סלומינסקי: זה לא חוקי, צריכים לבטל את זה.

ניסן סלומינסקי: צריכים ארבעה ימים, צריכים לבטל את זה.

ניסן סלומינסקי: אל תגיד את זה לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: ערב סוכות, איך זה יכול להיות בפגרה?

משה גפני: לא היה אז את הארבעה ימים.

חיים כץ: אתה יכול לבקש את הכסף חזרה.

חיים כץ: תבקש את הכסף.

ניסן סלומינסקי: אל תגיד בקול.

משה גפני: בסדר, מה אתם רוצים עכשיו?

משה גפני: להעמיד אותי לדין על זה שעשיתי את זה?

משה גפני: על זה אמרה הגמרא, אשריך ר' עקיבא שנתפסת על דברי תורה.

משה גפני: אני מתגאה בזה.

ניסן סלומינסקי: זה נכון.

משה גפני: הגעתי לכאן לוועדה כדי להצביע לבד בעד ההלוואה, כדי שתהיה משכורת לעובדים.

משה גפני: הגיע השר אורי אריאל, שהיה אז חבר כנסת באופוזיציה, הוא הגיע לוועדה, פתאום אני רואה אותו נכנס בדלת - - -

יצחק כהן: מהבית היהודי.

משה גפני: מהבית היהודי, כן.

ניסן סלומינסקי: לא, אז הוא לא היה בית יהודי.

יצחק כהן: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: הוא חזר בתשובה.

<קריאה: תן לו, זה עושה לו טוב, למה אתה מקלקל?

משה גפני: והוא מצביע והוא הולך להצביע נגד.

משה גפני: הפירוש אחד נגד אחד והוא היה עקשן.

משה גפני: אחד נגד אחד, זה היה עומד ליפול.

יצחק כהן: למה הוא עשה את זה?

משה גפני: הוא אמר שזה סאגה שמתמשכת.

משה גפני: נכנסתי איתו פה לחדר והתחייבתי לו שזו תהיה הפעם האחרונה על מנת שהממשלה - - - זה עמד לפני סיכום.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא עמדתי בהתחייבות הזאת.

משה גפני: אני עוד פעמיים הייתי צריך להעביר.

משה גפני: אנחנו הקמנו ועדה, עם חבר הכנסת לשעבר שי חרמש, יחד עם טמיר כהן, מנהל הוועדה, כדי לסיים את הסאגה הזאת.

משה גפני: אני צפיתי, כשראיתי בסדר היום שמוסיפים את הנושא הזה של הלוואה, אגב, אני לא מבין למה לא כתוב פה הלוואה למשכורות - - -

יצחק כהן: לא, הוא פירט את זה.

ניסן סלומינסקי: יש גם חלק שהולך לחומרי גלם.

משה גפני: לא, אבל 70 מיליון זה משכורות.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל ה-30 מיליון זה לחומרי גלם.

משה גפני: אבל ה-70 מיליון, צריך שיהיה כתוב משכורות, אחרת אני לא מצביע בעד.

משה גפני: מה זה ה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אבל הוא הסביר לך שגם בחומרי גלם זה חלק מהמשכורת.

חיים כץ: אם אתה לא מצביע בעד זה לא עובר.

משה גפני: לא, אני מצביע בעד.

משה גפני: האמת היא שאני באופוזיציה, הייתי צריך להצביע נגד, אבל העובדים יותר חשובים לי מהקואליציה הזאת ומהממשלה הזאת ומהאופוזיציה, לא מעניין אותי.

משה גפני: אני הייתי בטוח שקמה ממשלה חדשה, הייתי בטוח, באמת רע מאוד, מבחינתי זה רע מאוד, זו ממשלה רעה, אבל הייתי בטוח בדבר אחד, שברגע שאורי אריאל נכנס לרשות המבצעת, באותו יום תהיה החלטת ממשלה לגמור את העניין הזה.

משה גפני: הרי הכול היה מוכן כבר.

משה גפני: אנחנו מגיעים עוד הפעם לערב סוכות ואורי אריאל שר בממשלה, והממשלה יודעת רק לדפוק את החרדים או לפגוע בחרדים, היא לא יודעת להעביר הסכם כזה.

משה גפני: מה חסר עכשיו בהסכם?

משה גפני: למה צריך לחכות עכשיו?

משה גפני: למה אי אפשר - - -

חיים כץ: למה אתה מתעצבן?

חיים כץ: בשנה הבאה ערב סוכות תהיה פה עוד פעם.

משה גפני: אני לא מבין.

משה גפני: שתבוא הממשלה ותגיד 'זה יימשך לעולם ועד' ואז - - -

חיים כץ: לא, זה יהיה ערב סוכות.

משה גפני: הממשלה צריכה לבוא לכאן ולהגיד את האמת.

משה גפני: אם אכן יש אפשרות את העניין הזה לגמור בהחלטית ממשלה, כמו שאורי אריאל טען כשהוא היה חבר כנסת באופוזיציה, עכשיו הוא ברשות המבצעת, הוא היה צריך להביא את זה להחלטת הממשלה.

משה גפני: הדבר הכי חמור, העובדים לא אשמים.

משה גפני: מי שאשמה זו הממשלה שיודעת רק להתעסק בכל מיני דברים אחרים, לפגוע באנשים ולא לדאוג לעובדים של תע"ש.

ניסן סלומינסקי: אלה הממשלות הקודמות, זו לא הממשלה.

משה גפני: הממשלה הייתה צריכה את העניין הזה לגמור כבר.

משה גפני: לכן אני קורא לחבריי לתמוך בהלוואה הזאת, מכיוון שמה שחשוב מבחינתנו כמדינה שלפחות יישאר העניין הזה של הערבות ההדדית של העובדים, כדי שיוכלו לשלם משכורת בערב החג.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לאשר את ההלוואה הזו.

ניסן סלומינסקי: והיה וחס ושלום נצטרך להגיע שוב לסיטואציה שלא יהיה הסכם ונצטרך עוד פעם לאשר, אז - - -

חיים כץ: אז נדבר אחר כך.

חיים כץ: אל תדבר עכשיו, שמור על המילים.

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר אז - - -

משה גפני: אז נפיל את הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אז נאריך בדיבור.

ראובן ריבלין: דרך אגב, אפשר לעשות את שניהם.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, מי בעד לאשר את ההלוואה של 100 מיליון ₪ ל - - - למי אנחנו מאשרים את זה?

אלעזר שטרן: למה לא התחלנו את היום?

אלעזר שטרן: זה כזה פשוט.

ניסן סלומינסקי: אישור העמדת הלוואה לחברת התע"ש בהתאם לסעיף 10 לחוק החברות הממשלתיות.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את ההלוואה של 100 מיליון?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

משה גפני: זה הולך למשכורות.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד העמדת הלוואה לתעשייה הצבאית – פה אחד ההלוואה אושרה אושר פה אחד.

משה גפני: כל הכבוד.

אלעזר שטרן: שיהיה בהצלחה.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, שיהיה לנו גמר חתימה טובה, תרתי משמע.

חיים כץ: תוסיף לפרוטוקול, שאני השתתפתי בדיון ולא הצבעתי.