ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 86, 2013-10-09 14:30

אבישי ברוורמן: אנחנו דנים בחיזוק ענף הזיתים של חבר הכנסת באסל גטאס.

אבישי ברוורמן: אנחנו הולכים לדבר על זיתים.

אבישי ברוורמן: בתור אדם שאוהב שמן זית, הדבר שאני למדתי כצרכן של שמן זית ושגם היה לפני תקופה באיטליה שבאמת כמו שיש חברי כנסת וחברי כנסת – יש שמן זית ושמן זית.

אבישי ברוורמן: נכון שבאמת רוב האנשים לא מבינים בכלל אלא קונים משהו בזול, אנשים מערבבים בלי סוף.

אבישי ברוורמן: הסבירו לי בטוסקנה את ההבדל בדיוק אבל אף אחד לא יודע את הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: לכן גם במשרד החקלאות צריך לחשוב ולתת לציבור את המידע הברור מה זה שמן שופרא דשופרא ומה זה שמן מעורבב.

אבישי ברוורמן: כמובן, יש את הנושא שמצד אחד אנשים בארץ אוהבים שמן זית, רוצים לגדל ולפתח תעשייה בארץ ומצד שני יש שאלה של מחירים ושל יבוא.

אבישי ברוורמן: מכיוון שידידי, חבר הכנסת גטאס, העלה את הנושא ונמצאים פה כל הגורמים, אני אשמח לקיים דיון כדי לשמוע על המצב וגם יותר מזה – כל אחד שמציג, מעבר לתמונת המצב, שיגיד גם מה הוא היה עושה אם הוא היה בעל הבית כי כרגע כל אחד מושך לכיוון אחר.

אבישי ברוורמן: אם מישהו היה שר החקלאות או שר התיירות או שר האוצר או שר אחר, אם היה מישהו שהיה לוקח את כל הזיתים ביד – מה הוא היה עושה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: שלום לכולם.

באסל גטאס: אני שמח שבאתם ונעניתם להזמנה של הוועדה ושלי אישית.

באסל גטאס: אני רוצה להגיד שנמצאים כאן ממועצת הצמחים, ענף הזית, מגדלים וגם בעלי בתי בד.

באסל גטאס: כמובן אתחיל בעניין אישי: אני בן כפר ראמה שמזוהה מאוד עם הזיתים.

באסל גטאס: גדלתי במשפחה שיש לה זיתים וכל הילדות שלי, עד שעזבתי את הכפר ללימודים באוניברסיטה, זה היה חלק מחיים שלנו.

באסל גטאס: אני רואה איך כל הענף הזה הולך ומתדרדר, ל רק בראמה, אלא בכלל במגזר הערבי.

באסל גטאס: זה היה פעם ענף מרכזי בכלכלה החקלאית לפחות של החברה הערבית.

באסל גטאס: זה מצער אותי.

אבישי ברוורמן: על פני זמן, גידול הזיתים יורד בארץ?

באסל גטאס: לא.

באסל גטאס: דווקא הענף עולה מבחינת שטחים, תכף יחולק לנו חומר מטעם מועצת הצמחים.

באסל גטאס: גם בהצעה לסדר במליאה הבאתי נתון מפתיע גם מבחינתי: מ-2009 היבול השנתי בממוצע של ישראל כבר מכסה את הצריכה המקומית.

באסל גטאס: זה אומר שזה יכול להגיע ל-18,000 טון שמן בשנה.

באסל גטאס: זה אומר שמבחינה זאת משרד החקלאות סייע וגם רואים את זה בתגובת השר להצעה לסדר: מבחינה זאת מתפרצים לדלת פתוחה ושמשרד החקלאות מוכן לסייע.

באסל גטאס: בשביל להתמקד בנושא צריך אולי יותר מישיבה אחת, אבל בישיבה הזו אני רוצה להעלות שתי נקודות שיובילו את הדיון: ראשית, יש יבוא שמן זול, גם מבחינת האיכות וגם מבחינת המחיר, מאירופה ובמיוחד מספרד, ללא התגוננות מספקת מצד ישראל.

באסל גטאס: אנחנו יודעים מה אומרים חוקי הסחר הבינלאומיים והמשק הפתוח והגלובליזציה – אבל זה כל עוד יש Fair Trade, כל עוד יש משחק הוגן.

באסל גטאס: אבל זה שקילוגרם שמן שמיוצר בספרד לא באיכות שכתובה על הבקבוק – זה התגלה גם בתחקירים של ערוץ 10 וגם בתחקירים שעשתה מועצת הזית – מקבל עבורו היצואן 1.85 יורו מארצו או מהאיחוד האירופי, הוא מגיע לכאן עם בערך 10 שקלים סובסידיה, זה לא הוגן שהוא ייכנס לישראל עם מכס מגן של 6 שקלים כפי שקיים כיום.

באסל גטאס: יש דרישה הגיונית לאזן את הסובסידיה.

באסל גטאס: כלומר להעלות את המכס מ-6 שקלים ל-9 שקלים וזה המיעוט שבמיעוט מבחינת דרישות.

באסל גטאס: יש ארצות שמגנות על מוצרים שלהם באמת.

באסל גטאס: אני מציע להתייחס ואני רוצה את עזרתך, היושב-ראש, גם מול האוצר וגם מול הממשלה.

אבישי ברוורמן: נושא אחד זה נושא המכס.

אבישי ברוורמן: מה הנושא השני?

באסל גטאס: להתייחס לענף הזית לא כאל ענף כלכלי אחר: יש בו יחוד, יש אפילו מעין קדושה בעניין הזה.

אבישי ברוורמן: מלכים מושחים בשמן זית – את מי רוצים למשוח עכשיו?

באסל גטאס: הסיפורים על הנושא – זה עניין חווייתי, זה עניין של תרבות, זה עניין של תיירות, זה עניין של הנוף וההיסטוריה.

באסל גטאס: זה לא עניין של אבוקדו או של מטע שהבאנו מחו"ל.

אבישי ברוורמן: אם תפגע באבוקדו, אתה יודע מה יקרה פה עכשיו?

באסל גטאס: העניין פה הוא מטע ייחודי וסימבולי וההתייחסות אליו צריכה להיות כך.

באסל גטאס: הדבר השני הוא עניין בתי הבד.

באסל גטאס: אין שמן זית בלי בתי בד – זה אמצעי הייצור.

באסל גטאס: אני מהנדס סביבה במקצוע ואת הדוקטורט שלי עשיתי דווקא על תהליכים פיזיו-כימיים של טיפול בשפכים.

באסל גטאס: בעיית המוהל של שפכי בתי הבד – בערבית זה נקרא:

באסל גטאס: עכר – כשגדלנו ידענו שעכר זורם בכבישים ויודעים כמה שהוא רעיל כי אין עצים ליד המקום שבו זורקים את העכר ואין צמחיה.

באסל גטאס: מאז ועד היום אין טיפול מהימן, טיפול אקולוגי וכימי שהמדינה מאמצת.

באסל גטאס: רוב בתי הבד שופכים היום את נוזל העכר לתוך הרשת ובזה הם מסכנים את כל טיפול הקצה, את כל מערכות הטיפול בשפכים כי חיידקי הטיפול, החיידקים הטובים, מתים כתוצאה מהחומר הרעיל הזה.

באסל גטאס: בתי הבד סופגים בגלל זה: עומדים למשפטים, משלמים קנסות, עד כדי כך שזה הופך את כל היעילות הכלכלית או שוחק את הרווחיות שלהם.

באסל גטאס: חלק מהנוכחים פה הוזמן לבית משפט בגלל העניין של העכר.

באסל גטאס: הממשלה, כולל המשרד לאיכות הסביבה – אני מקווה שיש נציגים של המשרד כאן – כולל תאגידי המים והביוב שהם היום גופים כלכליים חזקים, שנמצאים באזור בו יש את הריכוז הגדול ביותר של בתי הבד, לא מציעים פתרון – הם מטילים את כל האחריות על בעלי בתי הבד.

באסל גטאס: צריך למצוא פתרון מערכתי שיכלול את המשרד לאיכות הסביבה ואת תאגידי המים והביוב – הם תאגידי מים וביוב, לא רק תאגידי מים – ולא לשכוח שבתי הבד משלמים מים בתעריף הכי גבוה.

באסל גטאס: זה הופך את המים שלהם לחומר גלם יקר ביותר.

באסל גטאס: גיליתי להם סוד: במחיר המים שהם משלמים יש מרכיב של טיפול בשפכים.

אבישי ברוורמן: מה ההצעה שלך?

באסל גטאס: ההצעה שלי היא שהמדינה תיקח על עצמה את מלאכת האיסוף והטיפול בעכר ותטיל אגרה מסוימת – אני לא אומר שבעלי בתי הבד צריכים ליהנות ללא כל תשלום – תטיל עליהם את מחיר העלות למטר מעוקב שהוא כ-10 שקלים.

באסל גטאס: תאגידי המים והביוב מהווים גורם מרכזי, כולל המשרד לאיכות הסביבה ורשות המים.

באסל גטאס: בזה סיימתי.

אבישי ברוורמן: תודה לחבר הכנסת גטאס.

אבישי ברוורמן: הייתה פה סקירה של ענף הזית על ידי ד"ר עדי נעלי מענף הזית.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני פותח לדיון ומבקש שאנשים יציגו מצב קיים ופתרונות.

אבישי ברוורמן: אתם מכירים את המערכת הישראלית, מכירים את עודף הביורוקרטיה, אתם מכירים את הבעיות לאור המצב הנוכחי וכמובן שמוכרים שמן זית אבל גם מוכרים כל מיני שמנים אחרים.

אבישי ברוורמן: הפיקוח האמתי על התג ועל האיכות צריך להיעשות בצורה יותר רצינית.

אבישי ברוורמן: אנשים שרוצים לדבר יכולים להירשם פה או להעביר פתק.

אבישי ברוורמן: נפתח בסקירה קצרה על הנתונים בענף הזית: מה היה המצב לפני 10 שנים ומה המצב היום, הצריכה, ההיצע, המחירים, מה קורה לתעשייה.

אבישי ברוורמן: נציגי כל המשרדים נמצאים פה וניתן לכל משרד לדבר.

<ג'מאל מדלג': אני יושב-ראש ענף הזיתים ברשותך, אני רוצה לפתוח בכמה מילים ואחר כך להעביר את השרביט.

אבישי ברוורמן: חשוב להבין: אתה עובד מדינה במשרד החקלאות.

<ג'מאל מדלג': כן.

<ג'מאל מדלג': קודם כל, אני רוצה להודות לוועדת הכלכלה על עצם קיום הדיון שהוא חשוב לנו מאוד וכמובן לחבר הכנסת גטאס שיזם את הדיון.

<ג'מאל מדלג': יש לנו הרבה תקוות גם בוועדת כלכלה וגם בכלל הכנסת כי הפעולה הזאת מצטרפת לסדרת פעולות שיוזמת מועצת הצמחים – אני מברך פה את צבי אלון מנכ"ל מועצת הצמחים שכיבד אותנו בנוכחות ויתרום לדיון.

<ג'מאל מדלג': הפעולה הזאת של ועדת כלכלה מצטרפת לסדרת פעולות שענף הזיתים החל בעשייתן בהרבה תחומים, מיד נשמע פירוט מעדי.

<ג'מאל מדלג': אני לא רוצה להאריך, אבל אני רוצה להודות לכם.

<ג'מאל מדלג': תקוותנו להביא את נושא זיתי השמן והשמן בכלל לתודעה הציבורית.

<ג'מאל מדלג': אנחנו בפתחה של עונת מסיק – חשוב לנו מאוד לקיים את הישיבה המכובדת לפני עונת מסיק הזיתים.

<עדי נעלי: קודם כל, תודה לכולם שאתם כאן ותודה על הדיון.

<עדי נעלי: למה דווקא בוועדת הכלכלה?

<עדי נעלי: ענף הזית הוא גורם מאוד משמעותי ביצירת מקורות פרנסה יש מאין בפריפריה.

<עדי נעלי: הוא בעצם מתפתח בכל המגזרים - - -

אבישי ברוורמן: רגע.

אבישי ברוורמן: תאמין לי שכל מי שיושב פה יודע איפה הזיתים ממוקמים, יודע שזה חשוב גם לתעסוקה וגם לתעשייה ושזה חזק באוכלוסייה הערבית והדרוזית.

אבישי ברוורמן: אנחנו מכירים את זה.

אבישי ברוורמן: תאר לנו מה היה המצב לפני 10 שנים ומה היום, מה היקף הצריכה, הייצור, הבעיות, התחרות עם כלפי חוץ, כדי שנקדם להצעה לפתרון.

אבישי ברוורמן: אתה יכול להניח שכולם כבר שמעו את הסיפור הכללי, כולנו אוהבים את הזית.

באסל גטאס: כבר יש לי הרבה בקשות להביא שמן – חברי הכנסת של ש"ס והעבודה.

<עדי נעלי: שמענו שאת הלימוד עשית בטוסקנה – אנחנו צריכים לתקן את זה ולהזמין אותך לסיור אצלנו בארץ ולראות - - -

אבישי ברוורמן: אני מסתובב, תאמין לי, גם בגליל וגם בכל מקום.

אבישי ברוורמן: אמרתי שלמדתי קצת מהדברים האלה גם בטוסקנה – אפשר ללמוד משהו גם מהאיטלקים.

<עדי נעלי: חלק מהעניין זה נושא המודעות:

<עדי נעלי: אנחנו מדינה ים תיכונית אבל חסרה מודעות לשמן הזית.

<עדי נעלי: שמן הזית שייך לגסטרונומיה בריאותית ולכלכלה כי צריכת שמן הזית תשפר את המצב הבריאותי של האוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: זאת אחת הסיבות שאני לוקח את זה, בגלל הכולסטרול למרות שאין לי כולסטרול.

<עדי נעלי: אתה נוהג נכונה – זה מונע כולסטרול ועוזר במניעת סוכרת ולחץ דם ויש לו תועלות רבות שמוכחות חדשות לבקרים.

<עדי נעלי: אנחנו חושבים שחשוב להביא את זה למודעות של הציבור כי אנחנו מדינה ים תיכונית שצורכת מעט מדי שמן זית.

אבישי ברוורמן: מה צריכת שמן הזית לנפש בישראל, באיטליה ובספרד?

אבישי ברוורמן: יש לך נתונים?

<עדי נעלי: כן.

<עדי נעלי: הצריכה בישראל במגמת עלייה והיא מתקרבת היום ל-3 ק"ג לנפש בשנה.

<עדי נעלי: ביוון השכנה שלנו צורכים 24 ק"ג לנפש.

<עדי נעלי: בספרד ואיטליה, מדינות ים תיכוניות מובהקות, משתמשים בסדר גודל של 10 ק"ג לנפש בשנה.

<עדי נעלי: אנחנו שואפים לשם.

<עדי נעלי: בעזרת משרד החקלאות שנציגיו יושבים פה, אנחנו מקבלים תמיכה לקידום הנושא אבל אנחנו צריכים לחזק את התמיכה.

<עדי נעלי: גם משרד הכלכלה תמך בהעלאת המודעות.

אבישי ברוורמן: תעזוב את כל הדברים האלה – תן לי תמונת מצב.

<עדי נעלי: הענף הזה עבר מהפך בעקבות תמיכה של משרד החקלאות והנטיעות נכנסו לכל המגזרים, אם זה בענף הבעל, שם זה החליף גידולים מסורתיים כמו טבק וירקות וגם הגענו להיקף של כ-250 אלף דונם מטעי זיתים בבעל ועוד כ-70,000 דונם מטעי שלחים ועוד 15,000 דונם לזיתי כבושים, זיתי מאכל.

<עדי נעלי: לשמאלי יושב מר אורי יוגב, חבר רביבים, שהוא מגדל הזיתים הגדול ביותר בארץ – מעל 3,500 דונם של זיתים שנטעו בשנים האחרונות על מים מליחים ברמת הנגב שאף גידול אחר לא יכול לשאת אותם.

<עדי נעלי: הוא יצר חקלאות, תעשייה ופרנסה יש מאין.

<עדי נעלי: הוא מתקשה להתמודד עם שמן לא איכותי, זול, שמגיע - - -

אבישי ברוורמן: אמר את זה חבר הכנסת גטאס שיש לנו בעיה עם הייבוא הזול שחלקו הוא גם לא איכותי – תגיד לי, מבחינת ההיצע, יש גידול במשך השנים?

<עדי נעלי: כן, יש גידול מאוד משמעותי.

אבישי ברוורמן: כמה בסך הכול ייצרו לפני 5 שנים וכמה מייצרים היום?

<עדי נעלי: לפני 5 שנים ייצרו כ-8,000-7,000 טון שמן זית והיום אנחנו מייצרים 18,000 טון של שמן זית.

<עדי נעלי: הצפי לשנה הבאה הוא שהגידול יעלה בצורה משמעותית.

אבישי ברוורמן: לגבי האפשרות להתפרנס, האם זה עסק שאפשר להתפרנס ממנו?

אבישי ברוורמן: השאלה גם אם יש תשואה לגודל?

אבישי ברוורמן: השאלה שמעניינת אותנו – אם אתה רוצה לגדיל את הענף – אז בעיה אחת היא בעיית הייבוא והשנייה היא האם כדאי לאנשים להשקיע תשומות?

אבישי ברוורמן: תסתכל על התשומות ועל התשואה.

<עדי נעלי: יש פה עלייה מתמדת במחירי התשומות: מחירי המים, מחירי העבודה, למרות שאנחנו חוסכים מים ועבודה, עדיין משפיעים בצורה משמעותית על הגידול, וכך גם האנרגיה.

<עדי נעלי: אמרו לי החברים מראמה שכמעט לא כדאי לגשת למטע ולמסוק את הזיתים כי הם מתחרים מול גידול בייבוא של שמן זול מהעולם.

<עדי נעלי: יושב פה פרופסור שמעון לביא שהוא אבי הנושא הזה בארץ, הוא הביא את התורה – אנחנו מתמודדים מול מצב של ייצור מתגבר של שמן בעולם ולכן אנחנו חשופים לייבוא בכמויות גדולות.

אבישי ברוורמן: לגבי הפרשי המחירים בין שמן איכותי, נניח שאתה מודד באותה איכות שמן ישראלי ושמן שמגיע מספרד או יוון, מה הם הפרשי המחירים לייבוא לעומת מוצר מישראל, כשאני מוריד את השמן הלא איכותי?

<עדי נעלי: בבדיקות שערכנו עם ארגון השמן העולמי מצאנו שעלויות ייצור שמן הזית בישראל נעות בין 18 ל-20 שקלים לקילו שמן בגידול אינטנסיבי יותר והפלא ופלא זה דומה מאוד למחיר באיחוד האירופי שעומד על כ-4 אירו לייצור קילו שמן זית איכותי.

<עדי נעלי: אבל הם מדברים על סובסידיה של 1.85 אירו.

אבישי ברוורמן: כמה משלמים פה וכמה על התוצרת הישראלית?

<צבי אלון: שמן איכותי כמעט ולא מגיע – מגיעים הנחותים במחיר של 12-10 שקלים.

אבישי ברוורמן: הם נכנסים לשוק והציבור לא מבדיל ביניהם?

אבישי ברוורמן: אני אתן למגדלים להסביר אם זה עסק שאפשר להתקיים ממנו.

<עדי נעלי: כל מגדל זיתים פה מייצר תועלות סביבתיות בסדר גודל של 500 שקל לדונם זיתים.

<עדי נעלי: הוא לא מקבל על זה שום פיצוי.

<עדי נעלי: תחשבו איך היה נראה הגליל בלי הזיתים של ראמה, מה היה קורה ברמת נגב.

אבישי ברוורמן: מצד שני יש לזה השפעות סביבתיות שליליות, כמו שאמר חבר הכנסת גטאס, וגם את זה צריך לקחת בחשבון.

אבישי ברוורמן: פרופסור שמעון לביא, בבקשה.

<שמעון לביא: צריך לקחת בחשבון שמבחינת עצים, זה הגידול היחיד הגדול ביותר בארץ.

<שמעון לביא: זהו גידול אשר נותן מצד אחד לסביבה ומצד שני לוקח ממנה.

<שמעון לביא: אם למקד את הדברים: הדבר המרכזי שהוזכר כבר על ידי עדי: מחיר ייצור השמן בארץ בספרד או באיטליה הוא בערך אותו דבר.

<שמעון לביא: אבל עכשיו אתה מוסיף למגדל שם 1.85 אירו – למעשה זה יותר כי יש תוספות נסתרות בעניין הזה ולכן זה בסביבות 2 אירו.

<שמעון לביא: אם היינו מוסיפים את זה או דואגים שבאמת המחיר יהיה שווה לאותה איכות של שמן, אז יכולה להיות טענה של תחרות הוגנת.

<שמעון לביא: אנחנו בתחרות לא הוגנת כאן בעניין.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת שהמשתנה העיקרי פה הוא שבאירופה מסבסדים.

<שמעון לביא: אני רוצה להוסיף שהייבוא של שמן זול, שבחלקו אפילו לא מותאם למאכל אדם, כאשר מערבבים אותו בשמן אחר עולה רמת הזיוף.

<שמעון לביא: הצורך בהגדלת הצוות לפיקוח נגד הזיוף הוא הדבר השני שבא מיד אחרי הדבר הזה של הסובסידיה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, פרופסור לביא.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

<צבי אלון: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, כפרופסור לכלכלה, שלוש עובדות: רמת התמיכה באירופה גבוהה יותר מהמכס בישראל - - -

אבישי ברוורמן: פעם ניהלתי את הכלכלה והחקלאות של הבנק העולמי וניהלתי את הדיונים להכניס להסכם אג"ת את החקלאות של העולם שלישי.

אבישי ברוורמן: כמובן שהמאבק המרכזי תמיד היה על הורדת התמיכה של האירופאיים אבל הם עדיין לא מורידים.

<צבי אלון: אנחנו מגנים על החקלאים שלנו בהיקף סביר והוא עדיין פחות מ-1.80 אירו.

<צבי אלון: הדבר השני, ישבנו פה בוועדת הכלכלה לפני שנתיים כשאירופה שפכה לשוק כמויות אדירות.

<צבי אלון: לשמחתי ועדת הכלכלה הקשיבה לנו ולא הורידה את המכסים כי היו כאלה שרצו להוריד.

<צבי אלון: מנהלת הוועדה זוכרת את זה, אני אמרתי שהשאלה היא מי יפעיל את המסורים, אנחנו או האירופאים?

<צבי אלון: הלכו לקראתנו ואירופה העלתה את המחירים ואף עץ לא נגדע, אמנם פה ושם אנשים התייאשו, אבל רוב המטעים נשארו.

<צבי אלון: זה מוסר השכל לטווח ארוך: אסור בחקלאות בכלל לחיות חיים שעה.

<צבי אלון: אירופה שפכה שניים-שלוש כמויות עצומות לשוק העולמי ואנחנו החזקנו מעמד בזמן שהיו מחירים נמוכים כ-16 שקלים.

<צבי אלון: עכשיו ברוך השם חזרנו.

אבישי ברוורמן: מה לגבי הנקודה השנייה?

אבישי ברוורמן: בישראל יש אנשים שאינם הגונים, כמובן אף אחד לא יושב בממשלה ובכנסת, שם כולם צדיקים, אבל איך פותרים את בעיית האכיפה האפקטיבית?

אבישי ברוורמן: זה כל כך קל למהול שמן זית.

<צבי אלון: יש לנו את מועצת הצמחים - - -

אבישי ברוורמן: אם הייתי שואל אותך כמה מהתוצרת שעדי דיבר עליה היא שמן מזויף?

<צבי אלון: ברגע שעצרנו את הייבוא – עצרנו שלושה רבעים של הזיוף.

אבישי ברוורמן: רוב הזיוף הוא ייבוא?

<צבי אלון: בטח, בטח.

אבישי ברוורמן: אי אפשר לזייף בארץ?

אבישי ברוורמן: חסרים זייפנים בארץ?

עמר בר-לב: בתכנית הטלוויזיה שמישהו הזכיר בערוץ 10, רוב השמן היה ישראלי.

אבישי ברוורמן: אתם יודעים שאני מאוד מעריך את היהודים, הערבים והדרוזים אבל גם ביניהם יש כמה זייפנים שעושים כסף מזה.

<צבי אלון: חבר הכנסת בר-לב, אצלנו אין זיופים, יש אנשים שמערבבים: לוקחים שמן זית ששווה 40 שקל ומערבבים אותו עם שמן תירס של 7 שקלים.

<צבי אלון: אתה מבין שהם מרוויחים כסף.

אבישי ברוורמן: אני קורא גם לזה זיוף.

<עמרי פרג: השמן הרע לא מיוצר פה – הוא מיוצר בחו"ל.

<צבי אלון: הייבוא העיקרי הוא - - -

באסל גטאס: למה אמרת שעצרתם את הייבוא?

באסל גטאס: איך נעצר הייבוא?

<צבי אלון: לא עצרנו.

<צבי אלון: המחירים באירופה עלו, אנחנו לא הורדנו את המכס כמו שרצו הסוחרים, אז היום אנחנו יכולים להתמודד.

באסל גטאס: מה דעתך על העלאת המכס?

<צבי אלון: אני בעד תמיד.

אבישי ברוורמן: תודה רבה על הסקירה.

אבישי ברוורמן: מר סוהיל זידאן שהוא מנהל מחלקת מטעים בקק"ל, בבקשה.

<סוהיל זידאן: רציתי להוסיף לדיון שמדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שמחזיקה עצי זית עתיקים ביותר: מעל 250 אלף דונם.

<סוהיל זידאן: חייבים לחזק את העובדה הזאת על ידי הממשלה.

<סוהיל זידאן: לא בכדי, עוד בתקופת המנדט – אנחנו לא אוהבים כל-כך את התקופה הזו – התחיל נושא פקיד היערות ופקודת היערות שקובעת שלא יכרות אדם עץ זית או חרוב.

<סוהיל זידאן: גם הם הפנימו את הנושא הזה.

<סוהיל זידאן: אני חושש מאוד שאחרי שהרווחיות בענף הזית תרד נתחיל לראות עקירות וכריתות של עצי זית עתיקים מאוד, של מאות שנים ואלפי שנים, ואנחנו נאבד את המורשת החקלאית עתיקת היומין שאנחנו כולנו וגם אבותינו גדלנו עליה.

<סוהיל זידאן: מיותר להזכיר שעץ הזית הוא עץ קדוש ולא סתם מוזכר בשלושת הדתות.

<סוהיל זידאן: אדוני התחיל בנושא של המשיחה ומכאן גם המשחות והחשיבות הבריאותית והרפואית לנושא הזה.

<סוהיל זידאן: הייתי מאוד רוצה לקדם את הנושא של קיבוע פחמן: עץ הזית נחשב כחסכני במים, הוא גדל בבעל כמעט ללא צורך בהשקיית עזר.

<סוהיל זידאן: זהו ענף שמותאם לאגן הים התיכון.

<סוהיל זידאן: על ידי הוספה של גידול כזה או החזקה של עצים כאלה עתיקים, גם אפשר לחשוב על קיבוע פחמן – אדוני היה באו"ם – גם באונסק"ו, אני מבין, רוצים לקדם את הנושא של קיבוע פחמן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מר מוחמד עמאר, מגדל זיתים ובעל בית בד.

אבישי ברוורמן: כמה אתה מגדל?

אבישי ברוורמן: איך אתה מתפרנס?

אבישי ברוורמן: עושה הרבה כסף או שיש בעיה?

חמד עמאר: אני מייצג את בתי הבד בפקיעין.

חמד עמאר: אם אנחנו לא נייצר יותר שמן לא יהיה בכלל שמן בשוק.

חמד עמאר: בנוסף, אנחנו סובלים מהזיוף ומקווים לפתור את הבעיה.

חמד עמאר: אנחנו גם סובלים מאיכות הסביבה ואיגוד המים – בגלל המחירים גבוהים ופיזור העכר אנחנו בקושי יכולים להתפרנס.

חמד עמאר: אנחנו רוצים, כמו שאמר חבר הכנסת גטאס, פתרון מידי לעניין העכר כי אי אפשר לשלם היום קנסות של 100 אלף או 50 אלף שקלים.

חמד עמאר: אנחנו בקושי נוציא את הכסף הזה.

חמד עמאר: אם לא יהיה פתרון אני מעריך שרוב בתי הבד לא ייפתחו ולא נעבוד כי זה לא מביא לנו פרנסה.

חמד עמאר: אנחנו, כאזרחי מדינת ישראל, מעניין אותנו להתפרנס בכבוד, מעוניינים גם לתת מענה לכל פלאח כדי שיעשה שמן טוב, אנחנו מעוניינים להתפרנס כמו שצריך.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה שלנו, כי אין שום בית בד שהוא מאושר על ידי משרדי המדינה – כל אחד זורק אותנו ממקום למקום: למשרד החקלאות, משרד המסחר והתעשייה.

חמד עמאר: אנחנו סובלים מעניין האישורים.

חמד עמאר: אנחנו בינתיים עובדים אבל בעיית המים ובעיית העכר הן בעיות מאוד רציניות.

חמד עמאר: לגפת מצאנו פתרון: אנחנו דוחסים אותו לקוביות ומשתמשים בו כחומר בעירה בתנורים.

חמד עמאר: זה חומר אקולוגי מאוד ואיכותי מאוד ובכך פתרנו את הבעיה.

חמד עמאר: זה אקולוגי ולא מזהם את הסביבה, זה נותן הרבה חום ואנרגיה וכך לא צריך לחתוך את העצים.

חמד עמאר: אנחנו מתרכזים כרגע בעניין העכר שהוא הסבל האמתי של בתי הבד היום בארץ.

חמד עמאר: אנחנו מבקשים מהוועדה להתערב בבעיה העיקרית שהיא בעיית הזיוף.

חמד עמאר: אני מקווה שהיא תיפתר ואז תהיה לנו פרנסה ממכירת שמן אמתי, לא שמן מזויף ולא שמן מהול.

חמד עמאר: בנוסף, יש למצוא פתרון לבעיה של העכר.

חמד עמאר: אנחנו מוכנים לתת יד לאיגוד המים, לשלם חלק מסוים מהכסף, כדי שהם ייקחו ויפזרו את העכר איפה שהם רוצים.

חמד עמאר: דיברו של זה שהחיידקים לא יודעים להסתדר עם העכר – אנחנו הצענו שילמדו את החיידקים לאכול את העכר.

חמד עמאר: לנו אין את הפתרון איך לעשות את זה.

אבישי ברוורמן: מר עמאר, אני כל-כך מודה לך.

אבישי ברוורמן: אחת הבעיות של ממשלות ישראל – יושבים פה אנשים שהם חקלאים ועובדים – וזה לא שייך לממשלה הזאת, זה היה בעבודה ובליכוד, כבר שנים מאז רבין.

אבישי ברוורמן: כשרבין היה לוקח פרויקט – היה פרויקטור שהיה מתכלל את עם כל העובדים ביחד.

אבישי ברוורמן: במקרה הזה, כמו שאתם אומרים, יש 4 משרדים: הגנת הסביבה, התיירות, החקלאות והמשפטים.

אבישי ברוורמן: רוב הבעיות בישראל תלויות בכמה משרדים, ואז לוקחים 4 סוסים – אני אף פעם לא אומר חמור כי חמור הרבה יותר חכם מסוס, אתם יודעים את זה – וכל אחד מושך בכיוון אחר.

אבישי ברוורמן: לכן, כדי לפתור את בעיית העכר, המטרה שלי עכשיו היא שכל המשרדים ידברו ביניהם ואני רוצה לקבל כתובת אחת של מי שירכז את זה, אני מאוד מבקש.

אבישי ברוורמן: אפשר לפתור בעיית העכר – דיברו פה על פתרון ויש לך אפילו הצעה.

חמד עמאר: חזי דיבר אתי היום בבוקר ואמר לי שאיגוד המים הזהיר אותנו ונתן לו רמז שאנחנו נשלם השנה 100 אלף שקל קנסות אם תהיה לנו בעיה עם העכר.

חמד עמאר: אין לנו פתרון – נביא פתרון מהשמיים?

חמד עמאר: שייקחו את העכר ויפזרו אותו.

<עדי נעלי: התחילה פעילות יחד עם רשות המים שהיא הרשות שאחראית על הטיפול בתוצרים ובשפכים.

<עדי נעלי: הם החלו לטפל בזה בהסתכלות כוללת.

חמד עמאר: בשבוע הבא נתחיל בעונת המסיק.

אבישי ברוורמן: תעשה לי טובה, אני כבר שמעתי על ההסתכלות הכוללת.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים פה ביצועים.

אבישי ברוורמן: יושבים פה נציגי 4 משרדים, יש בעיה של העכר עכשיו – אני רוצה שמישהו יפתור אותה.

<עדי נעלי: רשות המים היא גוף מקצועי, בעל יכולות.

אבישי ברוורמן: יש פה מישהו מרשות המים?

אבישי ברוורמן: אין פה.

אבישי ברוורמן: הבעיה שלי היא שלפני שהייתי חבר כנסת ושר גם עבדתי קצת בחוץ בחיים שלי.

אבישי ברוורמן: ותמיד כשהייתה בעיה, אני אומר: מי אחראי?

אבישי ברוורמן: ואם הוא לא פתר אותה תוך חודש הוא הולך הביתה.

אבישי ברוורמן: פה בממשלה כל אחד מפנה לאחר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לדעת ואני פונה אליך: אני רוצה כתובת לפתור את הנושא של העכר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה כתובת אחת.

<עמרי פרג: יופי, הגיע הזמן.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשמוע התייחסות מהמשרד להגנת הסביבה לנושא הזה.

אבישי ברוורמן: מי מהגנת הסביבה נמצא פה?

אבישי ברוורמן: ד"ר קפואה, עכשיו יש בעיה – איך פותרים אותה?

<שלמה קפואה: אנחנו עוסקים בסוגיה הזאת בשיתוף פעולה עם כל הנוגעים בדבר כבר מ-1996.

אבישי ברוורמן: מה השנה עכשיו?

אבישי ברוורמן: לקח 100 ימים – פה זה ייקח עוד 10 שנים.

<שלמה קפואה: בעיית פינוי העכר, כמו שיודעים היטב כל העוסקים בעניין כולל חברי שנמצאים פה, מעיקה על כל מגדלי הזיתים ויצרני שמן הזית בעולם, בעיקר באגן הים התיכון.

<שלמה קפואה: ב-1996 חיפשנו פתרונות ומצאנו פתרון ישים וקל לביצוע באופן יחסי: פיזור – מה שאנחנו בדרך כלל לא אוהבים – בסביבה באופן מבוקר של מנה מדודה, קטנה, 4 מילימטרים או אם תרצה, 4 קוב לכל דונם, דרך כרם, אפילו כרם זיתים ויערות הקק"ל וזה בעקבות שיתוף פעולה מצוין שמתקיים בין הגורמים האלה.

<שלמה קפואה: אבל הפתרון הזה עולה כסף.

<שלמה קפואה: באופן יחסי לפתרונות שקיימים היום הוא זול: כ-35-25 שקלים לפיזור כל קוב עכר.

<שלמה קפואה: כדי לעשות את הפעולה הזאת, אנחנו לא מכירים כרגע דרך טובה ממנה אם כי השקענו משאבים רבים - - -

אבישי ברוורמן: לדעתך זה הפתרון העדיף?

<שלמה קפואה: נכון לעכשיו כן.

<לאה ורון: אתה מתייחס לפסולת הנוזלית, לא לפסולת המוצקה?

<שלמה קפואה: פסולת היא מוצקה ושפכים הם נוזליים.

<שלמה קפואה: הבעיה שלנו היא עם הנוזלים, כמו שהבנת.

<שלמה קפואה: זה עולה כסף ולמרות זאת ועם כל זה, המשרד להגנת הסביבה השקיע משאבים מתקציביו הקטנים כדי לסייע בתהליך הזה, כולל ברגע הזה שבו מסתיים מכרז לבחירת שני עובדים שיסייעו לבעלי בתי הבד לאתר מקומות לפיזור העכר.

אבישי ברוורמן: תקשיב, שלמה, אני לא מאשים אותך – אני מסתכל כרגע כאזרח מדינת ישראל וכואב לי הלב על איך שפותרים פה את הבעיות.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שיש פתרון – אני שואל: מה העלות שלו בדרך שאמרת?

אבישי ברוורמן: אני צריך מישהו שיגיד לי מה העלות של כל הדברים האלה ומי משלם את זה.

אבישי ברוורמן: תן לי בבקשה עכשיו את התשובה לזה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שיבואו פקידי האוצר ונגמור את הסיפור ושמישהו יעשה את זה.

אבישי ברוורמן: מי הפרויקטור ומי האדם שיאמר לי, מ-1996, את שתי השורות האלה: העלות, הפתרון ומי מבצע.

אבישי ברוורמן: פה ישבים משרדים.

אבישי ברוורמן: אי אפשר שכל אחד יגיד: לא אני.

אבישי ברוורמן: זאת הבעיה של המשילות הישראלית, אני לא מאשים אתכם.

אבישי ברוורמן: זאת הטרגדיה הישראלית שבגללה אנחנו טובים בסטרטאפים אבל מצד שני, בביורוקרטיה ובביצועים אנחנו מהגרועים בכלל בעולם.

אבישי ברוורמן: אני מבקש, ואם זה שר החקלאות שמיר – אז אני מבקש ממנו, שפשוט ייתן לי שתי שורות: האם זה הפתרון האופטימלי.

אבישי ברוורמן: אם מ-1996 עד היום לא מצאו פתרון יותר טוב מהפתרון הזה, אני מבקש להגיד מה העלות של הפתרון ולהציע הצעת מימון ולהביא את זה לישיבה הבאה כדי שהשר המתאים והצוות המתאים יובילו את זה.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לשמוע את כל הסיפורים מכאן ועד להודעה חדשה.

באסל גטאס: לפי הערכת מחוז הצפון של המשרד לאיכות הסביבה, כל העלות של פיזור העכר בצפון או לפחות בחלק גדול מהצפון: 230 אלף שקל.

אבישי ברוורמן: שלמה, אתה מסכים למספרים האלה?

<שלמה קפואה: אם יש – אף אחד לא יודע בדיוק – בין 70 ל-100 אלף קוב עכר בשנה, וכל קוב עולה כ-30 עד 50 שקל לפיזור – נעשה את המכפלה.

אבישי ברוורמן: חצי מיליון שקל וזה פותר את הסיפור הזה.

<עדי נעלי: ועלות הנזק להתמוטטות מט"ש כרמיאל היא מעל 5 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: אבל זאת הבעיה פה.

אבישי ברוורמן: אתה מדבר על הזיתים – השיחה הזאת נכונה כמעט לכל מקום בארץ ולכל דבר.

אבישי ברוורמן: השאלה היא: מי אחראי, מי לוקח פעולה ומי מבצע?

אבישי ברוורמן: אני מבקש עכשיו לדעת מי בעל הבית שלוקח את זה?

אבישי ברוורמן: האם זה שר החקלאות?

אבישי ברוורמן: מי אחראי פה?

<ג'מאל מדלג': אין אחראי – אני אגיד למה משרד החקלאות קצת מגמגם, כי התחום הזה של תעשיית הזיתים הוא גבולי: הוא בין חקלאות לבין תעשייה.

אבישי ברוורמן: נציג שר כלכלה יושב פה, נציג משרד הכלכלה, מר מרק פורזיקי שהוא מנהל תחום כלכלה ותעשיות קלות – איפה אתה?

<צבי אלון: מה הוא אשם שהוא לא נסע להודו?

<ג'ריס ג'השאן: דברנו לפני חודשיים במשרד של מועצת הזית וסיכמנו שנשלם על כל קוב 15 שקל כהשתתפות עצמית ושהם יפזרו את העכר.

<ג'ריס ג'השאן: אחרי חודש, כמו שאומרים, דיבור באוויר.

אבישי ברוורמן: אתם מבינים?

אבישי ברוורמן: זה יד ימין ויד שמאל וכל אחד רוצה כותרת בטוויטר ובפייסבוק ולהופיע בעולם.

אבישי ברוורמן: חקלאים יודעים שבחיים צריכים לעבוד ולא לדבר.

<שלמה קפואה: כבוד יושב-ראש הוועדה, אני מוכרח לתקן שני דברים: ראשית, 100 אלף כפול בין 30 ל-50 זה בין 3 ל-5 מיליון שקלים.

<שלמה קפואה: זה לא בשמים, אבל זה הסכום ולא 300 אלף שקל.

אבישי ברוורמן: הוא אמר שהם מוכנים לשלם 15 שקל על כל קוב – תכפיל לי את זה.

<סעיד נעאמנה: לא מוכנים.

<סעיד נעאמנה: מי אמר מוכן?

אבישי ברוורמן: אף אחד לא אמר מוכן, אני אומר מוכן.

אבישי ברוורמן: אתה לא רוצה?

אבישי ברוורמן: אל תשלם.

אבישי ברוורמן: אנחנו עושים פה דיון תיאורטי איך אפשר לפתור את הבעיה, להבין מה קורה פה.

<שלמה קפואה: המשרד באמת בא לקראת העניין.

<שלמה קפואה: היה לנון מאוד קשה לגייס בתוך המשרד 600 אלף שקל מוועדת התמיכות – זאת ועדה סטטוטורית – אבל גייסנו את הכסף.

<שלמה קפואה: המשרד, המדינה, לא נותנת כסף למי שחשוד בעברה.

<שלמה קפואה: מי שאין לו רישיון עסק, זאת עברה.

<שלמה קפואה: לכן הייתה פה בעיה רצינית מאוד: לרוב בתי הבד אין רישיון עסק, גם לא היתרי בנייה, זאת בעיה משפטית.

<שלמה קפואה: כמו כן, כדי לתת כסף רוצה החשב לדעת על מה אני נותן כסף.

<שלמה קפואה: כלומר, יבוא בעל בית הבד ויצהיר על כמות מסוימת של קוב של עכר וכולי, כדי שנוכל לבדוק אותו, כי המדינה רוצה לבדוק ורוצה לדעת כמה זיתים הוא עיבד.

<שלמה קפואה: הם לא היו מוכנים לדווח.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת הייתה פה בעיית העברת מידע.

אבישי ברוורמן: אם המידע מבעלי בתי הבד היה על השולחן והיה דיווח – אתה חושב שבהסתברות גבוהה אפשר להתקדם?

אבישי ברוורמן: חלק מהכספים הם ישלמו וחלק המדינה תוסיף?

<ג'מאל מדלג': בתי הבד קיימים לפני קום מדינת ישראל ועדיין לא קיבלו רישיון – איך זה יכול להיות?

<ג'מאל מדלג': מאיפה נקבל רישיון?

<ג'מאל מדלג': אנחנו עובדים.

<שלמה קפואה: אני מבין.

<שלמה קפואה: אני ראש אגף אגרואקולוגיה, אין לי סמכות לקבל החלטה בתחום התקציבים.

אבישי ברוורמן: מי אחראי על הנושא הזה של הרישוי?

<עמרי פרג: איך יכול להיות שאני לא אדווח כמה זיתים עיבדתי אם לפי הכמות בדיווח למועצת הצמחים וענף הזית אני מקבל את תו האיכות?

<עמרי פרג: זה לא הגיוני.

<עמרי פרג: האינטרס שלי לדווח שעשיתי כמה שיותר כדי לקבל תו איכות בלי שייחסר לי אז לא הגיוני מה שהוא אומר.

אבישי ברוורמן: אני צריך לקחת מישהו שיעשה סדר.

באסל גטאס: חייב לעשות טיפול מרכזי.

אבישי ברוורמן: אנשים באים לכנסת, יש להם ציפיות, ותמיד השיחות האלה ותמיד יש איזו הכרזה – פה צריך פרויקטור שייקח את כל הדברים, אם צריך לעשות רישיונות פעם אחת – לעשות רישיונות; אם צריך מידע – שיהיה מידע.

אבישי ברוורמן: אנשים צריכים להתרגל לעבוד בצורה מודרנית אחרת שום דבר לא יקרה.

אבישי ברוורמן: עורך דין סעיד נעאמנה, אתה מייצג בעלי בתי בד אבל אין לך בית בד?

<סעיד נעאמנה: יש לי.

<סעיד נעאמנה: גם וגם.

<סעיד נעאמנה: יש לי בית בד בעראבה.

<סעיד נעאמנה: ראשית אני מודה לכם על ההזמנה ועל העלאת הנושא לדיון בוועדה.

<סעיד נעאמנה: אכן, לפני היותי עורך דין, אני בן למשפחה שמחזיקה בית בד מזה עשרות שנים, אולי בית הבד הראשון שהוקם בצפון לפני קום המדינה, וזה עובר מדור לדור.

<מוחמד מוסטפא נעאמנה: אני אבא שלו.

<מוחמד מוסטפא נעאמנה: נולדתי ליד הריחיים לפני 70 שנה.

<סעיד נעאמנה: עלו פה כמה נקודות וכמה דברים מאוד חשובים.

<סעיד נעאמנה: באתי בתקווה, אם לא באמונה מלאה, לצאת מפה עם פתרון לבעלי הבד שבאמת סובלים קשות.

<סעיד נעאמנה: דיברו כאן על כמות הייצור המקומי ועל הצריכה הארצית הכוללת שזה כמעט אחד לאחד: 18,000 טון.

<סעיד נעאמנה: בארץ מייצרים 18,000 טון שמן ואנחנו צורכים 18,000 טון – הבעיה היא בייבוא, זה מה שנאמר.

אבישי ברוורמן: יש ייצוא מסוים, קטן, או בכלל לא?

<סעיד נעאמנה: מינורי מאוד.

אבישי ברוורמן: אז אין ייצוא – זה מה שיש.

<סעיד נעאמנה: לא אמרתי ייצוא – אמרתי ייצור.

אבישי ברוורמן: הייצור המקומי 18,000 וגם הצריכה – כמה בתוך זה הייבוא?

<סעיד נעאמנה: רציתי להגיד שהשמן שאנחנו מייצרים בארץ מספיק לנו.

מיכל רוזין: זה לא יכול להיות.

מיכל רוזין: זה לא הגיוני.

מיכל רוזין: כי אם יש ייבוא ונמכר פה ייבוא ואתה אומר שהצריכה שווה לייצור - - -

באסל גטאס: לא שווים – יש עודף.

<סעיד נעאמנה: יש עודף במחסנים שלנו, זה מה שאני אומר.

<צבי אלון: יש גם סירוגיות – יש שנים שזה 18,000 ויש שנים שפחות.

מיכל רוזין: האם בגלל הייבוא נשארים עודפים?

<סעיד נעאמנה: אני לא מצליח למכור.

<סעיד נעאמנה: כן, בדיוק.

אבישי ברוורמן: כמה ייבוא יש בשנה?

<צבי אלון: כ-2,000 טון.

אבישי ברוורמן: בסדר, 2,000 מתוך ה-18,000.

<סעיד נעאמנה: 2,000 טון בשנה מייבאים – זה מה שנשאר במחסנים בבתי הבד.

<סעיד נעאמנה: זאת אחריות המשרדים הממשלתיים לעזור לנו בזה: להוריד כמה שיותר את מכסת הייבוא כדי שאנחנו נוכל למכור את השמן שלנו.

<סעיד נעאמנה: כמו כן, מייבאים שמן, כמו שנאמר פה, באיכות ירודה מאוד.

<סעיד נעאמנה: דברו כאן על העלאת המכס.

<סעיד נעאמנה: זאת גם אופציה.

<סעיד נעאמנה: לשאלתך אדוני, אם אפשר להתפרנס מהענף?

<סעיד נעאמנה: חד משמעית לא.

אבישי ברוורמן: בגלל זה אתה כבר עורך דין ולא מתעסק בזה.

<סעיד נעאמנה: עשיתי חישוב מדויק: לייצר קילו שמן זית עולה 18.5 שקל – זה בדיוק כמה שעולה לי.

<סעיד נעאמנה: באים הסוחרים הגדולים ומציעים 15-14 שקלים.

<סעיד נעאמנה: אני לא יכול למכור ב-14 שקל כי אני מפסיד.

<סעיד נעאמנה: אני אומר לכם, יש בעלי בתי בד שמוכרים כי אין להם איפה לאחסן, הם מפחדים שהשמן יתקלקל, אז לפחות הם מכניסים מעט כסף לכיס.

<סעיד נעאמנה: זה בכלל לא לפרנסה.

<סעיד נעאמנה: יש לנו שתי בעיות: העכר ומחיר המים.

אבישי ברוורמן: בעיית המים היא בעיה כללית.

<סעיד נעאמנה: לא יכול להיות שנשלם 15 שקלים לקוב מים.

אבישי ברוורמן: אנחנו נדון פה במחיר המים – זה לא רק לזית, זה לכולם.

<סעיד נעאמנה: לגבי העכר – זה הפורום השני או השלישי שאני משתתף בו – מדברים על פיזור.

<סעיד נעאמנה: לדעתי, כמו שאני מכיר את השטח ואת המצב, זה פתרון דמיוני ולא ישים.

<סעיד נעאמנה: עובדה, האדון אמר פה שהתחילו לדון בזה ב-1996, עבור שנים ולא נעשה כלום – לא מצליחים ליישם אותו.

אבישי ברוורמן: איזה פתרון אתה מציע?

אבישי ברוורמן: תציע לנו פתרון – לא בעיות.

<סעיד נעאמנה: אני מציע לכם שתאגיד המים, למשל אצלנו באזור זה מי הגליל – יש אצלנו מאגר שהוא משותף ל-6-5 כפרים ולא משתמשים בו.

<סעיד נעאמנה: שייאגרו בו את העכר ויישאבו אותו הדרגתית למט"ש בכרמיאל.

<סעיד נעאמנה: הרי שם זה קורס בגלל שכל העכר מגיע לשם בבת אחת.

<סעיד נעאמנה: אבל בגלל שזה עולה להם 10 שקלים הם לא רוצים לממש את ההצעה הזאת והם רוצים להטיל את הכול עלינו.

<סעיד נעאמנה: אי אפשר, אנחנו לא יכולים.

אבישי ברוורמן: מר קפואה, בדקתם את הפתרון הזה?

<שלמה קפואה: יתר על כן, מר ג'השאן שפועל במראר יחד עם שלושה בתי בד – יש ארבעה בסך הכול – יודע שהמשרד להגנת הסביבה בנה מאגר מיוחד שעלה כחצי מיליון שקל.

<שלמה קפואה: המאגר לא תוחזק: היו בו משקעים, היו ריחות קשים מאוד ממנו.

<שלמה קפואה: המשרד השקיע עוד 500 אלף שקל כדי לסגור אותו ולהרוס אותו.

<ג'ריס ג'השאן: אנחנו שילמנו על זה – לא הם ולא מהמועצה – בעלי בתי הבד עשו את זה.

<ג'ריס ג'השאן: אחרי שנה בית הסוהר הריח את העכר וקבע שזה לא מתאים לו.

<ג'ריס ג'השאן: יש לו פרוטקציה – סגרו לנו את המאגר.

<ג'ריס ג'השאן: אל תדבר על זה.

<סוהיל זידאן: בנושא פיזור מי העכר, יש לי זכות למחקר ראשוני עם מורי ורבי פרופסור לביא בקיבוץ בית ניר – פיזור מי העכר עובד בעולם.

<סוהיל זידאן: ביוון, עד היום הפתרון הזה קיים.

<סוהיל זידאן: אדוני אבחן את הנקודה הבעייתית והיא: מי ישלם?

<סוהיל זידאן: זאת השאלה.

<סעיד נעאמנה: מי ישלם?

אבישי ברוורמן: אני חושב שכשאבא שלך היה צעיר, היה אחד, קצת מהעולם התחתון, בתחנה המרכזית בתל אביב.

אבישי ברוורמן: קראו לו שולמן.

אבישי ברוורמן: אז היו אומרים: אם יש בעיה, שולמן ישלם.

אבישי ברוורמן: כי ידעו שהוא לא משלם.

<סעיד נעאמנה: אם תאגיד המים אצלנו ייקח את הדברים לידיים, ינקה את המאגר ויפעיל אותו – אין בעיה.

אבישי ברוורמן: אני שואל את המומחים, את אלון ואת עדי – הרי הבעיה של העכר קיימת בכל העולם, ביוון, בספרד, באיטליה – האם פתרון הפיזור הוא הפתרון שמיושם ברוב מדינות אירופה?

אבישי ברוורמן: זאת השאלה הראשונה שלי.

אבישי ברוורמן: יש למישהו תשובה?

<עדי נעלי: הפתרון הוא נקודתי לאותה מדינה.

<עדי נעלי: אין לנושא תשובה אחת.

אבישי ברוורמן: אילו פתרונות יש?

<עדי נעלי: לכן, כל נושא חייב להיות מותאם - - -

אבישי ברוורמן: זאת לא תשובה.

<שלמה קפואה: באיטליה עושים את זה כחוק בתקנות המים שלהם.

<שלמה קפואה: באיטליה מפזרים עד 8 קוב לדונם.

אבישי ברוורמן: נהדר.

אבישי ברוורמן: באיזו מדינה לא מפזרים?

<שלמה קפואה: לא יודע, אבל בכרתים עושים את זה.

אבישי ברוורמן: אם בכל המדינות בסביבה עושים פיזור, אז סביר שגם בישראל יעשו פיזור.

אבישי ברוורמן: השאלה היא מי יממן את זה?

<שמעון לביא: הפיזור לא בא רק להפטר מהעכר, בחלק מהגידולים – בכרם, בתירס – זה מעלה את היבולים.

<שמעון לביא: צריך לארגן את העניין אבל כאמור העלות פה היא לדעתי יכולה להיות קטנה מאוד מכיוון שאלו שישתמשו במים האלה גם ירוויחו מזה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה פרופסור לביא.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להתחיל לסכם כי יש לי פה עוד דיון.

<רמי זידאן: אני מודה לכם על ההזמנה שלנו.

<רמי זידאן: אני בעל בית בד משנת 1917, עוד לפני עראבה.

<רמי זידאן: אני מסחנין.

<רמי זידאן: אנחנו משחקים עם בית"ר ירושלים, הפועל תל אביב – אנחנו עם ליגת על.

<רמי זידאן: אדוני המכובד, אנחנו באים לכאן עם בעיה אחת: בעיית העכר.

<רמי זידאן: יש לי בית בד שהפעלתי אותו 8 ימים ב-2009 ונעלתי אותו בזמנו ועד היום אין לי בית בד אבל יש לי תביעה משפטית מאיכות הסביבה.

<רמי זידאן: ביקשו ממני השבוע בבית משפט השלום בחיפה 150 אלף שקלים שלא הרווחתי אותם ב-5 שנים.

<רמי זידאן: אני לא יכול לעמוד בזה.

<רמי זידאן: אני נועל את בית הבד, נעלתי אותו, ואני היחיד באזור.

<רמי זידאן: אני אומר לכולם לנעול את בתי הבד.

<רמי זידאן: להם אין בעיה: יש להם מערכות טיהור שפכים, יש להם מאגרים, יש להם מקומות ויש להם תקציב.

<רמי זידאן: לנו אין תקציב, אנחנו לא יכולים להחזיק את בתי הבד – אנחנו מחזיקים את זה בגלל דורות ההורים שלנו ואבות אבותינו שהיו להם בתי בד.

<רמי זידאן: אני מבקש, לאיכות הסביבה יש מאגרים פתוחים בסחנין ולפני שנה-שנתיים לקחו את העכר מכל בתי הבד ללא תשלום על יד מי הגליל.

<רמי זידאן: בעלי בתי הבד לא שילמו אף אגורה אחת.

<רמי זידאן: אחר כך הפסיקו.

<רמי זידאן: למה הפסיקו?

<רמי זידאן: לנו אין תקציב.

<רמי זידאן: אנחנו מוכנים שכל בית בד יעשה בור, מול בית הבד שלו, שיאחסן בו 30,000 ליטר עכר – עבודת יומיים-שלושה-ארבעה ימים – והם יבואו ויישאבו את העכר למאגר שלהם.

<רמי זידאן: תודה.

באסל גטאס: בדיוק.

אבישי ברוורמן: שוקראן, תודה.

אבישי ברוורמן: האחרון לדבר הוא מר איברהים סמארה, בעל בית בד.

<עמרי פרג: אני גם רוצה לדבר כי אני מהדרום.

<עמרי פרג: כולם מדברים פה מהצפון.

אבישי ברוורמן: 16 שנה יש לי לב רחב לדרום.

אבישי ברוורמן: אתה תדבר, כי אומרים, אתה יודע, שהצפוניים צריכים לרדת דרומה כדי להחכים.

<איברהים סמארה: אני מראמה.

<איברהים סמארה: אני חושב שקצת סטינו מהנושא של המחיר של שמן הזית.

<איברהים סמארה: היום בראמה, אמרתי לכם, יש כמות גדולה הדונמים ויש שם מאות טונות של שמן מאוחסנים בבתים.

<איברהים סמארה: לחקלאי אין היום חשק אפילו לאסוף את הזיתים, זאת הבעיה העיקרית שלנו.

<איברהים סמארה: הבעיה שלנו, קודם כל, היא לא העכר אלא איך נביא את הפרי לבית הבד.

<איברהים סמארה: יש לי מטע קטן של זיתים ואני מביא מישהו שייקח 60% מהיבול.

<איברהים סמארה: כל שנתיים אנחנו מקבלים עונה כי אין מים.

<איברהים סמארה: נושא נוסף הוא נושא המים למטעים שלנו: למה לא דואגים שיהיו לנו מים להשקות את העצים שלנו?

אבישי ברוורמן: נעשה עוד דיון, כי התחלנו את הדיון עם תאגידי המים ואנחנו ממשיכים בדיון הזה.

<איברהים סמארה: פעם חיינו אבא וסבא מעונה לעונה – חיכו לעונה של הזיתים כדי למכור את השמן ומזה התפרנסו.

<איברהים סמארה: היום לא כדאי לאסוף.

אבישי ברוורמן: שני הדוברים האחרונים: מהדרום ומקיבוץ רביבים.

<ג'מאל מדלג': נבקש את סליחתכם, אנחנו חייבים ללכת לפגישה עם השר עמיר פרץ בתל אביב בשעה 16:00 לכן אנחנו חייבים ללכת.

אבישי ברוורמן: חכו עוד כמה דקות – אני אסגור את הישיבה.

אבישי ברוורמן: תגידו לשר עמיר פרץ שחיכיתם כמה דקות בישיבה, הוא יתגבר על זה.

<אורי יוגב: אני חבר רביבים.

<אורי יוגב: אנחנו מגדלים מטעי זיתים משנת 1995.

<אורי יוגב: היו לנו מטעים נשירים והגענו למסקנה שהם לא עמידים ולא כלכליים במים שפירים.

<אורי יוגב: יש מים מליחים באזור בהיקף גדול.

<אורי יוגב: בגלל שלא הייתה אלטרנטיבה, נטענו זיתים.

<אורי יוגב: הרבה שנים ראינו ברכה בעמלנו.

<אורי יוגב: משנת 2009 ועד עכשיו העלייה במחירי המים, הדשן והעבודה – רק בדברים הבסיסיים האלה עלו ההוצאות שלנו בערך במיליון וחצי שקל ונגרמה ירידה בהכנסות.

אבישי ברוורמן: אתם גם מייצרים?

<אורי יוגב: אנחנו מייצרים שמן, יש לנו בית בד גדול.

<אורי יוגב: כרגע זה לא כלכלי כי השוק הזה חולה.

<אורי יוגב: פתחת את הדיון באמירה מאוד חשובה שיש חוסר מודעות לאיכויות שמן.

<אורי יוגב: זה לא סתם וזה לא מקרי הבלבול הזה, זה לא קורה לבד.

<אורי יוגב: זה מזין אינטרסים מסוימים של גורמים בענף הזה לשמור את השוק הזה לא מבין ואז אפשר להכניס שמן זול ולמכור אותו כשמם איכותי יותר.

<אורי יוגב: במצב הזה יש לי כמה הצעות איך לשנות מעט ולעזור לנו.

<אורי יוגב: למשל, מכניסים לארץ, במסגרת ההסכמים של מדינת ישראל עם ירדן ועם הקהילה האירופית 1,250 טון שמן זית ללא מכס כל שנה.

<אורי יוגב: לשנות את זה לא נצליח אבל לפחות שחלוקת המכסות לא תהיה לגורמים שסוחרים במכסה הזאת – הם מקבלים בהגרלה 40 טון ומוכרים את זה בחצי מחיר.

<אורי יוגב: אותו דבר, להקטין את המכסות ללא מכס של שמן זית לא למאכל שנכנס לארץ בלי מכס והופך פה לשמן למאכל.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<עמרי פרג: יש לנו בית בד בקיבוץ גלאון ואת תבליני פרג.

<עמרי פרג: עשינו שם מרכז מבקרים בשביל חינוך צרכני לצריכת שמן זית והעלאת הצריכה.

<עמרי פרג: השקענו במקום למעלה מ-5 מיליון שקלים.

<עמרי פרג: אין שום עידוד מהמדינה – מגיעים אלי בעונה מהאגף לאיכות הסביבה, המפקחת עומדת ונוגעת ברצפה ואומרת לי: יש לך תסחיפים.

<עמרי פרג: ונתנה לי 5,000 שקלים קנס.

<עמרי פרג: אמרתי לה: מה זה תסחיפים?

<עמרי פרג: מה את מחזיקה ביד?

<עמרי פרג: היא אומרת: מטריה.

<עמרי פרג: אני אומר: בטח שהרצפה רטובה – יורד גשם, מה את בודקת תסחיפים בגשם?

אבישי ברוורמן: אם זה לא היה עצוב היינו צוחקים.

<עמרי פרג: כן.

<עמרי פרג: יש ענישה מגמתית נגד בתי הבד – לפני שפתחתי את הארנק כבר הייתה ניידת איכות אצלי.

<עמרי פרג: אמרו לי: לא פתחת?

<עמרי פרג: אנחנו נבוא אליך עוד מעט.

<עמרי פרג: דבר נוסף שאני רוצה להגיד זה שאנחנו מעסיקים כ-125 עובדים, זה תלוי בעונה, כל העניין הוא שפתחנו את בית הבד באזור שלנו מתוך ציונות נטו - - -

אבישי ברוורמן: הבנתי, תודה.

אבישי ברוורמן: כולנו פה ציונים, גם הערבים, גם היהודים וגם הדרוזים.

אבישי ברוורמן: כולם רוצים לעבד את הקרקע ולא יהיו כולם פה - - -

<עמרי פרג: יש דבר שהרשות הפלסטינאית עשתה ואנחנו עדיין לא: להוריד את המע"מ על שמן הזית.

<עמרי פרג: למה הם יכולים לעשות את זה מוצר לאומי ואנחנו לא?

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אחרון הדוברים מר כיוף ממשרד התיירות.

<ואיל כיוף: הניסיון שלנו בביצוע החלטות ממשלה, אחת מהן היא 1539 שהיא פרי היצירה שלך בנושא התיירות החקלאית – יש משרד הנגב והגליל עם הרשות לפיתוח הגליל והרשות לפיתוח הנגב, הוא יכול לאגם את כל הפעילות הזאת, את כל התקציבים מהמשרדים האלה, שם טמון הפתרון.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, כל שר מאגם.

<ואיל כיוף: הרשות לפיתוח הגליל והנגב, מניסיון, יכולים לעשות את העבודה.

אבישי ברוורמן: לא עשו מ-1996.

<ואיל כיוף: הם לא היו ב-1996.

אבישי ברוורמן: אני הייתי נשאי אוניברסיטה מ-1990 ועד 2006 – הייתה כל הזמן רשות לפיתוח הנגב.

<עמרי פרג: איך אפשר להוריד את המע"מ ולעשות את זה מוצר לאומי?

<עמרי פרג: יש סיכוי שזה יקרה?

אבישי ברוורמן: רבותי, אני בא לסכם: יש פה עוד נקודה והיא הביזיון של התנהלות מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: כל האנשים פה עובדים אבל ככה אי אפשר לעבוד.

אבישי ברוורמן: אם כל אחד היה מנהל את בית הבד כמו שעובדם פה אז לא היו זיתים.

אבישי ברוורמן: כל אחד עושה את הדבר שלו ואומר: מה אני יכול לעשות?

אבישי ברוורמן: לכן, הבקשה לי מאוד ברורה: הוועדה תתכנס לדיון נוסף בנושא אבל אני לא אבוא עוד פעם למסע קיטורים – אני בכלל לא מעוניין בזה.

אבישי ברוורמן: בישיבה הזאת אני רוצה את כל הנציגים: נציג בכיר מהאוצר, מרשות המים, מכון התקנים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה את כל הנציגים ממשרד החקלאות.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתהיה לי שיחה אישית עם שר החקלאות.

אבישי ברוורמן: אני מבקש ממועצת הצמחים במשרד החקלאות שיביאו לי מסמך לפעולה עם נתונים ואפשרויות מעשיות לפתרון.

אבישי ברוורמן: יש לנו שני נושאים פה: אחד, המחיר והתמהיל – בעיית הייבוא, המחיר והתמהיל; והנושא השני הוא נושא העכר.

אבישי ברוורמן: אלו שתי הבעיות – אני לא רוצה לשמוע על בעיות אחרות.

<קריאה: מה עם מחיר המים, אדוני?

אבישי ברוורמן: מחיר המים לא רק על הזית.

<לאה ורון: זה במסגרת בעיית המחיר.

אבישי ברוורמן: זו בעיית המחיר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה פתרונות ברורים ואני רוצה לדבר עם שר החקלאות – מי, לעזאזל, יהיה הפרויקטור שישב יום ולילה, ירוץ בכל המשרדים, ירוץ בממשלה, כדי לגמור את זה?

אבישי ברוורמן: אני פשוט מתבייש – יש פה אנשים עובדים, אני גם בן של נגר – זה פשוט מבייש להביא אנשים עובדים כל פעם לכנסת לשמוע את הסיפורים האלה ולחזור הביתה.

אבישי ברוורמן: יש לי עוד הערה לגבי מה שנאמר פה על ידי מר קפואה: צריך שתהיה חובת דיווח והדברים יהיו ברורים, כי מה אפשר לעשות, הדברים צריכים להיות על השולחן.

אבישי ברוורמן: מתחת לשולחן – אי אפשר.

אבישי ברוורמן: שוקראן, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: הישיבה נעולה.