ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 72, 2013-08-29 10:00

עמרם מצנע: לא תעודות בגרות, תעודות סיום.

<ורד ליבנה: תעודות סיום.

<ורד ליבנה: זה היה נורא משפיל.

<ורד ליבנה: באירוע הסיום אמרו להם שהן לא עולות על הבמה.

עמרם מצנע: הן עלו על הבמה אבל לא קיבלו תעודות, לפי הרדיו.

<ורד ליבנה: כן, אז אני אומרת, הסיפור הוא מאוד זה, אבל הבעיה היא בעיה עקרונית, של תשלומי הורים.

<ורד ליבנה: זו אחת הסוגיות שאנחנו נתקלים בהן, כי אנחנו בדרך כלל מתייחסים רק לתשלומי החובה, שזה הביטוח, אבל לתשלומי ההורים מאה ואלף ואחת קטגוריות נוספות שצריך לראות איך באמת מסדירים אותם, כי זה פרוץ לחלוטין.

עמרם מצנע: תראי, כראש רשות לשעבר אני יכול לומר לך שהרבה הורים משחקים עם העניין הזה.

עמרם מצנע: כשאתה מאיים עליהם במשהו אז 95% מהם משלמים.

עמרם מצנע: עכשיו הרשות, תארי לך, צריכה לרוץ אחרי תשלום של 60, 100, 150, לרוץ במשפטים שלפעמים נמשכים חמש ועשר שנים, כשהילד והילד כבר התחתנו, כבר גדולים.

<ורד ליבנה: אתה כבר מתחיל עם הנכדים.

עמרם מצנע: זו באמת בעיה.

עמרם מצנע: כי היהודים, תשלום כשלא עומדים לך עם האקדח לרקה, אתה לא משלם.

<הרן רייכמן: עכשיו כאן מגיעה פנייה, אבל שגובים תשלום עצום, גם גובים תשלום עצום וגם שולחים מכתב מעורך דין עם איומים של ריבית והוצאה לפועל.

<הרן רייכמן: כלומר זה - - -

<ורד ליבנה: אבל בסקר שנעשה, אני קראתי דווקא אצלכם, בדוח שיצא על ידי הממ"מ, שבסקר שנעשה אצל מנהלים, גם 90% גובים וגם הערכה מאוד גבוהה שרוב ההורים רוצים לשלם וגם אלה שלא משלמים, רובם זה מסיבות כלכליות גרידא ולא כאלה שאומרים 'חפשו אותי בסיבוב, אני לא משלם גם מיסים, מה פתאום שאני אשלם לך את הדברים האלה'.

<ורד ליבנה: אנחנו נמצאים כאן במוקד עובד של תנועת הכל חינוך, שעובד מזה השנה הרביעית וצמח כתוצאה מהצורך לתת גם מענה פרטני, אנחנו יכולים להגיד היום למאות רבות, ואנחנו יודעים שהם מייצגים אלפים רבים.

<ורד ליבנה: אנחנו יודעים שרק הורים שמודעים לזכויותיהם ויש להם תחושת כוח בכלל פונים כדי שיפתרו את הבעיות, להתמודד עם סוגיות שפוגעות בסופו של דבר בילדיהם במערכת.

<ורד ליבנה: אבל המטרה שלנו, כל מי שפונה, אנחנו בראש ובראשונה מחויבים לתת לו מענה מקצועי.

<ורד ליבנה: יש מקרים שאנחנו אומרים, 'חבר'ה, זה מותר', מותר על פי החוק.

<ורד ליבנה: יש הרבה טענות שאנחנו מוצאים אותן כמקרים שההורה מרגיש לא נוח וזה לא אומר שאם הוא מרגיש לא נוח אז זה דורש טיפול באפליה או פגיעה בחוק או כל סיבה אחרת.

<ורד ליבנה: אני מצטערת שיהיה קצת רעש, כי המערכת עובדת, כי הסטודנטים עדיין עובדים.

<ורד ליבנה: כאן מאוד חשוב לנו שהוועדה החליטה לסייר, כי מעבר למקרים הפרטניים אנחנו מזהים בכל שנה בעיות רוחב במערכת, או כיסי אפליה ברורים, שצריכים לטפל בכיסים הללו, או בעיות רוחב כלל מערכתיות.

<ורד ליבנה: לפעמים זה חתך מגזרי, לפעמים זה חתך אזורי והרבה פעמים אלה, כמו שאת אמרת קודם במפורש, בעיות שחוצות את כל המגזרים ואת כל האזורים ואת זה היינו רוצים להציף, ברשותך, אחרי שקצת נדבר על מה יש, עם שובה של הכנסת לפעילות סדירה, לעשות, אם תסכימו, ישיבה על סיכום הבעיות שעולות מן המוקד ולחשוב הלאה איזה דיונים רוצים לתרגם לשינוי תקנות, שינוי התנהלות, ועם הידע שדווקא כאן יש לנו, ייחודי שלך, שאתה מבין מתוך הזירה הלוקלית בשתי רשויות כל כך שונות אחת מן השנייה, זה נותן לנו כלים לעשות עבודה שהיא באמת מבחינה מתי אפשר, ולא רק מן הפה ולחוץ וכדי להגיד אמירות יפות ומנקות מצפון.

<ורד ליבנה: זו לא המטרה.

<ורד ליבנה: כמו שאתם רואים השקענו השקעה מרובה בלנסות ולהגיע לא רק לאוכלוסיית המרכז היותר מודעת לזכויותיה, כי בשנים הראשונות זה סוג האוכלוסייה שבעיקר פנה אלינו, אוכלוסייה שברגע שאתה נותן לה כלים היא יודעת להשתמש בהם באופן ראוי.

<ורד ליבנה: השנה ממש שמנו לעצמנו למטרה לפרוץ גם את גבולות חדרה-גדרה וגם להגיע, אם שנה שעברה היה כבר מאמץ מאוד מכוון גם לאוכלוסייה האתיופית וגם לאוכלוסייה דוברת הרוסית, השנה שמנו על השולחן גם את האוכלוסייה דוברת הערבית שעד למוקד הזה לא הצלחנו לקבל ממנה אף פעם פניות, גם כי הם לא יודעים וגם כי הם לא מאמינים וגם כי לא סוגרים דברים מהסוג הזה בחוץ, גם להציף דברים שהם לפעמים פנימיים, הטענה היא לא בהכרח כלפי המדינה, זה יכול להיות כלפי הרשות המקומית, זה יכול להיות דברים שפחות קיבלנו בעבר ואני מאוד שמחה, אנחנו נציג את הנתונים הסופיים בסוף, כי אנחנו עדיין ממשיכים לקבל, יש שינוי באוויר, אנחנו כן מקבלים פניות מכל הארץ, מכל המגזרים.

<ורד ליבנה: כשאנחנו מזהים כמה דברים שהם קריטיים, אני תיכף אתן ליערה לספר גם מקרים, אנחנו מזהים בעיות של מיונים לבתי ספר, מיונים אסורים על פי החוק, על פי התקנות, זה הופך להיות קריטי ברמת המעבר לחטיבה העליונה, כי אז הילדים הרבה פעמים פשוט מרגישים שבתי ספר שרוצים להצליח, להראות נתוני הצלחה, והיום לא מנשירים, אז אולי לא מנשירים אבל מקבלים - - -

<יהודית גידלי: לא מקבלים מלכתחילה, כבר אין מה להנשיר.

<ורד ליבנה: למרות שאתמול טיפלנו במקרה של הנשרה, שהחזרנו אותו בחזרה.

<ורד ליבנה: של תלמידה, לא תגידו עם ציונים גרועים, ממוצע מעל 70, אבל זה לא עמד בסטנדרט שבית הספר רצה, אז הודיעו לתלמידה 'אין מקום בבית ספרנו'.

<יהודית גידלי: במעבר מ-י' ל-י"א?

<הרן רייכמן: בין י"א ל-י"ב, באחד מ-200 בתי הספר הערכיים במדינת ישראל.

עמרם מצנע: הערכיים?

<הרן רייכמן: הערכיים.

<ורד ליבנה: זו דוגמה אחת, אבל אנחנו נתקלים בזה.

<ורד ליבנה: ברמת גן יש לנו סיפור שהולך לבג"צ עכשיו.

<ורד ליבנה: זה סיפור חוזר על עצמו בכל מקום.

<ורד ליבנה: בגלל הלחץ של להצטיין בתי ספר מוצאים פתרונות, אם לא ככה, אז ככה, אם לא דרך הדלת, אז דרך החלון, אם לא דרך החלון, דרך ה - - -

עמרם מצנע: זה לא משונה שבית ספר מוציא ילדה אחת?

<ורד ליבנה: לא, זו הילדה שהגיעה אלינו.

<ורד ליבנה: אני אגיד לך איך הגיעו אלינו.

<ורד ליבנה: הייתה לנו סטודנטית במקרה - - - תיכף נדבר קצת גם על הסטודנטים, כי חלק ממה שאני מרגישה שקורה כאן, זה שאנחנו מקבלים סטודנטים מכל רחבי הארץ, דרך הקליניקה למשפט וחינוך באוניברסיטה חיפה, שעורך דין הרן רייכמן הוא המנהל שלה והוא המנהל המקצועי של המוקד והוא מלווה אותנו לאורך כל השנה, הסטודנטים כולם מתנדבים, הם מגיעים מכל רחבי הארץ באמת יום יום בשמונה בבוקר - - -

עמרם מצנע: תחזרי רגע לסיפור עם הילדה הזאת.

<ורד ליבנה: אבל זה מה שקורה.

<ורד ליבנה: התחלנו את זה - - -

עמרם מצנע: לא, אבל הטיפול הוא רק בפנייה שלה, או שעכשיו בודקים את בית הספר כולו מול משרד החינוך?

<ורד ליבנה: מכיוון שהעניין נפתר פרטנית מיידית, אני קיבלתי התחייבות ממנהל הרשת, מעבר לעניין הפרטני שנסגר וכו', שתצא הנחיה שאני אראה אותה ואמרתי לו, 'יהיה לנו מעקב כל השנה'.

עמרם מצנע: הנחיה לבתי הספר של הרשת?

<ורד ליבנה: לכל בתי הספר של הרשת, שתצא, שאנחנו נהיה מכותבים אליה, ואנחנו נעקוב שבאמת אין הנשרה במהלך הזמן.

<ורד ליבנה: ושוב, במקרה הזה גם היה סיפור אישי, בגלל זה זה גם הגיע אלינו, הורים שהתגרשו, שנה נורא קשה והחליטו שלא מתחשבים בזה.

<ורד ליבנה: איך זה הגיע אלינו?

<ורד ליבנה: מסטודנטית.

<ורד ליבנה: הרבה פעמים אתה לא מגיע למקומות האלה, כי זה לא מקום חזק.

<ורד ליבנה: הגיעה אלינו סטודנטית, היא ישבה פה בקליניקה, מהיישוב הזה, ודרכה זה הגיע אלינו, אחרת לא היינו מגיעים, ועכשיו אנחנו מנסים להגיע לעוד דברים שיש בבית הספר.

<ורד ליבנה: אבל זה חלק מהמאמץ המאוד גדול שאנחנו עושים.

<יהודית גידלי: כשאת אומרת מאמץ, את יכולה לפרט לנו במה זה מתבטא?

<יהודית גידלי: איך אתם מפרסמים על קיומכם?

<ורד ליבנה: אז ככה, יש לנו כמה כלים.

<ורד ליבנה: אחד הכלים זה הפצה של זכותון בעברית, ערבית, רוסית ואמהרית, להורים.

<ורד ליבנה: אצל הילדים זה פחות בעייתי, אבל ההורים, בשפה שיש כאלה שאפילו טוענים, לפחות בערבית, שהיא פשוטה מדי, אבל זה האינטלקטואלים, אנחנו אומרים 'ההורים צריכים לדעת לקרוא את זה, לא אתם'.

<ורד ליבנה: מידע על מה מגיע להם.

<ורד ליבנה: אנחנו עושים שיתופי פעולה גם עם ארגונים שעובדים ספציפית עם האוכלוסיות האלה על מנת להפיץ.

<ורד ליבנה: יש לנו עכשיו הצעה לקראת שנה הבאה לעבוד עם מתנדבי השירות הלאומי של מיקי נבו, מרכז מעשה, בכל היישובים.

<ורד ליבנה: מיקי נבו הצטרף גם לוועד המנהל שלנו והוא היה כאן ביום הראשון של המוקד, עיניו אורו, ובשנה הבאה זו תהיה עבודה לכל השנה של זכויות, כולל הרצאות.

<ורד ליבנה: ראינו שזה לא מספיק טוב, הארגונים האלה, בסוף גם הם תקועים, הם לא מצליחים להגיע לחלק גדול של האוכלוסייה - - -

<יהודית גידלי: מה עם ארגון ההורים הארצי?

<ורד ליבנה: רגע.

<ורד ליבנה: יש לנו שיתוף פעולה שהוא, אני מקווה, ייבנה יותר ויותר, עם ארגון ההורים הארצי.

<ורד ליבנה: גדעון פישר קיבל ממני ומשרית את כל החומרים, את כל האפשרויות.

<ורד ליבנה: לצערי, אני יכולה להגיד, לא ממנפים את זה מספיק טוב, למרות הבטחות אישיות והתלהבות שנשמעת מצדו.

<ורד ליבנה: אנחנו לא מסתפקים בזה, אנחנו עובדים גם מול יושבי ראש של ועדים יישוביים.

<ורד ליבנה: יושב ראש הוועד של חולון היה פה, יש לנו קשר עם יושב ראש הוועד של ירושלים, פז, שעובד בכל רחבי ירושלים.

<ורד ליבנה: הם עשו הפצה מסודרת משלהם בנפרד.

<ורד ליבנה: היום יגיע לכאן היושב ראש של רהט.

<ורד ליבנה: היו כאן מערערה, היו כאן מחיפה, היו כאן מנצרת, לקיה.

<ורד ליבנה: אנחנו מנסים לעבוד גם מול יושבי ראש וחלק נמצאים איתנו בקשר אינטרנטי כל הזמן.

<ורד ליבנה: זה לא רק הכלי הזה.

<ורד ליבנה: אבל אני רוצה לספר לכם על עוד ניסיון שעשינו, שנבדוק אותו בסוף השנה.

<ורד ליבנה: עשינו שיתוף פעולה עם רשת רמי לוי, כי לשם מגיעה האוכלוסייה יחסית במעמד סוציו אקונומי יותר נמוך וזו רשת פזורה והם קיבלו על עצמם גם להפיץ אלפי עותקים שיושבים אצלם והקופאיות מציעות להורים את זה.

<ורד ליבנה: אנחנו נבדוק את התוצאות.

<ורד ליבנה: זה ניסיון שעשינו השנה פעם ראשונה וכל המוקד הוא פריפריה.

<ורד ליבנה: איש הלוגיסטיקה שלנו נסע עם הארגזים ביום אחד לצפון ויום אחד לדרום ופיזר את הדברים האלה.

<ורד ליבנה: יש לנו גם שיתוף פעולה עם קול זכות, ששם עולים כל הפעם הזכותונים האלה.

<ורד ליבנה: הזכותון כל שנה עובר תיקוף משפטי לאור השינויים שמתחוללים.

<ורד ליבנה: הרן מבצע את התיקוף הזה, כך שאנחנו מקבלים את הדברים הכי מעודכנים שאפשר ויש עוד מה לשפר.

<ורד ליבנה: אנחנו כל הזמן מנסים לחשוב איך להגיע יותר טוב, איך יותר אוכלוסייה תדע, כדי שנוכל לתת את השירות.

<ורד ליבנה: כי בצד של השירות, אנחנו יודעים שאנחנו נותנים שירות מאוד טוב, בצד של להגיע ולאפשר למקסימום הורים, זה חלק מהמאמץ, אם שאלת.

<ורד ליבנה: אפילו במעט פרסומת שהיה לנו, כי התקציב לנו מאוד מוגבל לפרסומת קנויה, לא מהסוג ששמעתם עכשיו אצל רינו צרור, אנחנו ניתבנו אותו כולו לפריפריה.

<ורד ליבנה: כל המודעות שאתם רואים בעיתונים אחרים, הכול תרומה להכל חינוך, בהארץ, בגלובס, בישראל היום, אני מקווה יהיה מחר, הכול תרומה להכל חינוך של מערכות העיתונים עצמם.

<ורד ליבנה: את כל מעט הכסף שהיה לנו שמנו על זה ועל הדיגיטל.

<ורד ליבנה: יש לנו היום פניות באמצעות הרשת.

<ורד ליבנה: אנחנו מצליחים, אגב, להגיע לאוכלוסייה מאוד מגוונת.

<ורד ליבנה: אני חשבתי שנקבל רק את הסוציו אקונומי הגבוה, אנחנו מקבלים מדתיים, מחרדים, מערבים, מאוכלוסייה שאחרת כנראה לא היינו מגיעים אליה ואנחנו רואים מעורבות הרבה יותר גדולה גם בשיח סביב זכויות חינוך נוספות.

<ורד ליבנה: עמרם, המון עלייה בשאלות על איך פותרים את זה גם ברמה של חקיקה.

<ורד ליבנה: אנחנו מפנים לחוק אחריות המדינה לחינוך ולמשמעות שלו בסופו של דבר ביכולת לגעת בסוגיה התקציבית שהרבה הורים מעלים, בסוגיה של המיונים, דרך הרישום, יש סעיף ספציפי שאנחנו מטפלים בזה, להראות להם שצריכה להיעשות גם עבודה תשתיתית ולא רק נקודתית ומתחיל שיח מאוד מאוד מעניין גם בפורומים שלנו.

<ורד ליבנה: אנחנו יודעים שבפורומים אחרים שעוסקים בחינוך הנושאים האלה קיימים.

עמרם מצנע: לא מעודכן אצלכם הביטוח לתאונות אישיות.

<הרן רייכמן: זה נכון לעת ההוצאה.

<ורד ליבנה: בשנה הבאה אנחנו - - -

<דב נינווה: זו המגבלה של החומר המודפס.

עמרם מצנע: ביטוח שיניים זה חובה רק אם ועד ההורים החליט, נכון?

<ורד ליבנה: ככל שאני יודעת כן.

עמרם מצנע: זה לא חובה.

<הרן רייכמן: לא.

<הרן רייכמן: אל"ף, זה בכיתות מסוימות, ואם החליטו שהוא קיים אז יש, כן.

עמרם מצנע: אבל זו החלטה מקומית אם נותנים את הזכות ואז זה חובה.

<הרן רייכמן: אני חייב להגיד, מי מתעסק ב-60 שקל האלה כשאנחנו נמצאים בטירוף שקיים במערכת?

<הרן רייכמן: ההורים שואלים אותי אם חייבים לשלם את ה-5,000 וה-6,000 ואת ה-8,000 ולא שואלים על ה-34.

<הרן רייכמן: כל תשלומי הרשות המינימליים האלה כולם אומרים - - - זה כאילו בסדר, זה מותר להם לבוא לדרוש, ואז אתה יודע, כן יהיה בתוך פעילות, לא בתוך פעילות.

<הרן רייכמן: מדברים על ההלאה, על התל"נים והלאה.

<ורד ליבנה: אנחנו מגיעים, דרך אגב, לא רק לתל"נים.

<ורד ליבנה: סתם, קיבלנו פנייה ממישהי מתל אביב ששאלה אותנו, היא אמרה, 'הבן שלי הולך לראשונה לגן, קיבלתי דרישה מהעירייה ל-400 ומשהו שקלים לציוד לגן.

<ורד ליבנה: אני אמורה - - -?' שאלות אינסופיות שעולות.

עמרם מצנע: עכשיו תסבירו איך זה עובד.

עמרם מצנע: בן אדם מתקשר, רשמתם את הפנייה שלו, לאן אתם פונים?

<ורד ליבנה: אני מעבירה את זה למנהל המקצועי.

<הרן רייכמן: נעשה ככה, ראשית, זו שנה שלישית שלי, משנה שעברה התעקשנו, עשינו מערכת ניהול פניות, שיהיה אפשר לעבוד באופן מסודר.

<הרן רייכמן: פנייה יכולה להיות, מתקשרים סטודנטים, מקבלים את הפנייה.

<הרן רייכמן: כולם סטודנטים מהקליניקה למשפט ומדיניות חינוך, עברו הכשרה לקראת המוקד.

<הרן רייכמן: סטודנטים למשפטים, בקליניקה למשפט ומדיניות חינוך.

<ורד ליבנה: אולי תציגו אותם כאן?

<ורד ליבנה: איריס, מאיפה את?

<איריס דה פריז: חיפאית.

<ורד ליבנה: אוה, יש לנו גם חיפאית אחת.

<הרן רייכמן: מה זה גם?

<הרן רייכמן: חיפאים זה רוב.

<ורד ליבנה: לא, כי כולם לומדים בחיפה, אבל הייתה לנו מישהו מפטיש ומירקה ומ - - -

עמרם מצנע: בואו נשמע.

עמרם מצנע: זה לא מספיק חיפאית.

עמרם מצנע: מה את לומדת?

<איריס דה פריז: משפטים ותקשורת.

עמרם מצנע: ואיפה למדת בתיכון?

<איריס דה פריז: בריאלי.

<שחר אזולאי: אני מקיבוץ רשפים, בית שאן.

<הרן רייכמן: חבר קיבוץ, נולדת שם?

<שחר אזולאי: כן, לומד משפטים.

עמרם מצנע: איפה?

<הרן רייכמן: כולם אצלי, זה חלק מקורס שנתי שכולם עושים, של שילוב בין קורס עיוני ומעשי, זה חלק ממערך הקליניקות בפקולטה.

עמרם מצנע: והצוות הזה מגיע כל ימי המוקד, או שהם מתחלפים?

<הרן רייכמן: יש 12 סטודנטים וכל אחד עושה שלושה-ארבעה ימים.

<הרן רייכמן: הם באמת מכל הארץ.

<הרן רייכמן: שחר, ספר מה אתה עובד?

<שחר אזולאי: בפנימייה, בכפר יחזקאל, פנייה לא של מצוינות, פנימייה שמגיעים לשם עם צו שופט או מצב סוציו אקונומי קשה.

עמרם מצנע: זו פנימייה של משרד הרווחה?

<שחר אזולאי: כן.

<שרית אורן: שמגיעים בצו בית משפט, אז זה בדרך כלל - - -

עמרם מצנע: לא, זה יכול להיות גם מופרט.

<שרית אורן: כן, או מופרט או רווחה.

<שירה צפיר: אני מכפר תבור.

<שירה צפיר: לומדת משפטים.

<שירה צפיר: רק משפטים.

<שירה צפיר: למדתי בכדורי.

עמרם מצנע: דרך אגב, הבת שלי גמרה משפטים בחיפה במחזור הראשון, כשזמיר היה ראש הפקולטה, החוג.

<הרן רייכמן: הדיקן.

<ורד ליבנה: אגב, כמו שאמרתי, זה ייצוג מקרי.

<ורד ליבנה: הסטודנטים, אחד הדברים היפים ואתה רואה גם את ההתלהבות שלהם, ישבה כאן סטודנטית ממושב פטיש בדרום והיא קיבלה פנייה ביום הראשון ובתורנות שלה שלשום והילדה שובצה ונסגר והיא אמרה, 'עכשיו אני מבינה בשביל מה אני לומדת משפטים'.

עמרם מצנע: אז בואו נחזור לשאלה.

עמרם מצנע: קח דוגמה את הבחורה מבית הספר שסיפרתם כרגע.

<הרן רייכמן: הסטודנט מקבל, הוא מזין את הפרטים לתוך המערכת.

<הרן רייכמן: הוא מונחה לשאול את כל השאלות כדי להבין את התהליך ולבקש את כל המסמכים.

<הרן רייכמן: כלומר דבר ראשון - - -

עמרם מצנע: מה זה לבקש?

עמרם מצנע: שולחים לכם אותם?

<הרן רייכמן: כן.

<הרן רייכמן: אנחנו מבקשים שהם ישלחו לנו, בפקס, במייל, מה שיכולים, ואז כשיש לנו את החומר הסטודנט יושב איתי, או שאני מגיע דרך המערכת לפנייה ואז מחליטים מה לעשות.

<הרן רייכמן: זה מתחיל מפתרון ברמת הייעוץ המשפטי, שבא ואומר, 'אתה לא חייב לשלם את זה, אתה יכול להודיע שאתה לא חייב.

<הרן רייכמן: אם ידרשו ממך, תפנה אליי, אני משאיר לך פרטים איך לפנות ונעזור לך מעבר לכך'.

<הרן רייכמן: או פניות שאין לי מה לעשות ברמה המשפטית, נניח עכשיו מישהו התקשר, זה סיפור כבד, אבל נניח חבר'ה שעושים חוזי שכירות פיקטיביים כדי לעבור לרשות יותר חזקה, אתה מכיר את ה - - -

עמרם מצנע: או לשכונה יותר חזקה.

<הרן רייכמן: בעיר חיפה אתה מכיר, אבל נניח בית שאן ועמק המעיינות, אני מגיע מתמרת, אותו דבר מגדל העמק, זו בעיה רחבה, אפשר לדון בזה, אבל מבחינה משפטית בטח כשעשית משהו פיקטיבי אז קשה לך לעזור, אז אתה בא ואומר 'זה המצב המשפטי'.

<הרן רייכמן: השלב הבא, כשאנחנו יכולים לטפל, יש מקומות שאנחנו מרימים טלפונים או מנסים פתרונות לא פורמליים, מהיכרויות.

עמרם מצנע: אבל אתם הולכים לבית הספר, או אתם הולכים למשרד החינוך, או למישהו בדרך בשרשרת?

<הרן רייכמן: זה נורא תלוי פר מקרה, מי טיפל בזה קודם.

<הרן רייכמן: כגישה, אני מעדיף דבר ראשון לפנות לבית הספר.

<הרן רייכמן: כלומר בית הספר הפר זכות, אתה פונה אליו, הרבה פעמים זה עושה את העבודה, כי חלק מהמקרים הם גם קליר קאט מבחינה משפטית, הוא מקבל את הפנייה ואומר, 'אני לא רוצה להסתבך', ופותר את הבעיה.

<הרן רייכמן: בית ספר מפקח.

<הרן רייכמן: או כשהדברים יותר עקרוניים, אתה רואה שכבר משרד החינוך, יש מקרים שאנחנו פונים ישירות גם לשר, שברור לך ש - - - כלומר המנעד הוא רחב.

<הרן רייכמן: אז יש ניסיון לפתור בטלפון בפנייה לא פורמלית.

<הרן רייכמן: נניח זה פניות של חרדים, הרבה פעמים מהמרכז.

<הרן רייכמן: היום חרדים מאלעד או מירושלים, הם פחות מפחדים כשאני פונה כעורך דין בשמם, אבל פה בבני ברק, פתח תקווה, אם אני אפנה כעורך דין, אז הוא אומר לי דין רודף, דין מוסר, אי אפשר.

<הרן רייכמן: אז אני נניח פונה ומנסה בנתיבים אחרים כדי לסייע מאחורי הקלעים, בלי שייצא שהוא פנה - - -

עמרם מצנע: למשרד החינוך יש גם כתובות שהם אומרים לאנשים לפנות.

עמרם מצנע: זה פעיל, זה קיים?

<הרן רייכמן: המוקד?

עמרם מצנע: לא, יש את המוקד, היממה הזו של לפני פתיחת שנת הלימודים, חדר מצב.

<הרן רייכמן: בוא נגיד שפנייה שלנו משדרגת את היחס שהם מקבלים ממשרד החינוך.

עמרם מצנע: משרד החינוך נעזר בכם?

<הרן רייכמן: נעזר בנו?

<הרן רייכמן: לא.

<הרן רייכמן: באופן אישי אני יצרתי נגיד קשר - - -

עמרם מצנע: הלוא בעצם מוקד כזה היה אמור להיות במשרד החינוך.

עמרם מצנע: זה גם מתאים לאופי פעילות השר.

עמרם מצנע: השר בעצמו עונה לאלפי פניות אישיות, תקים מוקד.

<ורד ליבנה: אני אגיד עוד דבר.

<ורד ליבנה: אני אומרת את זה מניסיון בכלל של חברה אזרחית, של סוג הפניות.

<ורד ליבנה: לטוב ובדרך כלל לרע יש חוסר אמון מאוד בוטה בישראל בכל מה שקשור ברשויות וזה חוצה מגזרים וזה חוצה אוכלוסיות ברמה סוציו אקונומית.

<ורד ליבנה: לא מאמינים.

<ורד ליבנה: אם אתה מכיר אישית, כן, אבל כל הפניות האחרות - - -

עמרם מצנע: כן, אבל צריך לבנות אמון.

<ורד ליבנה: אני יודעת, לכן אני אומרת שמקומם והיכולת של ארגוני החברה האזרחית זה להציף נושאים ולאפשר לאנשים מקום יותר בטוח.

<ורד ליבנה: להתקשר למשרד החינוך ולהגיד 'אבל אני רוצה שזה יישאר - - - אני לא יכול, כי המחיר שאני אשלם אחר כך הוא יהיה כל כך גבוה' - - -

עמרם מצנע: כן, אבל זה תפקידו של ה - - -

<ורד ליבנה: יש לנו חובה גם לבני אדם.

<הרן רייכמן: אני אגיד משהו מנקודת המבט שלי.

<הרן רייכמן: בעדינות.

<הרן רייכמן: דוגמה, אני יצרתי קשר סביב עתירה של מיונים בדלית אל כרמל - - - את בית המשפט, ראש המועצה, היה דיון השבוע, זה גם כן צמח במוקד.

<הרן רייכמן: נניח נוצר קשר עם רחל מתוקי, שהיא בעיניי מנהלת מחוז מאוד מרשימה באופן כללי, נוצר איזה קשר אישי, אז אליה אני יודע שאני פונה ויש קיצור תהליכים.

<הרן רייכמן: אבל ברמה העקרונית היחס בין תפקידי הרשות המקומית, בית הספר, ההורים, משרד החינוך בעיניי ברמה הרחבה לא רואה את תפקידו האמיתי לפקח על ענייני זכויות ולהבטיח את זכויות התלמידים במערכת החינוך.

<הרן רייכמן: אני אגיד את זה בבירור, פשוט הם לא שם.

<הרן רייכמן: הפגישה הכי מדהימה שהייתה לי פעם, ישבתי עם מנכ"ל מועצה, בדיון על איזה בעיה בלתי חוקית בבית הספר וישבה שם מפקחת מטעם משרד החינוך.

<הרן רייכמן: החוויה שהיא ישבה שם וכל השיחה היא אמרה 'זה נורא, זה בלתי נתפס, זה לא יכול להיות'.

<הרן רייכמן: ואתה יושב שם ואתה - - -

<שרית אורן: שנייה, החבר'ה כאן ארגנו מעין פורום חי בפייסבוק שלהם - - -

<סטודנטית: זה לא פורום חי, זה פייסבוק שלנו, זה פשוט רץ ויש שם 4,500 חברים, כולם יודעים שאתה כאן עכשיו והם מתחילים להעביר אלינו שאלות אליך.

עמרם מצנע: אז קדימה.

עמרם מצנע: תוך כדי השיחה תזרקו שאלה ונענה עליה.

<ורד ליבנה: זו הייתה תחושה של הורים.

<ורד ליבנה: אנחנו ראינו את ההיענות, מורים פנו אלינו.

<אלי הורוביץ: רוב השאלות הן שאלות מהסוג הזה של מסגרת?

<אלי הורוביץ: כסף, תשלומים וכו'?

<אלי הורוביץ: או גם שאלות של איכות ושל חינוך?

<אלי הורוביץ: זאת אומרת 'קיבלתי מורה שאין לה הכשרה מספקת', 'שיבצו אותי לשלוש יחידות', 'משתמשים בחומרי לימוד שפג תוקפם'.

<אלי הורוביץ: משהו שקשור לחינוך באמת.

<הרן רייכמן: לא.

<הרן רייכמן: זה גם מגיע, אבל אני אגיד לך על זה שני דברים.

<הרן רייכמן: אל"ף, בעניין של רמת יחידות לימוד, זה משהו שאנחנו מטפלים בו באופן קבוע, גם באופן כללי מתעלמים במערכת מהזכות שלך באופן עקרוני.

<הרן רייכמן: תלמיד בוחר אם הוא רוצה ללמוד ברמה גבוהה, זה באופן עקרוני החלטת התלמיד.

<אלי הורוביץ: לא בדיוק, אבל בערך.

<הרן רייכמן: לא, מבחינה חוקית.

<הרן רייכמן: ברמה החוקית, נקרא לזה הפורמלית, אתה צריך ועדה עם כל צוות בית הספר המוביל, לא מורה, לא רק מנהל, שכולם אומרים 'הוא לא מתאים לדבר הזה', וזה לא עובד ככה.

<הרן רייכמן: זה דבר שכן אנחנו עושים.

<הרן רייכמן: יש פניות על תנאי למידה שאני כן יכול לסייע, אני מקבל גם תלונות על מורים, אבל אני לא רואה את עצמי שיכול לבוא ולהגיד - - -

<אלי הורוביץ: אתה מבין שזה הפער.

<אלי הורוביץ: הרי יושבים בכנסת ובממשלה ופערים פותרים באמצעות תקציב, כי רואים כסף.

<אלי הורוביץ: אבל ילד בכיתה רואה מורה, הוא לא רואה שקל, והפער נוצר, האמת בתוך בית הספר, הרבה יותר מאשר בין בתי הספר, בין המורה הטוב שתלמיד אחד מקבל, למורה כנראה פחות טוב שתלמיד אחר מקבל ונוצרים פערים גדולים.

<אלי הורוביץ: שם, בשביל הילד נוצר פער, ואתה אומר, מול הפערים הללו אתם לא יכולים להתמודד.

<הרן רייכמן: עוד פעם, לי יש את הכלים שלי יש.

<הרן רייכמן: אל"ף, אני משפטן ואני חייב לקבל את הצניעות, אני חייב להיות צנוע, למדתי, עשיתי קורס מנהלים, למדתי הוראה, הייתי במנדל, הכול נחמד, אבל - - -

<אלי הורוביץ: בשנה הבאה אולי תביא גם סטודנטים מבית ספר לחינוך, הם יידעו יותר.

<הרן רייכמן: לא, אבל עוד פעם, גם בשיעור חינוך הוא מקבל את - - - מה הכלים שלו להתערב בזה.

<ורד ליבנה: מה שאתה אומר, אתה מעלה סוגיה שהיא ראויה לדיון, אבל אחת הבעיות שלנו, יכול להיות שאנחנו יכולים להציף את זה, השאלה, עוד פעם, בעוד שכשיש לך כלים משפטיים על דברים אתה יכול גם לתת מענה, פה כל מה שאנחנו יכולים זה להגיד להם 'תראו, אנחנו נעביר הלאה וננסה לשחרר לחץ'.

<ורד ליבנה: אבל אפשר לחשוב איך לפתח את השירות שאנחנו נותנים ממילא לנושאים נוספים שקשורים גם לאיכות ההוראה.

<ורד ליבנה: כמו שאתה אומר, בסופו של דבר התלמיד, זה מה שהוא מקבל, הוא מקבל את המורה שלו בסוף, במפגש.

<ורד ליבנה: אני מזמינה חשיבה של איך אנחנו באמת עושים את זה כדי שזה יהיה אפקטיבי ולא רק ניתן להורים לקטר על המורים, כמו בשיחות יום שישי בסלון, כי זה חשוב, אבל זה לא התפקיד, אני לא רואה את התפקיד שלנו בשחרור קיטור, אני רוצה לראות איך אני אפקטיבית בלעשות משהו עם זה.

<דב נינווה: אפרופו איכויות, בואי נעבור לצד השני.

<דב נינווה: הנושא של לקויות למידה.

<דב נינווה: זה נושא רחב.

<דב נינווה: איך אתם רואים את הנושא?

<הרן רייכמן: ברשותך, אני אעשה זום אין לבעיה ספציפית שקיימת.

<הרן רייכמן: בכל הסיפור של החינוך המיוחד החוק מאוד מסודר בכל הסיפור של ועדות השמה.

<הרן רייכמן: כלומר עם שותפות הורים ואבחונים וזה ו - - -

עמרם מצנע: אני לא יודע אם לזה התכוונת, לקויות למידה זה לא חינוך מיוחד.

<דב נינווה: לא, הקלות במבחנים.

<דב נינווה: התאמות.

<הרן רייכמן: אז בואו נעשה הפרדה.

<הרן רייכמן: לקויות למידה, זה מתחיל באמת מסל השילוב שיש לכל בית ספר לטפל בעניינים האלה ולהתייחס לסוגיה הזו, אבל כאשר הבעיה היא אקוטית זה בהחלט מגיע לתוך מסגרת החינוך המיוחד.

<דב נינווה: לא, אני מדבר על נושא של אבחונים.

<ורד ליבנה: על איזה רמה אתה מדבר?

<דב נינווה: ברמת בית הספר הרגיל.

עמרם מצנע: ראית בטח את התכנית של רביב דרוקר.

<דב נינווה: אני יותר קרוב לזה.

<דב נינווה: אשתי היא מורה ללקויות למידה.

<ורד ליבנה: אז אני אגיד לך, יש מערך שלם בתוך בתי הספר בעניין הזה, שגם הוא, יש בו סוגיות אין סוף מורכבות.

<ורד ליבנה: אנחנו יודעים, יש את החתך הסוציו אקונומי שהוא לא שוויוני לחלוטין, שבו נוצרת תחושה שמי שיש לו כסף קונה הקלות שמאפשרות לו להשיג ציונים גבוהים יותר.

<ורד ליבנה: אז יש כאלה שאומרים שמאבחנים יותר טוב ויש כאלה שאומרים שנותנים להם אפשרות להקלה.

<ורד ליבנה: יש מערך שמצד אחד באמת ניסה לסתום את החורים האלה, בתוך בתי הספר, היום הרבה יותר מקשים וצריך הרבה יותר הוכחות.

<ורד ליבנה: אני יכולה להגיד לך שהיו אליי לא מעט פניות של יועצות מבתי ספר שהן אומרות שהמערך הזה, שאני יכולה להבין מאיפה הוא נולד, פוגע בתלמידים, בסופו של דבר, גם לאלה שמגיע.

<ורד ליבנה: אז אנחנו צריכים לראות איך מתנהלים עם זה, אבל זו סוגיה שלמה, בואו לא - - -

עמרם מצנע: על הפייסבוק, אנחנו נגמור את החלק היותר רשמי ואז אני אשב פה עוד קצת זמן ו - - -

<ורד ליבנה: מעולה.

<ורד ליבנה: אנחנו רוצים להעלות משהו שהוא בעייתי עדיין בחינוך המיוחד.

<ורד ליבנה: אנחנו מקבלים המון פניות, זה מקום שיש בו הרבה הסדרה, אבל יש מקום אחד שהוא מאוד פגוע.

<ורד ליבנה: עמרם, יכול להיות שאתם כן תרצו לקחת את זה ל - - -

עמרם מצנע: הסייעות?

<ורד ליבנה: תיכף תשמע, כי יכול שכן תרצה לקחת את זה לדיון.

<הרן רייכמן: בחינוך המיוחד, כפי שאמרתי, החוק טוב.

<הרן רייכמן: יש בעיות תקצוב ועד בעיות של תקנים, להפעלה יש הרבה בעיות, אבל באופן עקרוני ועדות ההשמה עובדות טוב ושקופות ולהורים יש מקום ביטוי ויש מקום לאבחונים.

<הרן רייכמן: כמובן אם האבחון לא מגיע לבית הספר, מי יכול לממן אבחון.

<הרן רייכמן: יש בעיה מאוד קשה שהתהליך הבא, השלב הבא, בין ועדת השמה עד שהילד בבית ספר, הוא עובר שיבוץ.

<הרן רייכמן: השיבוץ נעשה לכאורה, נניח בחינוך הרגיל, בוועדות שיבוץ בתוך הרשויות, שהן לא שקופות והן לא מסודרות באופן כללי.

<הרן רייכמן: בגלל המנעד המאוד מאוד רחב בין לקויות ובין בעיות חינוך מיוחד, הרי אין אוטיסט כמפגר ואין פיגור קל כפיגור בינוני ואין לקות רגשית כליקוי למידה רגיל.

<הרן רייכמן: המנעד הוא מאוד רחב, במיוחד ברשויות קטנות, מה שנוצר זה שכל התהליך הזה הוא מאוד לא מוסדר.

<הרן רייכמן: ואז גם אם נכון להחליט שהוא ילד בחינוך מיוחד, כן בשילוב, לא בשילוב, בשלב הבא של למצוא את המסגרת המתאימה, זה נעשה במקום לא ראוי ולא מותאם ועם מעט יכולת פיקוח.

<הרן רייכמן: כלומר לי ממש אין כלים אחרי זה שיבטיחו שאותו ילד יגיע למוסד החינוכי המתאים לו.

<הרן רייכמן: כי שמים ילדים ברמות שונות מאוד משמעותיות, שזה משהו ש - - -

עמרם מצנע: יש לי הרבה ניסיון עם החינוך המיוחד וגם עם לקויות למידה, דרך אגב.

עמרם מצנע: ועדת ההשמה לא קובעת חינוך מיוחד, נקודה.

עמרם מצנע: ועדת ההשמה גם פחות או יותר מגדירה לאיזה סוג של חינוך מיוחד, כי יש חינוך מיוחד שהילד משולב בכלל בכיתה רגילה, יש חינוך מיוחד שיש כיתה משלבת בבית הספר, תשעה ילדים בערך, אחר כך יש את כל בתי הספר לחינוך מיוחד.

עמרם מצנע: רק בחיפה יש עשרה כאלה, שכל אחד זה תחום אחר ונוסעים אליהם מחדרה בדרום עד טבריה בצפון.

<ורד ליבנה: מה קורה בירוחם?

עמרם מצנע: בירוחם נוסעים לבאר שבע, יש הסעות מסודרות ויש מועדונית אחרי הצהריים.

<יהודית גידלי: מה משך הנסיעה?

עמרם מצנע: זה לא משנה, אם בית הספר הקרוב לטבריה הוא חיפה, בגלל שהחינוך המיוחד הוא בסוג בית ספר מסוים, אז הוא נוסע מטבריה לחיפה.

עמרם מצנע: אבל זה כבר עניין אחר של פריסת בתי הספר בארץ.

עמרם מצנע: הבעיה היא שאף ילד, גם אם מגדירים אותו פחות או יותר, עם בעיות התנהגות, או בעיות קלות, תמיד בבית ספר מסוים, גם אם הוא מוגדר, עדיין יש מרחק בין הילדים.

עמרם מצנע: אליי הייתה פנייה, למשל, של משפחה שגרה ברחובות ושיבצו את הילד שלהם בראשון ואין להם רכב.

עמרם מצנע: עכשיו, בראשון יש בית ספר מצוין שמתאים לילד, אבל הם רוצים את בית הספר המסוים ברחובות.

עמרם מצנע: אז זו בעיה.

<הרן רייכמן: יש הבדל בין קיטורי הורים לבעיה שבהרבה רשויות - - -

עמרם מצנע: יש בעיה של בתי הספר, שאין מקום.

עמרם מצנע: אבל אני חושב שהמערכת מאוד רגישה, עוד פעם, ברוב המקרים.

<ורד ליבנה: עמרם, אבל אנחנו כן מזהים תופעה שכן טופלה בחלק מהמקרים, דווקא בחלק של הרווחה, של העניין של שיתוף ההורים בתהליך השיבוץ.

עמרם מצנע: היום יש חובה לשתף את ההורים.

עמרם מצנע: ההורים צריכים להסכים בכלל.

<ורד ליבנה: לא בשיבוץ.

<ורד ליבנה: כשאתה לוקח - - -

עמרם מצנע: לא, במעבר לחינוך מיוחד.

<ורד ליבנה: לא, אבל חלק מתחושות התסכול של באמת הורים שמתמודדים עם דברים מאוד מאוד קשים והם מנסים להכי טוב לילדים שלהם, זה כמו כל הורה אבל פי מיליון, אלה תופעות שכן היו בוועדות החלטה.

<ורד ליבנה: בחלק מהרשויות אני יודעת בוודאות שזה עשה שינוי דרמטי.

<ורד ליבנה: אני באה מכפר סבא ואני יודעת שעשו את זה שם דווקא בשירותים החברתיים, התחילו להכניס הורים לוועדות ההחלטה וזה עשה שינוי דרמטי, גם הרבה יותר מקצועי.

<ורד ליבנה: כי הוועדות עצמן שנטו, לעיתים, מטבע האנוש, להיות כאלה 'אה, הילד הזה ככה', פתאום היו צריכים להכין את עצמם אחרת, לדבר לפני ההורה, אם יש לך בעיה, אתה צריך להגדיר אותה, וזה הוריד דרמטית בעיר את התופעה.

<ורד ליבנה: יכול להיות שאפשר להכניס את זה בתקנה לנושא של השיבוצים.

עמרם מצנע: בסדר, אם תזהו דבר שהוא חוזר על עצמו, אז אפשר לבדוק אותו.

עמרם מצנע: אבל יש לכם חתכים סטטיסטיים למה סוג הפניות, הצלחה בטיפול בהם?

עמרם מצנע: מה קורה היום בחינוך החרדי עם הבנות שמה?

<ורד ליבנה: אז התשובה היא, הנתונים שיש לנו מהמוקד הם לא כלליים אלא רק מה שאנחנו מקבלים כמובן מהמוקד.

<ורד ליבנה: יש לנו תמונה, היא תמונה חלקית נכון להיום.

<ורד ליבנה: אנחנו כן נגיש לך בצורה מסודרת דוח מסכם, עם כל הסוגיות, עם החלוקה, גם של סוג הבעיות, גם חיתוכים.

<ורד ליבנה: יש כאן עוגה, אבל היא נותנת בערך שבוע וחצי ראשון, יש לנו עוד את כל החלק.

<ורד ליבנה: אתה יכול לראות כאן את הסוגיות שהגיעו בינתיים.

<ורד ליבנה: זו תמונה חלקית, אבל זה סוג החלוקות שאנחנו יכולים לראות.

<ורד ליבנה: אנחנו נעביר לכם את הדוח המסכם המסודר.

עמרם מצנע: אלה הפניות, בין אם היו מוצדקות או לא מוצדקות?

<ורד ליבנה: לא, אלה רק מוצדקות.

<ורד ליבנה: מה שלא, אנחנו אומרים להם, 'אנחנו מודים לכם שפניתם - - -

<יהודית גידלי: מה אחוז הפניות המוצדקות מבין הפניות?

<ורד ליבנה: השנה מאוד עלה, נכון?

<הרן רייכמן: השאלה איך אתה מגדיר, אבל המילה גבוה תהיה נכונה.

<ורד ליבנה: זה מאוד עלה.

<ורד ליבנה: בשנה שעברה היה לנו סדר גודל של 30%.

<ורד ליבנה: על פי המדדים שלי יש.

עמרם מצנע: אני רואה ש-20%, אי אפשר היה לחלק אותם.

<ורד ליבנה: הם עוד לא מפולחים.

<הרן רייכמן: יש אחר כך טיוב מסוים של הנתונים.

<ורד ליבנה: לכן זה מאוד חלקי.

<ורד ליבנה: התמונה נראית אחרת בסוף כשאנחנו - - -

עמרם מצנע: זה באמת הרבה מאוד נושאים.

<ורד ליבנה: נכון, כי אחר כך זה מתייצב.

<ורד ליבנה: אתה רואה שתשלומי הורים, זה אני יכולה להגיד לך בוודאות, זו סוגיה.

עמרם מצנע: 15%.

<ורד ליבנה: כן, אבל כאן לא בהכרח - - - מה שיש לך זו פנייה, גם אם מדובר ב-40 הורים שעומדים מאחורי יו"ר ועד הורים או - - -

עמרם מצנע: אבל הפנייה הייתה אחת.

<ורד ליבנה: היא מטפלת בבעיה אחת, אבל היא מייצגת קבוצה.

עמרם מצנע: אבל הפנייה היא אחת.

<הרן רייכמן: כן, אבל מבחינת טיפול בדרך כלל זה לא כמו פנייה אחת, כי אין דבר כזה שאני פונה ל - - - אני צריך לפנות לכל ההורים, לקבל את הסכמתם - - -

עמרם מצנע: תראה, בית ספר שלם, אם משהו לא חוקי, אז - - -

<הרן רייכמן: לא, יש משהו בזה, אבל אם יש בעיות ספציפיות, אז - - -

עמרם מצנע: אבל זה מייצג את מספרי הפניות.

<ורד ליבנה: נכון, וזה רק תמונה, אני אומרת לך, של שבוע וחצי, זה חלקי מאוד.

<ורד ליבנה: אחר כך אני אראה לך פילוחים של שנה שעברה, זה נראה אחרת.

עמרם מצנע: כמה סך הכול פניות היו עד היום?

עמרם מצנע: מספר, לא באחוזים.

<ורד ליבנה: אני אומרת עוד פעם, תלוי, לפעמים זה דורש מאיתנו אחר כך להגיע להרבה יותר - - -

עמרם מצנע: לא, אבל כמה היו?

<ורד ליבנה: קרוב ל-200 יש לנו כרגע.

עמרם מצנע: זה מעט מאוד.

<ורד ליבנה: חכה, הנתונים שיש לי זה תחילת השבוע שעבר, אבל חלק גדול מהם מייצגים, אנחנו אחר כך עושים עבודה, בא הורה ואומר, 'אוקיי, אני מעז', הרבה פעמים הוא נותן לנו דרך, אז יש לנו עבודה שאנחנו חוזרים לקהילה - - -

עמרם מצנע: זה בסדר, אני שואל על מספר הפניות.

<שרית אורן: חשוב מאוד לציין שכל פנייה מייצגת בין תלמיד אחד לבין 300 תלמידים, זה מאוד תלוי.

<שרית אורן: לדוגמה הייתה לנו פנייה משדה בוקר שהייתה של 280 תלמידים, שוועד ההורים פנה, הוא מייצג את כל התלמידים והם ביקשו מאיתנו לסייע בפתרון - - -

<אלי הורוביץ: אבל זה מעט, לעומת 2 מיליון תלמידים.

<אלי הורוביץ: זה שולי השוליים של ה - - -

עמרם מצנע: לא, אתם לא צריכים להתנצל.

<ורד ליבנה: אנחנו לא מתנצלים.

<ורד ליבנה: יש שתי מסקנות.

<ורד ליבנה: אחת, המצב נהדר.

<ורד ליבנה: שתיים - - -

עמרם מצנע: לא, אל"ף, שיש מסלולים - - -

<ורד ליבנה: יש לנו מגבלות.

<ורד ליבנה: אני אומרת לכם, אני רואה, אני לא אגיד את המספרים, כי זה מגוחך ברמת פרסום, כשאני צריכה לפרסם, למה אנחנו עושים את כל השיתופים האלה?

<ורד ליבנה: האוכלוסיות שאני צריכה להגיע אליהן, אם אני רוצה להיות נוכחת, אפילו ברדיו האזורי, שאמרתי, בואו נגיע לפריפריה, הם מאזינים הרבה לרדיו אזורי, כי כשאני נותנת את הכסף שלי לקול ישראל, אז זה נחמד, אבל המרכז מגיע אליי, הרבה פחות מהפריפריה.

<ורד ליבנה: אני הרבה פחות הייתי מודעת לנתוני ההאזנה.

<ורד ליבנה: אבל כל מה שהיה לי בתקציב שלי, וזו חבילה יחסית גדולה לרדיו אזורי, לכל התחנות, זה היה 50,000 שקלים.

<ורד ליבנה: אם היה לי יותר כסף, הייתי עושה הרבה יותר.

<ורד ליבנה: אין לנו ספק שאם נצליח להגיע לרמת ידע של זכויות, ואחד הדברים זה אפשר לחשוב איך אפשר שהנושא הזה לא יהיה וולונטרי של קבוצה כזו או אחרת, שנושא הזכויות ולאן ניתן לפנות יהיה משהו שהוא הרבה יותר ממונף, לא רק על ידי יכולת כלכלית של עמותה בשנה כזו או אחרת, הדברים ייראו לגמרי אחרים.

<ורד ליבנה: אין לנו ספק, איפה שנגענו - - -

<דב נינווה: אני לא יועץ פרסומי, אבל האוכלוסייה שלכם כל כך מוגדרת.

<דב נינווה: לפרסם ברדיו, אתם כבר מפזרים את ה - - - יש לכם ארגוני הורים - - - זה צריך להיות יותר ממוקד.

<ורד ליבנה: אנחנו עובדים איתם.

<ורד ליבנה: תראה, לא נעים לי להגיד, מרגע כניסתי לתפקיד הם יודעים, אחד הדברים ששמתי, וגם ראית את זה בישיבה של השדולה שהייתה לנו אז, זה שיתופי פעולה, גם עם ארגוני ההורים, גם עם מועצות התלמידים, באמת לעבוד בשיטה - - - ואנחנו מגיעים היום גם לקבוצות של מורים, כל הבוגרים קיבלו את כל המידע.

עמרם מצנע: יש היום גם המון פעילות ציבורית של המון גופים.

עמרם מצנע: יש המון גופים שעושים את הפעילויות האלה.

עמרם מצנע: יש ההורים לחינוך מיוחד, שזה מסלולים יותר קצרים לחלק מהאנשים, שמטפלים ופונים.

עמרם מצנע: אני גם חושב שמשרד החינוך, עוד פעם, עם שי, שבא מפה, הוא לפי דעתי ישנה שם את האופי.

<ורד ליבנה: אנחנו מאוד מקווים.

עמרם מצנע: אחת הבעיות שיש לנו, בכלל, זה שכשאתה פונה לשר בדרך כלל אתה מקבל תשובות מאוד מספקות ומאוד חיוביות, הבעיה היא כמובן איך הוא מצליח להטמיע את זה לתוך המערכת, שהיא גדולה וכבדה, אבל אני מניח שזה יקרה.

עמרם מצנע: אם הוא אישית מטפל בבעיה ספציפית, זה מקרין למנהלת המחוז ולמנהל בית הספר.

<ורד ליבנה: אנחנו מנסים גם לייצר שיתופי פעולה.

<ורד ליבנה: למשל למנהלי מחלקות חינוך ברשויות המקומיות, להתחיל להיות נוכחים גם אצלם, כי זה לא רק לבוא מלמעלה.

<ורד ליבנה: כמו שאמרתי, אנחנו בודקים את עצמנו כל הזמן איך להגיע לעוד ועוד אוכלוסיות.

<ורד ליבנה: השנה עשינו באמת פריצות דרך שאני מקווה שיניבו לאורך כל השנה, כי אנחנו מפעילים את ה - - -

עמרם מצנע: מה קורה עם הבנות החרדיות?

עמרם מצנע: מה קורה השנה?

עמרם מצנע: זה נעלם מתחת לרדאר או ש - - -

<ורד ליבנה: לא, לא.

עמרם מצנע: איך קוראים לבחור הזה?

<הרן רייכמן: יואב ללום, יש עתירה לבג"צ.

<הרן רייכמן: בירושלים יש את המכסה הידועה.

<הרן רייכמן: ברוב המקומות בעניין העדתי - - -

עמרם מצנע: כן, הם הלוא מוצאים פטנטים איך לעקוף את זה.

<הרן רייכמן: לא, יש מכסה.

<הרן רייכמן: יש מכסות שהן בעייתיות.

עמרם מצנע: הן לא מכסות פורמליות.

<הרן רייכמן: נכון, הן מפרות, על זה יש עתירה.

<הרן רייכמן: אני חייב להגיד שאצל החרדים, מעבר לעניין העדתי הראשוני, סביב סיפור עמנואל בעצם מה שנבלע בתוך פסק הדין זה ההיתר בכלל למיין על רקע אורח חיים דתי.

<הרן רייכמן: אז מה שקורה, כל המניעים הנסתרים מתועלים לתוך אורח חיים דתי.

<הרן רייכמן: אתה מדבר על אנשים, אתה יודע, גם מהשורה החרדית, הם מקבלים בלי הנמקה, בלי הבנה, אתם לא עוברים אצלנו.

<הרן רייכמן: כלומר הדבר הזה קיים באופן עמוק.

<הרן רייכמן: ואתה נכנס ומדבר עם הורים, אתה גם מקבל תמונה.

<הרן רייכמן: הם אומרים לך, 90%, 80% אשכנזים, אבל קשה לך מאוד, מישהו הגיע, על יסוד הקלטה, או משהו כזה, או שמע שמועה, להראות את המניע שמסתתר מאחורי הסיפור הזה.

עמרם מצנע: יש פניות?

<הרן רייכמן: יחסית הרבה.

<הרן רייכמן: חרדים, יחסית הרבה.

<ורד ליבנה: בלי סוף.

<ורד ליבנה: דרך אגב, אחד הדברים המעניינים, בעניין התקשורתי, למשל, שאנחנו קיבלנו פנייה, לא אנחנו פנינו, לרדיו קול ברמה והם ראיינו אותי, אישה, ואני הייתי מאוד מופתעת מרמת המחויבות של השדרן שחזר שמונה פעמים ואמר 'יש לאן לפנות וזה חשוב שנפנה, יש בעיות באוכלוסייה החרדית שאנחנו מטאטאים' - - -

עמרם מצנע: אנחנו יודעים כמה בנות נשארו בבית?

עמרם מצנע: הלוא זו הייתה תופעה לפני שנה-שנתיים.

<יהודית גידלי: השנה לא הייתה לנו פנייה אחת.

<ורד ליבנה: אז אנחנו יכולים להעביר לכם - - -

עמרם מצנע: לדעתי זה לא אומר שהבעיה פתורה.

<יהודית גידלי: לא אמרתי שהיא פתורה, אבל היא כנראה קטנה יותר מבעבר.

<הרן רייכמן: בעניין הסמינרים, כיתות ט', מבחינה עדתית, אל"ף, באמת יואב ללום - - - יצרו תמונה יותר טובה, זה כן היה ניסיון לפתור, בטוח שיש התקדמות בתוך הסיפור הזה.

עמרם מצנע: פונים אליכם בנושא השכלה גבוהה, או שרק תיכון?

<ורד ליבנה: זה בדיוק היה הדיון שלנו אתמול.

<ורד ליבנה: אנחנו הגדרנו את זה מטרום חובה ועד לסיום התיכון, זה היה חלק מהדיונים שהיו לנו גם בוועד המנהל, ואני בדיוק מנהלת דיון עם עצמי ועם הצוות, קיבלנו פנייה ממכינות קדם אקדמיות על תופעת שינוי הקריטריונים - - -

עמרם מצנע: גיל 19.

<ורד ליבנה: קיבלנו את הפנייה ואמרנו - - -

עמרם מצנע: זו בעיה יותר של האדמיניסטרציה, לא של הילדים.

<ורד ליבנה: אבל זה אבסורד, נוצר מצב שחבר'ה התחילו את שנת הלימודים, המוסדות נערכו בהתאם למספרי התלמידים ואז הודיעו להם שזה מגיל 19, ואז הרבה חבר'ה - - - כי זה בעיקר נועד לחרדים ו - - -

עמרם מצנע: לא, יש תקנה כבר מלפני הרבה שנים שאומרת שאתה יכול ללכת למכינה קדם אקדמית רק בגיל 19, למה?

עמרם מצנע: כדי למנוע מהערבים שלא הולכים לצבא ללכת ישירות מהתיכון.

עמרם מצנע: מאחר שהמדינה מתכוננת לממן את זה, לכל נער ונערה, אז הם חששו ממבול של פניות, וכמובן הסיפור הערבי-יהודי.

עמרם מצנע: זו תקנה שקיימת שנים, אבל לא השתמשו בה ולכן התחילו בגיל 18, שזה בעיקר חרדים וערבים.

<קריאה: אלה שלא הולכים לצבא.

<הרן רייכמן: הם כבר מונעים להיכנס עד 21 למכללות המורים ודברים מהסוג הזה.

<הרן רייכמן: זה עניין של בגרות נפשית, להיות מורה.

<ורד ליבנה: גם להיות רופא, אגב.

<ורד ליבנה: גם להיות הכול.

<ורד ליבנה: אבל מה ההבדל בין 19 ל-21?

עמרם מצנע: בקיצור יש פה בעיה של המכללות עצמן.

<ורד ליבנה: אז אם אתם מטפלים, אז אני עוד יותר רגועה.

עמרם מצנע: אני שמעתי על זה בימים האחרונים.

<ורד ליבנה: הייתה אלינו פנייה אתמול, שנהיה מעורבים.

<ורד ליבנה: בהתחלה אמרתי, על פניו זה מעבר למכסת הגיל שאנחנו עובדים, כי אין לנו התמחות, השכלה גבוהה זו התמחות בפני עצמה ואנחנו לא רוצים לגעת ב - - -

עמרם מצנע: טוב, אוקיי, אני חושב שמיצינו.

<ורד ליבנה: עמרם, המספרים, אני בהחלט אומרת, גם עולים ואני אומרת דבר אחד - - -

<אלי הורוביץ: אבל בגני ילדים אין הרבה.

<אלי הורוביץ: זה מפתיע.

<ורד ליבנה: טרום חובה?

<ורד ליבנה: יש לנו, אני אראה לכם.

<הרן רייכמן: אני אגיד לך על שנה שעברה.

<הרן רייכמן: בשנה שעברה אני חשבתי, כשהתחלנו את המוקד, שאני לא יודע מה אני אעשה אם אני אקבל 1,000 פניות על הסיפור הזה של חבר'ה בלי גנים, ובשנה שעברה על הדבר הספציפי הזה, משום שכל התלונות הגיעו ברמה המקומית.

<הרן רייכמן: ברשויות המקומיות היה בלגן לא נורמלי סביב הנושא הזה.

<הרן רייכמן: אצל מנכ"לית משרד החינוך הם ישבו כל היום והתקשרו לגן במבה וגן - - - בזה משרד החינוך נערך וכן הייתה אמירה, היה מי שמטפל.

<אלי הורוביץ: יכול להיות שחלק ממיעוט הפניות השנה זה בגלל הבחירות ברשויות המקומיות.

<ורד ליבנה: לא, אל"ף, זה לא מיעוט.

<הרן רייכמן: אני יכול להגיד לך שכשהייתה את המחאה החברתית, אז אני מקבל מיד עוד 150 פניות שחלקן הן הפניות הכלליות שהן אפילו לא האקוטיות, היום - - -

<ורד ליבנה: --- זה כלל הפניות.

<ורד ליבנה: אני מדברת רק על מה שמהותי ורציני.

<הרן רייכמן: מבחינתי, היום כשאני מקבל פניות זה מבית ספר, ומי שמתקשרת אליי על זה שגובים ממנה 200 שקל, כשהיא באמת לא יכולה לענות על הסף, הילד לא יגיע לבית הספר.

<הרן רייכמן: ההבדל בשיח, זה גם ברור, ככל שמדברים על - - -

עמרם מצנע: גם המנהלים וגם המורים יודעים שאם יש מישהו - - - הלוא אם הורה לוחץ הוא יקבל תשובה.

<קריאה: זה צרכני.

עמרם מצנע: וזה גם כמה שנים שהם פועלים, הם יצרו עוד פעם מצב של כבר 'רגע, רגע, ההורה הזה יפנה אליהם, אז בואו נפתור לו את הבעיה', ו - - -

<ורד ליבנה: אז אני אומרת, התופעות, חשוב לי להגיד, אני יודעת שאנחנו מגרדים את קצה הסיפור של ההורים ביכולות הבסך הכול מוגבלות שלנו להגיע למודעות.

<ורד ליבנה: מה שכן ברור לי, שמוצפות אלינו לא רק סוגיות פרטניות.

<ורד ליבנה: אפשר לטפל בעוד הרבה מאוד דברים פרטניים, מה שחשוב לנו כגוף שבעצם תכליתו הוא עיסוק בסוגיה של מדיניות החינוך, זה לזהות את התופעות הרוחביות.

<ורד ליבנה: אלי, זה יהיה מעניין לחשוב על ההיבטים שאתה דיברת עליהם, אבל לזהות את התופעות הרוחביות ולנסות להביא אותן אליכם, מקבלי ההחלטות, כדי ש - - -

עמרם מצנע: בואי נסכם שכשאתם תסיימו ותעבדו את כל הנתונים והכנסת תחזור לפעילות נעשה מפגש בוועדה ונשמע את הנתונים, יהיה גם משרד החינוך, יהיו גם ארגוני ההורים והארגונים הרלוונטיים - - -

<ורד ליבנה: מעולה, אנחנו עובדים איתם ככל האפשר - - -

עמרם מצנע: ונראה מה המסקנות מזה.

<דב נינווה: עוד שאלה אחת, עם כל הצניעות, מה המשאבים שעומדים לרשותכם לענות על - - -?

<הרן רייכמן: אני יכול להגיד לך, אין פנייה שלא תזכה למענה, לרבות במקרים המתאימים עד להגיע לבית משפט.

<ורד ליבנה: אני אומרת את זה עכשיו בשיא הרצינות ואני לא מדברת על זה בשביל תרומות ויחסי ציבור, אני אהיה זהירה, קרוב ל-100% מהפניות מטופלות עד לנקודה האחרונה.

<דב נינווה: ויש לכם את המשאבים לתפוס יותר תאוצה ויהיו יותר פניות?

<ורד ליבנה: התשובה היא, אנחנו מאוד מנסים.

<ורד ליבנה: אני מקווה שגם אתם תסייעו לנו, אבל התשובה היא שברור לנו, במשאבים המאוד מוגבלים שלנו, והם באמת מאוד מוגבלים, אנחנו עשינו הרבה מעבר למה שאני חשתי שנוכל בהינתן העובדה שאמרתי שאני מוכנה לשלם מחיר במספרים הכלליים כדי להגיע לאוכלוסייה שיותר צריכה.

<ורד ליבנה: זו הייתה החלטת מדיניות שלי.

<ורד ליבנה: אני מודה שאני אצטרך להסתכל לוועד המנהל בעיניים ולחלק מהתורמים בעיניים ולהגיד 'אבל היה חשוב לנו להגיע', כי בשנים הקודמות, אני בדקתי, אני ישבתי על כל הניתוחים, הגיעו אלינו רק פניות מהמרכז, רק פניות של אוכלוסיות יהודיות, לא הצלחנו לגרד את הדברים האלה, ודיברתם על ועדי הורים, אנחנו הרבה יותר טוב מאשר בשנה שעברה ואני מאוד מקווה שנצליח באמת לייצר שיתופי פעולה יותר עמוקים, כי בינתיים, לצערי, מהאמירה לביצוע יש פער נורא נורא גדול אצלם.

<דב נינווה: ומבחינת משאבי כוח אדם?

<דב נינווה: אלה הסטודנטים, זאת אומרת אלה שלומדים הם ה - - -

<ורד ליבנה: כן, זה כוח האדם המקצועי שעומד לרשותנו, וכמובן כל המערך שלנו.

<ורד ליבנה: ועכשיו נעבור לפייסבוק.

עמרם מצנע: אני אבוא למחשב.

עמרם מצנע: (עונה לשאלות בפייסבוק): כן, שאלה מספר 1: אני סייעת אישית בבית ספר, מקבלת שכר מינימום בתנאי העסקה - - - תשובה: הנושא של סייעות ידוע לנו ומשרד החינוך הבטיח לטפל לשכר הוגן וראוי.

עמרם מצנע: כמו כן אנחנו, בוועדת החינוך, שוקלים להכין חוק שיחייב את התשלומים בנושא חינוך להיות מתוך חשבון סגור.

עמרם מצנע: שאלה: - - - מסגרות חינוך המיועדות לאוטיסטים ומוגבלים, חינוך מיוחד - - - תשובה: אכן, רק בתי ספר של חינוך מיוחד על שלוחותיו השונות מקיים שנת לימודים רצופה, כולל בחופש הגדול.

עמרם מצנע: ילדים המשולבים בחינוך הרגיל מוצמדים ללוח השנה ולחופשות כמקובל בחינוך הרגיל.

עמרם מצנע: הפתרון יכול להיות באמצעות קייטנות עירוניות המכוונות לאוכלוסייה זו.

עמרם מצנע: שאלה: פערים בלתי נתפסים - - - תשובה: אני מאוד מסכים איתך עם הבעיה של חוסר שוויון הזדמנויות לילדים שגדלים בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית למול ילדים שגדלים ביישובים מבוססים.

עמרם מצנע: למדתי את זה באופן בלתי אמצעי כאשר הייתי ראש עיריית חיפה ולאחר מכן ראש מועצה בירוחם, ולכן הנושא המרכזי שוועדת החינוך של הכנסת שמה כמטרה זה יצירת תקצוב שונה של המדינה לפריפריה ולמרכז.

עמרם מצנע: יש בעניין הזה שיתוף פעולה טוב עם משרד החינוך ואני מאוד מקווה שנצליח לשנות שינוי מהותי בתחום זה.

עמרם מצנע: שאלה: האם בשם שוויון מותר לפגוע בתלמידים ביישובים חזקים שמשקיעים - - - תשובה: לדעתי שוויון הזדמנויות וצדק חברתי זה היכולת לתקצב שונה אוכלוסיות חזקות אל מול אוכלוסיות חלשות.

עמרם מצנע: מאחר שהעוגה התקציבית היא תמיד נתונה, אין בררה אלא שאחד יקבל מהמדינה יותר והשני פחות.