ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 94, 2013-06-30 15:00

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים לנושא של ביטוח בריאות לעקרות הבית.

מיקי רוזנטל: אנחנו מתנגדים לדון בזה עכשיו.

משה גפני: זה נראה לא הגון.

יעקב ליצמן: אני יודע על חבר כנסת אחד שעזב בדעה שאין היום דיון על הנושא הזה.

יצחק כהן: אין מחטף.

ניסן סלומינסקי: זה לא מחטף.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי שזה לא מחטף.

יעקב ליצמן: לך היה הכי טוב שתישאר לבד כאן.

יעקב ליצמן: יהיה לך הרבה יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי, יהיה יותר טוב.

יעקב ליצמן: אני יודע.

יעקב ליצמן: זאת הדמוקרטיה שלך.

יעקב ליצמן: שאתה אומר לאנשים שאפשר ללכת.

ניסן סלומינסקי: אני לא אמרתי.

ניסן סלומינסקי: במפורש לא אמרתי.

ניסן סלומינסקי: ממש לא.

ניסן סלומינסקי: הם היו צריכים ללכת בלי קשר.

גילה גמליאל: בלו"ז היה כתוב 11:30.

גילה גמליאל: הגיעו לכאן ארגוני הנשים.

גילה גמליאל: מרבית חברות הכנסת לא כאן.

גילה גמליאל: ניסן, זה לא לעניין.

גילה גמליאל: יש לך מספיק נושאים אחרים, בוא תתחיל אתם.

גילה גמליאל: תתחיל עם הסעיפים האחרים ואם לא תעמוד בזמנים, תמשיך את הדיון מחר.

ניסן סלומינסקי: משה, תסביר.

משה גפני: אני רוצה הצעה לסדר.

משה גפני: הנושא של הביטוח.

משה גפני: אתה לא אמרת לאף אחד שהוא יכול ללכת, אתה לא אמרת לאף אחד שהעניין הזה לא יידון.

גילה גמליאל: אמרת לבוא ב-11:30 לדיון הזה.

משה גפני: הנושא של עקרות הבית הוא אחד הנושאים המרכזיים בחוק ההסדרים.

משה גפני: אחד הנושאים המרכזיים.

משה גפני: לחברי הוועדה יש באמת מה לומר בעניין הזה, קואליציה ואופוזיציה.

יצחק כהן: במיוחד לעקרות הבית.

משה גפני: הדיון הזה גם היה בעבר בוועדת הכספים והוא היה דיון רב משתתפים.

משה גפני: תראה, זכותך המלאה, אתה היושב ראש, אתה יותר מהאפיפיור, האפיפיור צריך אישור של החשמנים ושל הקרדינלים, אבל אתה לא צריך כלום.

משה גפני: אתה יכול להחליט מה שאתה רוצה.

משה גפני: זה שעכשיו נמצאים כאן פחות חברי ועדה, השעה היא מאוחרת, זה לא יום כנסת, הלכה זהבה גלאון והיא הלכה בתחושה.

משה גפני: אתה לא אמרת לה, אבל היא הלכה בתחושה.

ניסן סלומינסקי: היא הייתה צריכה ללכת בין כה וכה.

משה גפני: בסדר, אני יודע שהיא הייתה צריכה ללכת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היא הגיעה במיוחד לדיון וזה לא רק היא אלא עוד אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אין כאן חברות כנסת.

גילה גמליאל: נמצא כאן ראש עיריית אילת שהגיע במיוחד ואולי קודם כל נסיים את הנושא שלו ואת הדיון בנושא עקרות הבית נדחה.

גילה גמליאל: מה הבעיה?

משה גפני: זאת ההצעה שלי.

גילה גמליאל: גם אני רוצה הצעה לסדר.

גילה גמליאל: מכיוון שיש נושאים רבים נוספים שעדיין לא הגענו אליהם, זה לא כרגע שמבקשים ממך לנעול את הדיון, בוא נתחיל את הנושאים האחרים מפאת רגישות הנושא של עקרות הבית, מפאת חשיבותו המאוד מאוד מרובה בחוק ההסדרים, מפאת העובדה שהגיעו לכאן ארגוני נשים ונשארה רק נציגה אחת.

גילה גמליאל: לא צריך לגנוב סוסים ולא צריך לבוא לכאן ולעשות מחטפים.

גילה גמליאל: זה נושא קריטי מאוד שחשוב לשמוע את הדעות של כל חברי וחברות הבית הזה.

גילה גמליאל: על כן, ניסן, אני קוראת לך, ראשית, תסיים את שאר הנושאים.

גילה גמליאל: אני מאמינה שעד שעה 4:00, שזה עוד שעה, ממילא לא תסיים אותם, כך שאת הדיון בנושא עקרות הבית תדחה.

ניסן סלומינסקי: אולי נסיים אותם?

גילה גמליאל: תתחיל אתם.

ניסן סלומינסקי: תרצי שבשעה 3:45 אני אתחיל את הנושא של עקרות בית.

גילה גמליאל: אתה לא תספיק.

גילה גמליאל: תדחה את הדיון למחר.

גילה גמליאל: אל תעמיס כל כך הרבה נושאים ביום אחד.

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא כך.

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי לכם, ותלמדו.

גילה גמליאל: נאמר במפורש 11:30 הדיון בנושא עקרות הבית.

ניסן סלומינסקי: הזמנים שכתובים הם רק זמנים להערכה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שסדר היום, אנחנו נשלים אותו באותו יום.

ניסן סלומינסקי: אפשר למשוך את הזמן בנושא אחד ולדון בו פי שלוש ממה שצריך, בסדר, אבל אנחנו נסיים את סדר היום.

מיקי רוזנטל: בנושא קצבאות ילדים, אנחנו משכנו את הדיון?

מיקי רוזנטל: זה נושא כזה כבד.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שהוא נושא כבד.

גילה גמליאל: נושא קצבאות הילדים ונושא עקרות הבית הם נושאים מאוד כבדי משקל שאי אפשר היה לשים באותו יום.

גילה גמליאל: אתה בא בטענות למי שלא נשאר.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאם נקיים את הדיון עכשיו, זה יהיה לנו יותר טוב בסך הכול הכולל.

אורלי לוי אבקסיס: ניסן, מי שעזר לך לבנות את סדר היום הזה, כנראה לא שם לנגד עיניך את הקשיים לנהל דיון כזה.

ניסן סלומינסקי: שם לנגד עיני.

ניסן סלומינסקי: אורלי, את לא נמצאת אתנו ביתר הנושאים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן אובר דיונים כדי שלא נספיק לסיים את סדר היום.

ניסן סלומינסקי: זה לא רק עכשיו אלא כך זה כל יום.

ניסן סלומינסקי: כל יום זה כך וכל יום ר' יצחק ור' משה אומרים שזה הנושא המרכזי.

גילה גמליאל: כל יום חברי ועדת הכספים שחברים בעוד מספר ועדות לא יכולים להיות בשום ועדה.

ניסן סלומינסקי: אני אייצג את זהבה יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: תאמינו לי.

יצחק כהן: לא, אני לא בטוח.

ניסן סלומינסקי: משה, תתחיל.

גילה גמליאל: אתה בכל זאת מתעקש לקיים את הדיון?

ניסן סלומינסקי: כן.

מיקי רוזנטל: אנחנו יוצאים.

יעקב ליצמן: גם אני יוצא.

ניסן סלומינסקי: אם תצאו, זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אין לי בעיה.

יצחק כהן: חבל.

יעקב ליצמן: כולם מחרימים את הוועדה.

ניסן סלומינסקי: ההישג ייזקף לזכות הקואליציה בלבד.

יצחק כהן: חבל, חבל.

<קריאה: לא ייערך דיון בלי נשים.

גילה גמליאל: אתה פוגע בנשים.

גילה גמליאל: אין כאן דיון ענייני בנושא עקרות הבית.

ניסן סלומינסקי: יש כאן דיון ענייני.

גילה גמליאל: לא, זה לא דיון ענייני.

גילה גמליאל: זה לא.

גילה גמליאל: מלחמת ההתשה שאתה עושה כאן לחברי וחברות הכנסת, זה דבר שלא ייעשה.

גילה גמליאל: נקודה.

גילה גמליאל: רובי, הגיעו לכאן שלוש חברות כנסת והוא רוצה לנהל דיון בכורח בלי שהן תהיינה כאן.

ניסן סלומינסקי: שלוש חברות כנסת זה לא מספיק?

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: זה לא בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר לחברי האופוזיציה שאם יהיה הישג בסעיף הזה, זה יהיה רק של הקואליציה ולא שלכם.

יצחק כהן: לבריאות.

יצחק כהן: שיהיה לך לבריאות.

יעקב ליצמן: לא אכפת לי למי ייזקף ההישג.

יעקב ליצמן: לא אכפת לי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתחילים את הנושא.

אורלי לוי אבקסיס: ניסן, גם לנראות יש מעמד.

ניסן סלומינסקי: לנראות יש והנראות נמצאת וזה סדר היום וכל יום עושים את זה בסעיפים אחרים.

גילה גמליאל: ניסן, לפעמים צריך גמישות.

גילה גמליאל: יש גבול לכל תעלול.

גילה גמליאל: לפני שאתה ממשיך.

גילה גמליאל: אני חושבת שזה ממש לא מכובד.

גילה גמליאל: זה מבייש את הבית הזה, זה מבייש כאן בכלל את הכנסת.

גילה גמליאל: יש כאן דרישה של ארגוני נשים.

גילה גמליאל: אני אשאר כאן לדיון כי הדיון הוא חשוב כדי להישאר בו, אבל יחד עם זאת אני יכולה להבין את חבריי שמוחים ורוצים ללכת כי זה דבר שמבחינתי נחשב מחדל בניהול של הישיבה שלך.

גילה גמליאל: מילא, אתה גורר אותנו בישיבות אין סוף מ-10 בבוקר עד 4 אחר הצהרים.

ניסן סלומינסקי: אני שומע אותך כבר מהיום הראשון, עוד מהריכוזיות על מחדלים.

גילה גמליאל: אתה מתיש כאן את האנשים בצורה סדרתית כל יום וכל היום בניהול לא ענייני לפעמים.

גילה גמליאל: אתה מוצא את הזמן שלך, מתי שאף אחד לא נמצא כאן, על מנת לנהל דיון עקרוני בנושא של עקרות הבית.

גילה גמליאל: זה לא בסדר.

ניסן סלומינסקי: אמרת את שלך.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: משה, בבקשה, תתחיל.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, גם אני רוצה הצעה לסדר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר דנו בוועדה לזכויות הילד בנושא של מעונות היום, חוק הפיקוח על מעונות היום, אנחנו פנינו אז ליושב ראש הכנסת דאז חבר הכנסת רובי ריבלין ואמרנו לו שבגלל החשיבות של ארגוני הנשים, של הייצוג האמיתי גם של האימהות וגם של מי שמפעיל את המעונות, יש שעות מסוימות בהן לא ניתן לקבוע את הישיבות.

אורלי לוי אבקסיס: אז היה אורלב נציגכם דאז יושב ראש הוועדה ובאמת יושב ראש הכנסת הבין את הבעייתיות וביקש מאתנו, מהוועדה לזכויות הילד, לקבוע שעות שתוכלנה לעמוד בהן אותן נשים שמייצגות את האינטרס האימהי, את האינטרס של המעונות וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: את אותה בקשה אנחנו מבקשים ממך.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא, אנחנו אולי באמת נפנה ליושב ראש הכנסת במטרה ובכוונה שאולי יעשה כמנהג קודמו ויקבע שבנושאים הללו יש להתחשב בייצוג הנשי האמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: לכן השעה הזו היא שעה לא רלוונטית והיא לא מתאימה לדיון כזה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני רק אומר שמבחינת התכנון, זה היה צריך להיות הרבה יותר מוקדם אבל הזמן תלוי בנו, בחברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: מאחר שחברי הכנסת יכולים למשוך את הזמן כמה שהם רוצים כי אני ליברל לתת לאנשים לדבר, כל פעם אפשר לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, אורלי, כל פעם עושים את זה.

גילה גמליאל: יש לך אפשרות לתת שיקול דעת היום.

גילה גמליאל: גם ראש עיריית אילת מחכה כאן והנושא שלו לא עולה.

ניסן סלומינסקי: אני הפעלתי שיקול דעת.

גילה גמליאל: התלמידים מסיימים היום את בתי הספר, הורים יוצאים מוקדם יחסית.

אורלי לוי אבקסיס: אני אפילו לא ראיתי את התעודות של הבנות שלי.

ראובן ריבלין: אף אחד לא מעלה על דעתו שהסעיף הזה יאושר.

יצחק כהן: אז אני מבין שזה דיון עקר.

יצחק כהן: דיון אקדמי.

ניסן סלומינסקי: משה, בבקשה.

<משה ברסימנטוב: אני אתייחס להיבטים הכוללים.

גילה גמליאל: גפני, אני קוראת לכם להישאר.

גילה גמליאל: גפני, תישארו.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם זה יהיה השיג, איזה צולע הוא יהיה.

ניסן סלומינסקי: ממש לא צולע.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נעשה את זה עם כל הארגונים, שירגישו שיש להם גם יד בדבר וזאת לא רק החלטה שלנו.

יצחק כהן: אני הבנתי שזה סתם.

יצחק כהן: סעיף תיאורטי.

ניסן סלומינסקי: לא הבנת.

ניסן סלומינסקי: אל תבין ממני.

יצחק כהן: זה מה שאתה אמרת.

ניסן סלומינסקי: לא.

יצחק כהן: אני מבין שיש כבר הישג כאן.

יצחק כהן: טוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: לא, אין לי שום הישג.

<משה ברסימנטוב: יש מכלול שלם של דמי ביטוח לאומי או דמי ביטוח בריאות שמפוצלים בין הוועדה הזאת לבין ועדת העבודה והרווחה.

<משה ברסימנטוב: אוכלוסיית עקרות הבית – ולעניין הזה, עקרות בית הן נשים נשואות שאינן עובדות – הן האוכלוסייה היחידה הפטורה מתשלום דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות.

<משה ברסימנטוב: אימהות חד הוריות, אנשים עם נכויות, אנשים שנמצאים באבטלה או סטודנטים, כולם משלמים דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות או לפי הכנסתם או לפי סכום המינימום שעומד על 61 שקלים לביטוח לאומי ו-101 שקלים ביטוח בריאות.

<משה ברסימנטוב: הדבר הזה של הגריעה שלהן מתשלום דמי הביטוח לא גורע להם אמנם זכויות בביטוח בריאות, הן זכאיות לביטוח בריאות כמו כל שאר תושבי מדינת ישראל, אבל הן מקבלות זכויות בחסר מהביטוח הלאומי, זכויות כלכליות.

אורלי לוי אבקסיס: היא עדיין תהיה בחסר ובאיחור של שנה.

עליזה לביא: בדיוק.

עליזה לביא: מה עניין שמיטה להר סיני?

ניסן סלומינסקי: בקשתי, כתמיד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים ללמוד.

ניסן סלומינסקי: בואו נשמע אותו ואחר כך כל אחד יוכל לשאול.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא חוסמים שור בדישו.

ניסן סלומינסקי: תאמינו לי, כל אחד יוכל לדבר כמה שהוא רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: מתי הזכויות מתגבשות?

אורלי לוי אבקסיס: שנה אחרי.

<משה ברסימנטוב: אני אשתדל לענות על הכול ולומר לכם את הדברים הנעימים והלא נעימים.

<משה ברסימנטוב: אתם תדעו את כל המידע.

<משה ברסימנטוב: במצב עולם רגיל צריך לדון בשני הדברים כמכלול כי הפטור לדמי ביטוח בריאות נגזר מהפטור לדמי ביטוח לאומי.

<משה ברסימנטוב: כך הוא נולד, כי המוסד לביטוח לאומי גובה את דמי ביטוח הבריאות בדרך שבה הוא גובה את דמי ביטוח לאומי ומזה נגזר הפטור.

<משה ברסימנטוב: ביטול הפטור בדמי ביטוח לאומי אמור באופן לא אוטומטי – זה דורש תיקון חקיקה גם כאן, אבל בוודאי באופן רעיוני – לבטל גם את הפטור שיש בביטוח בריאות.

<משה ברסימנטוב: אני אומר בכל זאת כמה מלים על הביטוח הלאומי למרות שענייננו כאן הוא בביטוח בריאות.

<משה ברסימנטוב: הזכויות שניתנות לנשים עקרות בית בביטוח לאומי פחותות מהזכויות שניתנות לנשים שמשלמות דמי ביטוח לאומי.

<משה ברסימנטוב: לדוגמה, הן זכאיות לקצבת זקנה ללא צבירת ותק, הן מקבלות את קצבת הזקנה בגיל הזכאות המוחלט שזה גיל 67 ולא בגיל 62, כלומר, יש להן כאן חמש שנים שבהן הן לא זכאיות לקצבת זקנה וקצבת הזקנה שלהן נמוכה בשלושים אחוזים ולא גבוהה בחמישים אחוזים לעומת מה שהיא הייתה יכולה להיות.

אורלי לוי אבקסיס: כל זה ישונה ברגע שתגבו?

<משה ברסימנטוב: לא ברגע.

<משה ברסימנטוב: יש תהליכים.

<משה ברסימנטוב: הכול לפי חוק הביטוח הלאומי.

<משה ברסימנטוב: אני אומר לכם את כל המידע.

<משה ברסימנטוב: לא יהיה מידע שלא תשמעו ממני.

עליזה לביא: להבהרה, חוק הביטוח הלאומי מקרין על מס בריאות?

עליזה לביא: אתם הרי עשיתם פיצול.

<משה ברסימנטוב: לא אנחנו עשינו פיצול.

<משה ברסימנטוב: הכנסת פיצלה בין הדברים.

עליזה לביא: לא משנה.

עליזה לביא: תסביר לנו מה עניין שמיטה להר סיני.

עליזה לביא: אני חמש פעמים שואלת את זה.

<משה ברסימנטוב: אני חושב שעניתי לפחות פעם אחת, אבל אני אענה שוב.

<משה ברסימנטוב: דמי ביטוח בריאות על פי החוק נגבים באופן שבו נגבים דמי ביטוח לאומי והפטור מדמי ביטוח בריאות שייך רעיונית לפטור לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי שחוקק מאוחר יותר, ומכיוון שהיה פטור בדמי ביטוח לאומי, השתרשר גם הפטור לדמי ביטוח בריאות.

<משה ברסימנטוב: ברגע שאנחנו – אמנם בוועדה אחרת, אבל בכל זאת אלה שני תיקוני חקיקה ויש כאן שני דיונים – משנים את המהלך בביטוח לאומי, אנחנו אמורים לשנות לשיטתנו גם את מה שקורה בביטוח בריאות.

<משה ברסימנטוב: שוב, מבחינת ראייתנו ברגע שכל האוכלוסיות זכאיות לשירות, ויש לנו את חוק ביטוח בריאות ממלכתי מהמתקדמים בעולם ומהפרוגרסיבים בעולם שנותן את אחד מסלי השירותים הרחבים בעולם בדמי השתתפות מאוד מאוד נמוכים באופן יחסי לעלות האלטרנטיבית, ראוי שכל האזרחים ישלמו דמי ביטוח לאומי ודמי ביטוח בריאות ויבטחו את עצמם.

<משה ברסימנטוב: אנחנו יודעים מה קורה במדינות אחרות.

<משה ברסימנטוב: כאן יש לנו מערכת מאוד פרוגרסיבית.

<משה ברסימנטוב: אין מה לעשות, בעיניי הדיונים קשורים כי ביטוח הבריאות נגזר מהביטוח הלאומי ולכן ראוי לדבר על הביטוח הלאומי ואני אענה גם על ההתייחסות של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.

ראובן ריבלין: דבר על הצד העקרוני של עקרת הבית שלא משתכרת והיא צריכה לשלם ביטוח לאומי.

ראובן ריבלין: אחר כך נעבור לבריאות.

ראובן ריבלין: אני לא בטוח שההיגיון הוא אותו הגיון אבל בוא נדבר על הנושא העקרוני.

ראובן ריבלין: האם עקרת בית שאינה משתכרת, אנחנו צריכים להביא עליה גם את הדבר שאתם מבקשים.

<משה ברסימנטוב: כל אדם אחר במדינת ישראל שלא משתכר, משלם.

<משה ברסימנטוב: אם היא לא הייתה נשואה והייתה גרה לבדה, אם היא הייתה אם חד הורית או אם היה המצב הפוך, שהיא הייתה עובדת ובן זוגה לא היה עובד, היו משלמים.

ראובן ריבלין: כאן מדובר על עקרת בית שבעלה עובד והיא עקרת בית.

<משה ברסימנטוב: נוצר איזשהו מצב שהוא שריד של התקופה שבה חוקקו בשנות ה -50 את המוסד לביטוח לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: גם החד הוריות ישלמו?

<משה ברסימנטוב: החד הוריות משלמות היום.

אורלי לוי אבקסיס: לא, עקרות הבית.

אורלי לוי אבקסיס: גם הן ישלמו?

<משה ברסימנטוב: חד הורית לא יכולה להיות עקרת בית.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: באמת?

<משה ברסימנטוב: ההגדרה של עקרת בית על פי חוק המוסד לביטוח לאומי היא אישה נשואה שבעלה עובד והיא אינה עובדת.

גילה גמליאל: ורוצים עכשיו שבעלה יממן לה את הביטוח הלאומי.

גילה גמליאל: שילך כל חודש וישלם באמצעות שובר ובמידה ולא, הם ימנעו ממנה את הזכויות שמגיעות לה עת תגיע לגיל זקנה.

ניסן סלומינסקי: תנו למשה לסיים את דבריו.

אורלי לוי אבקסיס: מתי מתגבשות הזכויות?

<משה ברסימנטוב: היא לא הייתה מוגדרת כישות עצמאית שזכאית לזכויות.

ראובן ריבלין: יעלו את המע"מ על פירות וירקות ועוד ועוד ועוד, וכדי שלא ישעמם לה, נטיל על בעלה לשלם כי הרי מה הוא יעשה עם שאר הכסף שנשאר לו?

גילה גמליאל: לא מכירים לה בעבודה שלה בבית.

גילה גמליאל: המדינה לא מכירה בעבודה שלה בבית, בטיפול בילדים, ואומרים לה שהיא תשלם, לא היא, סליחה, בעלה שעובד.

ניסן סלומינסקי: ניתן למשה לדבר.

גילה גמליאל: זאת לא בעיה של משה.

<משה ברסימנטוב: עלה חלק מהפעמים הרצון להתייחס לעקרת הבית כעובדת.

<משה ברסימנטוב: התיקון הזה עושה את זה גם מבחינת החובות וגם מבחינת הזכויות.

<משה ברסימנטוב: לא יכול להיות – ואתם מדברים כאן על צדק ועל אי שוויון – תחשבו על אי השוויון שנוצר, שנקרא אי השוויון האופקי, בין שתי נשים כאשר האחת היא אם חד הורית - - -

גילה גמליאל: רק במה שנוח עושים שוויון.

<משה ברסימנטוב: המציאות מורכבת.

<משה ברסימנטוב: אין מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא שאין מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: לעקרת הבית אין הכנסה.

אורלי לוי אבקסיס: זה שתכבס את המלים שלך ולא שמנה איך תכבס אותן, אתם כבר לקחתם את הכסף הזה בביטול נקודת הזכות.

ניסן סלומינסקי: אורלי, איפה למדת את תרבות הדיון הזה?

ניסן סלומינסקי: תהיה לך זכות לדבר.

ניסן סלומינסקי: למה את לא נותנת לו לדבר?

ניסן סלומינסקי: איזה נוהג זה שאדם מדבר ואת נכנסת לדבריו?

אורלי לוי אבקסיס: הם לקחו נקודת זיכוי לפני מספר שנים.

אורלי לוי אבקסיס: הם אמרו כדי שלא נגבה מהם את הביטוחים הללו, את הביטוח הלאומי ואת ביטוח הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: לקחתם את זה, אמרתם כדי שלא תצטרכו להטיל מס, עברו כמה שנים, קיבלתם את הכסף מנקודת הזכות בסך של מאתיים שקלים ועכשיו אתם אומרים עוד 160 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: בסך הכול זה 360 שקלים.

ניסן סלומינסקי: אם כך תדברו, הוא לא יענה.

גילה גמליאל: היא שואלת כאן שאלה נכונה.

אורלי לוי אבקסיס: תשאל את הביטוח הלאומי כמה הייתה שווה נקודת הזכות.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה לפני כמה שנים.

אורלי לוי אבקסיס: לא נתתם זכויות עבור נקודת הזכות הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: מאתיים שקלים כל חודש על כל עקרת בית?

אורלי לוי אבקסיס: מה היא קיבלה?

אורלי לוי אבקסיס: לא שיפרו לה את הזכויות ובסוף הם גם לוקחים את הכסף הזה.

גילה גמליאל: וגם לא דואגים לה לסבסוד של מעונות יום כדי שהיא תוכל לצאת לעבודה.

גילה גמליאל: ההוצאות היום לצאת לעבודה יותר גבוהות מאשר להיות עקרת בית עליה אתה מדבר.

ניסן סלומינסקי: חוץ מבזבוז זמן, מה עשינו עכשיו?

גילה גמליאל: לא נותנים לה את הכלים לצאת לעבודה.

גילה גמליאל: היא מדברת בשמן של כל אותן נשים שמנעת מהן לדבר היום בישיבה.

ניסן סלומינסקי: היא תקבל זמן כפול.

ניסן סלומינסקי: כרגע אני לפחות לא שמעתי שום דבר.

ניסן סלומינסקי: שום דבר לא השפיע עלי וזה חבל.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומר את זה שוב בנחת.

ניסן סלומינסקי: לא, את תגידי כשתקבלי את רשות הדיבור וכך אני מבקש מכולם.

ניסן סלומינסקי: משה, תסיים להסביר את הדברים.

ניסן סלומינסקי: מי שירצה אחר כך מבין חברי הכנסת להתייחס, יתייחס.

ניסן סלומינסקי: אם יש כאן תנועות נשים או אחרים שירצו להתייחס, בכבוד.

ניסן סלומינסקי: אחר כך נתקדם.

<משה ברסימנטוב: צריך עוד לומר שלפטור הזה יש בו ממד של אי שוויון אופקי כי יש אוכלוסיות חלשות יותר שכן משלמות גם את דמי ביטוח הבריאות וגם את דמי ביטוח לאומי ומנינו חלק מהן.

<משה ברסימנטוב: גם את זה צריך להביא בחשבון.

<משה ברסימנטוב: כן יש יסוד בביטוח הלאומי ובביטוח בריאות שאומר שכל האוכלוסייה משלמת כי כל האוכלוסייה מקבלת.

<משה ברסימנטוב: האלטרנטיבה של הדברים הראה שאנשים היו צריכים לעשות לעצמם את הביטוח וזה היה הרבה יותר יקר.

<משה ברסימנטוב: הממשלה נכנסת, המדינה נכנסת, הממלכה נכנסת ונותנת מוצר ציבורי לכלל האוכלוסייה תמורת דמי תשלום מאוד נמוכים.

גילה גמליאל: האוצר בעבר טען שהוא לוקח את נקודת הזיכוי בתמורה לזה.

<משה ברסימנטוב: המהלכים האלה שווים כמאתיים מיליון שקלים בביטוח לאומי ועוד 550 מיליון שקלים בדמי ביטוח בריאות.

<משה ברסימנטוב: כלומר, יש כאן גם צעד פיסקלי בעל משמעות גבוהה מאוד וגם את הדבר הזה צריך לזכור.

<משה ברסימנטוב: אני לא רוצה שישתמע כאילו אני לא נותן לכם את מלוא המידע.

<משה ברסימנטוב: תיקון החקיקה יאפשר את צבירת הזכויות לנשים.

<משה ברסימנטוב: לדוגמה, הוותק בקצבת זקנה על פי חוק הביטוח הלאומי, כל מי שמשלם דמי ביטוח לאומי, החל מהשנה ה-11 ועד השנה ה-35, צובר בכל שנה שני אחוזים תוספת לקצבת זקנה.

<משה ברסימנטוב: המשמעות של הדבר הזה אומרת שקשיש בסופו של יום יכול להיות זכאי לקצבה של 2,550 שקלים במקום 1,500 שקלים.

<משה ברסימנטוב: אם משלמים עשר שנים דמי ביטוח לאומי, אפשר לקבל את דמי הביטוח הלאומי בגיל 62 במקום בגיל 67.

<משה ברסימנטוב: הביטוח הלאומי הוא סוג של ביטוח וצריך לצבור בו.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא נתתם את זה על נקודת הזכות?

ניסן סלומינסקי: תני לו להסביר את הכול ואחר כך תשאלי.

גילה גמליאל: אין בעיה, אבל הדיון היום הוא על מס בריאות.

גילה גמליאל: הוא לא על הביטוח הלאומי.

גילה גמליאל: עם כל הכבוד, אני רוצה למקד פה את הדיון כי זה הולך לכיוונים שהם לא רלוונטיים.

גילה גמליאל: היום דנים רק על מס בריאות.

גילה גמליאל: משום מה פיצלו את זה והנושא עובר לוועדת העבודה והרווחה.

גילה גמליאל: אם זה מה שקורה, בואו נתמקד בזה ולא נברבר את זה.

<משה ברסימנטוב: לשמחתנו הנשים מקבלות בביטוח בריאות את הזכויות המלאות למרות שבביטוח לאומי לא מקבלים את הזכויות המלאות.

<משה ברסימנטוב: יש זכויות מלאות שניתנות לכלל הנשים בביטוח בריאות ויש זכויות חלקיות שניתנות.

אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם עם הכסף שגביתם?

<משה ברסימנטוב: נשאלה כאן השאלה.

<משה ברסימנטוב: אכן בעבר הכנסת חוקקה - - -

ראובן ריבלין: שני החוקים נחקקו כל אחד על ידי הכנסת באופן נפרד.

ראובן ריבלין: אם אתם רוצים להועיל את האזרחים, אתם רוצים להיטיב אתם, אין להם.

ניסן סלומינסקי: רובי, תרשום ותוכל להתייחס.

<משה ברסימנטוב: אני אתייחס לעניין הזה.

<משה ברסימנטוב: בעבר הכנסת חוקקה דמי ביטוח בריאות לעקרות בית.

<משה ברסימנטוב: היו גורמים שהחליטו לא לגבות את הסכומים האלה ולעשות דין לעצמם.

<משה ברסימנטוב: החוק בוטל ונקבע במקומו ביטול נקודת הזכות שהייתה לגבר.

אורלי לוי אבקסיס: כמה שווה נקודת הזכות?

אורלי לוי אבקסיס: נקודת הזיכוי הייתה על הרפואי, ביחד.

<משה ברסימנטוב: לא, לא על הרפואי.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה ביחד.

<משה ברסימנטוב: זה על גבר שבת זוגו עקרת בית.

גילה גמליאל: מה הייתה הטענה על עקרת הבית?

גילה גמליאל: מס בריאות, לא?

<משה ברסימנטוב: החברים לא גבו.

<משה ברסימנטוב: החברים בביטוח לאומי החליטו שהם לא גובים.

<יגאל ברזני: לא קיבלנו את כוח האדם שביקשנו.

<משה ברסימנטוב: לא ניתנה זכות קנויה כתוצאה מהדבר הזה לאף אזרח במדינת ישראל שהממשלה לא תשנה את משטר המס שלה.

גילה גמליאל: בזכות הטענה הזאת חברי הכנסת וחברות הכנסת בזמנו הסכימו.

<משה ברסימנטוב: אבל אנחנו עושים כאן את התיקון.

גילה גמליאל: הם אמרו שמבטלים את זה.

<משה ברסימנטוב: אנחנו עושים את התיקון כאן.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אתם עושים כבר שני תיקונים.

אורלי לוי אבקסיס: על אותו נושא, לקחתם גם את נקודת הזכות שהווה מאתיים שקלים וגם עוד 160 שקלים.

ניסן סלומינסקי: אורלי, יש לך טעות.

ניסן סלומינסקי: את מנסה לשכנע אותו או אותי.

ניסן סלומינסקי: את מי את מנסה לשכנע?

אורלי לוי אבקסיס: את מי שחותם על השק.

ניסן סלומינסקי: אם את מנסה לשכנע אותו, חבל לך על הזמן.

ניסן סלומינסקי: את מנסה לשכנע אותי, נכון?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לשמוע אתכם.

גילה גמליאל: התפקיד שלה הוא לא לשכנע אותך, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: אלא את מי לשכנע?

גילה גמליאל: אתה זה שקובע?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לשכנע את חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אני כחבר כנסת.

גילה גמליאל: אם הוא יחשוב אחרת, הוא ילך לשר שלו.

ניסן סלומינסקי: אם ככה, תמשיכו לעבוד.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<משה ברסימנטוב: אני חושב שזאת מדיניות ראויה משום שכל האזרחיות והאזרחים ישלמו את תשלום המינימום ויהיו זכאים לכלל הדברים.

גילה גמליאל: איפה השוויון בנושאים אחרים?

<משה ברסימנטוב: נוסף על הזכויות בקצבת זקנה, אמרנו שתהיה זכאות גם לקצבת שאירים, גם לאלמנים.

<משה ברסימנטוב: אנחנו משפרים כאן את הזכויות של בני הזוג.

<משה ברסימנטוב: אנחנו נשנה את מבחני הזכאות בקצבת נכות.

<משה ברסימנטוב: אם רוצים לראות את האישה כעובדת, המבחנים יהיו שווים למבחנים של שאר האוכלוסייה.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה מתגבש?

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן אחרי תחילת התשלומים?

<משה ברסימנטוב: אני אבדוק ואתן לכם תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: שנה אחרי שהן משלמות.

אורלי לוי אבקסיס: נדמה לכם שאנחנו היינו עושים ביטוח רכב ומקבלים את התמורה רק אחרי שנה?

אורלי לוי אבקסיס: באמת.

<משה ברסימנטוב: לא נעשה היום שום ביטוח פרטי בשום תחום בלי תקופת אכשרה של לפחות שנה.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה אומר?

<משה ברסימנטוב: הם יוכלו לקבל תוספת תלויים וקצבת שאירים.

<משה ברסימנטוב: אלה הדברים שהיה לי לומר, אדוני היושב ראש.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו חברות הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להשתדל להיכנס למסגרת כדי שנוכל להספיק לשמוע את כולם.

גילה גמליאל: קודם כל, אני שוב רוצה למחות על כך שחברותיי וחבריי חברי וחברות הכנסת, נמנע מהם בצורה לא נכונה כי כן היה ניתן לתת להם את האפשרות לדבר כאן בוועדה אבל זה נגרע מהם ואני ממש מוחה על כך.

גילה גמליאל: הנושא בוער בעצמותיי ואני לא אתן כאן את הקרדיט שיאמרו שלא העלינו את הטיעונים ועל בסיס זה הדברים לא קיבלו את הביטוי.

גילה גמליאל: בעיקרון ההצעה הזאת לדעתי לא רק שאסור שהיא תעבור אלא אני גם מאמינה שהיא לא תעבור ואני אומרת זאת מהיכרותי את חברי וחברות הכנסת, חברי וחברות הוועדה.

גילה גמליאל: דיברו כאן בגין השוויון.

גילה גמליאל: בוא נעשה שוויון בין נשים לגברים בכל הדברים ואז אני מסכימה אתך.

גילה גמליאל: איך אני?

גילה גמליאל: נו, הנה, נרים את הכפפה, נדאג לשוויון מלא בין נשים לגברים במדינת ישראל וכנראה זה יהיה חלק מזה, אבל מה לעשות שבמדינת ישראל 450 אלף נשים נכנסות לקטגוריה הזאת של עקרות הבית לפי ההגדרה של החוק – וגם ההגדרה בפני עצמה מעוררת הרבה תמיהות וחוסר שוויון, כי מה עם גברים עקרי הבית?

גילה גמליאל: יש לי הרבה הסתייגויות לגבי החוק עצמו כלשונו.

גילה גמליאל: יחד עם זאת במצב הקיים, אם בחוק עסקינן, ראשית, המדינה – מבחינתי האוצר – כבר ביטלה את נקודת הזיכוי.

גילה גמליאל: בעבר הייתה נקודת זיכוי שניתנה לבעלים של אותן עקרות הבית ונקודת הזיכוי הזאת בוטלה ונלקחו מהם מעל מאתיים שקלים מדי חודש בגין אותה טענה.

אורלי לוי אבקסיס: ולא נתנו זכויות נוספות.

גילה גמליאל: מצד אחד הטיעון הזה פשוט ממוחזר.

גילה גמליאל: זה כבר נלקח.

גילה גמליאל: כלומר, גם שללתם בעבר את הזכות הזאת והיום אתם באים לדבר על זה שוב בגין השוויון.

גילה גמליאל: שוויון זה דבר יפה.

גילה גמליאל: אמרתי לך שאני מרימה את הכפפה באהבה רבה אבל בוא ניקח את זה כמו שאמרת לשוויון מלא בכלל הדברים ולא רק בנקודה ממוקדת שנראית על פניו.

גילה גמליאל: דבר שני.

גילה גמליאל: אותן נשים עליהן מדובר הן נשים שהעבודה שלהן – ואני יודעת את זה כמי שיש לה שתי בנות שתהיינה בריאות, מקסימות ומתוקות – היא בבית.

גילה גמליאל: העבודה הזאת של עקרות הבית היא בבית מתוך בחירה או מתוך חוסר ברירה, כי נכון להיום עלות של טיפול בילדים מחוץ למסגרת הביתית, אלה עלויות הרבה יותר גבוהות מאשר להיות בבית.

גילה גמליאל: כלומר, היום המדינה לא באמת נותנת כלים לנשים לצאת לעבודה.

גילה גמליאל: ההיבט של הסבסוד של מעונות היום – עליו אני מדברת ודיברנו עליו בתחילת הישיבה – עניינים של ההוצאה המוכרת לצורכי טיפול בילדים, דבר שהוא כל כך אלמנטרי - במדינה שלנו לא קיים.

גילה גמליאל: דברים שלא ממש מעודדים את הנשים להשתלב במקומות תעסוקה בשלב הזה של חייהן כשהן מגדלות ילדים.

גילה גמליאל: כאימא אני יודעת מה העלויות של גידול ילדים שהן כבדות משקל.

גילה גמליאל: מרביתן גם מפאת עצם הדברים מסביב שהגדרתי אותם וגם לפעמים מבחירה אישית, בוחרות להיות בבית.

גילה גמליאל: אלא מה, המדינה לא מכירה בעבודה שלהן.

גילה גמליאל: המדינה לא נותנת להן כסף על עצם זה שהן מטפלות בילדים עד גילאים מסוימים.

גילה גמליאל: המדינה לא מטפחת את עצם העבודה של נשים בבית אלא היא לוקחת אותן כמובן מאליו.

גילה גמליאל: מילא כל זה, אבל באה המדינה ואומרת להן: תשמעו נא יקירותיי, מהיום והלאה תהיו תלויות בבעליכן.

גילה גמליאל: תהיו תלויות לגבי הזכויות העתידיות שלכן.

<משה ברסימנטוב: זה בדיוק להפך.

גילה גמליאל: כפי שכתוב כאן.

גילה גמליאל: ישללו את זכויותיהן העתידיות במידה והן לא ישלמו, אבל מאיפה הן אמורות לשלם?

גילה גמליאל: מהקיצוץ בקצבאות ילדים שאתם רוצים להעביר?

גילה גמליאל: מהעלאת המע"מ שכבר העליתם?

גילה גמליאל: בקיצוץ של האחוז וחצי משכר הבעל שאתם רוצים לקדם?

גילה גמליאל: או מהנקודות זיכוי של האקדמאים?

גילה גמליאל: אתם שוחקים כאן את מעמד הביניים לגמרי.

גילה גמליאל: את המעמד הנמוך אתם מורידים לתהום ואתם מדרדרים אותו להיות במצב עוני מחפיר.

גילה גמליאל: תמיד מסתכלים על ה-OECD, כמה יפה, אבל אנחנו מקום ראשון בעוני.

גילה גמליאל: הפערים במדינת ישראל הם בין הקטסטרופליים שקיימים.

גילה גמליאל: מילא, שוב אני אומרת, היה בתקציב הזה משהו שנותן איזה חזון, איזו אסטרטגיה שפותרת את הבעיות האלה, אז היינו אומרים אוקיי, זה חלק ממכלול, אבל כאן זה לבוא ולפגוע בנשים חלשות מבחינה פיננסית.

גילה גמליאל: מרביתן ערביות.

גילה גמליאל: מהיכן הן יביאו את הכסף הזה?

גילה גמליאל: אני כבר לא חושבת על הפרוצדורה.

גילה גמליאל: לא בכדי הביטוח הלאומי כאן זועק את זעקתו.

גילה גמליאל: מבחינת הפרוצדורה, אם אני בוחנת אותה, מבחינה טכנית, מצפים שכל אישה פעם בחודש תלך פיזית – הרי אין לה איזה מנגנון – או מצפים שבעלה יעשה את זה.

גילה גמליאל: אין איזה מנגנון שישלם לה את השכר הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ייקחו לה את הכסף מקצבת הילדים.

גילה גמליאל: היא תיקח את קצבת הילדים שאתה מקצץ לה ותלך ותשלם ממנה ביטוח לאומי?

גילה גמליאל: מה הציפייה כאן בעצם?

גילה גמליאל: אני לא מבינה.

גילה גמליאל: זה כל כך מקומם כי מתי שנוח, משתמשים ב-OECD, מתי שלא נוח, מעלימים אותו.

גילה גמליאל: מתי שנוח, מדברים בשם השוויון, מתי שלא נוח, לא משתמשים בו.

גילה גמליאל: אז בואו נסתכל כאן קצת בראייה מפוקחת.

גילה גמליאל: במצב של הכלכלה היום, במצב הזה, לבוא בדרישה כזאת זה לתת מכת מוות להרבה מאוד משפחות ולגרור אותן למצב שאת כל הכספים האלה שאתם חושבים שאתם חוסכים, אם בכלל יגיעו לביטוח הלאומי, בסופו של יום מה יקרה?

גילה גמליאל: עוד שנתיים תגיעו לכאן ומה תעשו?

גילה גמליאל: לא תוכלו להגדיל את תקציב הרווחה במאתיים מיליון.

גילה גמליאל: תצטרכו להגדיל אותו במיליארד וזה מה שאנחנו לא רוצים.

גילה גמליאל: אנחנו רוצים לראות את עצמנו במקום אחר.

גילה גמליאל: אין לי בעיה, משה, שנשב באמת ונבנה תכנית אסטרטגית ארוכת טווח שבסופו של תהליך גם של הנשים בהחלט תשלמנה במידה ונצליח להגיע למצב שיש שוויון אמיתי בין נשים לגברים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשתדל לשים כמה דברים על השולחן כדי שנבין במה מדובר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על משפחות שלמעלה מ-44 אחוזים שלהן נמצאים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: , מבחינת משפחות.

אורלי לוי אבקסיס: מבחינת נפשות, למעלה מחמישים אחוזים.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על הילדים וזה בטרם הקיצוץ בקצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על 64 אחוזים מקרב הילדים של המשפחות האלה שהם מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה יגדיל, חוץ מה-35 אלף ילדים שייכנסו למעגל העוני בעקבות הקיצוץ בקצבאות הילדים?

אורלי לוי אבקסיס: זה עוד תשלום שהמשפחה נדרשת לשלם.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, פעם שנייה היא נדרשת לשלם את זה כי אז הכנסת ויתרה ונתנה, כמעט נידבה, את נקודת הזכות של הבעל העובד בעקבות היות אשתו עקרת בית, העיקר אל תנסו לגבות את הכסף הזה.

אורלי לוי אבקסיס: עברו כמה שנים והזיכרון שלנו קצת התעמעם, יש כאן חברי כנסת חדשים, אולי הם לא עושים שיעורי בית ובואו נגבה את אותו דבר על מה שכבר לקחנו.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, מה שהם לקחו לפני מספר שנים שווה יותר מה-164 שקלים בחודש.

אורלי לוי אבקסיס: זה שווה מאתיים שקלים בכל חודש.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי אתה אדוני נציג שר האוצר, איפה הכסף הזה של המאתיים שקל בחודש על נקודת זכות בכל חודש במהלך השנים האלה?

אורלי לוי אבקסיס: איזה זכויות זה נתן לעקרות הבית?

אורלי לוי אבקסיס: במה זה שיפר את מצבן?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכאן זה ממש כבר כפל קנס על אותו דבר.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו שמים את כסף הילדים, זה שילוש.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שמענו כאן משהו שהסבה את תשומת לבי היועצת המשפטית שלנו, שמרית.

אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה שאפשר יהיה לקזז, כדי לא ליצור מנגנון לקזז את הכסף מקצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, את הנושא הזה רוצה משרד האוצר פשוט לא רק לקצץ, כלומר, להוריד ל-140 שקלים קצבת ילדים, אלא כל אישה שהיא עקרת בית בכלל לא תראה כסף ילדים.

ראובן ריבלין: מה-140 יורידו לה.

אורלי לוי אבקסיס: אוטומטית.

אורלי לוי אבקסיס: לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט לא נורמלי.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשאנחנו מדברים על הגיבוש של הזכויות, אוקיי, מתי מתגבשות?

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, אם אתה אומר תוך שנה, הן היו צריכות להתגבש תוך שנה מאז ההורדה של נקודת הזכות ההיא.

גילה גמליאל: אני לא אצביע על דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: גם אני לא.

גילה גמליאל: אני בקואליציה ואני אומרת את זה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת רשעות לשמה.

גילה גמליאל: אין סיכוי שאני אצביע על דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: גילה, את אמרת שלא מכירים בעבודה של הבית כעבודה.

אורלי לוי אבקסיס: האימהות העובדות נדרשות לקחת עוזרות משק בית, לקחת בייבי-סיטר וכולי ואנחנו לא מקבלות על זה זיכוי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מקבלות החזרים.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת מתי הפעם היחידה בה התייחסו?

אורלי לוי אבקסיס: כשעשו בוויסקונסין אימהות מחליפות.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, אני חייבת לספר לך משהו, ניסן.

אורלי לוי אבקסיס: כשהייתה תכנית ויסקונסין הקודמת, הרעיון היה להוציא אימהות לעבודה.

אורלי לוי אבקסיס: אז היו שירותים תומכי עבודה.

אורלי לוי אבקסיס: מה הם עשו?

אורלי לוי אבקסיס: הם לקחו אימא אחת, אימא להרבה ילדים – אני אתן לך דוגמה שהגיעה אלי – והוציאו אותה לעבודה מ-5 בבוקר רחוק מהילדים שלה וכדי שהיא תוכל לעבוד, הביאו אימא אחרת שעזבה את הילדים שלה בבית כדי לטפל בילדים של זאת.

אורלי לוי אבקסיס: יותר רשעות מזה אני לא מבינה.

אורלי לוי אבקסיס: העיקר תצאו החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: כך לא בונים מדינה, כך לא בונים חברה, כך לא מחנכים אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזאת תהיה לא רק אטימות אלא גם חוצפה וגם כפל קנס וגם ברמה מסוימת, אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על גיבוש זכויות, תנו רטרואקטיבית, תחזירו את נקודת הזיכוי ששווה מאתיים שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה שנים כבר בביטוח לאומי הורידו לכם אותה?

אורלי לוי אבקסיס: משנת 2003 בערך.

<שמרית גיטלין שקד: מ-2005.

אורלי לוי אבקסיס: תשפו אותם על כל השנים האלו בבקשה ותנו להם את כל הזכויות שדיברתם עליהן.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא יכול להיות ולנו אסור לתת יד שזה יקרה ובטח גם כאשר אתם מקצצים להם בקצבת הילדים, גם מעלים את המ"מ, גם עכשיו מעלים את הביטוח הלאומי ואת מס הבריאות וגם במקביל אנחנו מורידים את ההשתתפות במעונות, כי אלה שני הורים עובדים ואת הצהרונים אנחנו מפסיקים.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, מישהו יכול להיות מחוץ לבית בלי לשלם על שעות הצהרים ובלי שיש איזושהי מסגרת לילדים?

אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט מטורף.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שהייתי ברורה.

ניסן סלומינסקי: מאוד ברורה.

ניסן סלומינסקי: עליזה ואחר כך רובי.

עליזה לביא: אני לא אחזור על דברי חברותיי.

עליזה לביא: צר לי שחברות הכנסת וחברי הכנסת לא נמצאים כאן וגם צר לי מאוד שלמעשה בעצם כל ארגוני הנשים לא נוכחים כאן.

ניסן סלומינסקי: נמצא כאן ארגון אחד.

עליזה לביא: מי נמצא כאן?

גילה גמליאל: גם הארגון האחד כבר לא נמצא.

עליזה לביא: גם ויצ"ו יצאו החוצה.

עליזה לביא: אדוני היושב ראש, אנחנו בוועדה לקידום מעמד האישה קיימנו כמה וכמה דיונים בנושא הזה.

עליזה לביא: התבוננו על תקציב המדינה במבט מגדרי וזיהינו כמה וכמה נקודות לא פשוטות.

עליזה לביא: אני חייבת לומר שעצם הפיצול בנושא הזה בין חוק הבריאות לבין הביטוח הלאומי, אני שאלתי כמה שאלות אבל עדיין לא הצלחתי לקבל תשובות.

עליזה לביא: בעצם שאלתי את עצמי איך הגענו למציאות אחרי שנים ששמעתי כאן את חברותיי מתארות מתי ולמה נשארו נשים במצב הזה, נשים נשואות שלא וכן לקחו את נקודת הזיכוי הזאת.

גילה גמליאל: נשים שמאריכות חופשת לידה.

גילה גמליאל: גם עליהן מדובר.

עליזה לביא: אני רואה את התמונה, אני מקבלת אותה ואני לומדת אותה, אבל מה שמטריד אותי זה שכאשר אנחנו מסתכלים על המכלול של שני הדברים, גם הביטוח הלאומי וגם מס הבריאות, הזכויות שאמורות להינתן לנשים הללו אמורות לנבוע מהרגל – דיברת קודם על שתי רגליים – של הביטוח הלאומי ולא מהרגל של מס בריאות.

עליזה לביא: בואו נסתכל על הכול במבט מלמעלה.

עליזה לביא: קודם כל, אנחנו רואים שלמעשה מה אני יכולה לעשות, עוד לא תיקנו את עולם העבודה בישראל ועולם העבודה בישראל, יש בו פערים בין גברים לנשים באותה משרה, באותה השכלה, באותם נתונים.

עליזה לביא: אנחנו רואים פערים איומים, בטח במשרות עליהן אנחנו מדברות כאן בהיבטים הללו של מי לא משלמת מס בריאות כי מי שמשלמת, אנחנו יודעים, אבל זאת שלא משלמת בדרך כלל השכר שלה הרבה יותר נמוך.

עליזה לביא: אתה בעצמך הסברת בהרחבה למה נשים חד הוריות כן משלמות ונשים נשואות לא משלמות ואיפה כל ההשתלשלות, אבל אם אני עושה אחד ועוד אחד ועוד אחד ועוד אחד, זה לא שהיא סתם לא משלמת אלא זה נועד לתת איזשהו פיצוי על משהו שנלקח.

עליזה לביא: מסתכלים על כל התמונה במכלול.

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין, באמת אני לא מצליחה להבין את ההתעקשות הזאת על מס בריאות שבעצם אמור להקל על האוצר בהעברות שלו לקופות החולים.

עליזה לביא: בנושא הזה של הביטוח הלאומי הייתי ממליצה לחכות לראות מה קורה, כי בעצם הביטוח הלאומי יקרין על כך שהיא תקבל בגיל 62 ולא כמו שהיום, בגיל 67.

עליזה לביא: אני רוצה להזכיר לכולנו שנשים שעובדות עשר שנים כבר צוברות לעצמן את הזכות הזאת ולא משנה אם עכשיו היא לא עובדת עוד עשר שנים.

עליזה לביא: בואו גם את זה נזכור וגם את זה נשים על השולחן.

עליזה לביא: אני מתבוננת, בטח מהכובע שלי היום במשמרת שלי כיושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.

עליזה לביא: גם אמרתי קודם בלהט רב בנושא הקצבאות שאני רוצה שיותר אנשים ילכו לעבוד.

עליזה לביא: זאת תפיסת העבודה של התקציב הזה.

עליזה לביא: כשאני אוספת את זה ואני אוספת את זה ואת זה ואת זה, נורא יקר לצאת לעבוד.

עליזה לביא: באמת, נורא יקר לצאת לעבוד.

עליזה לביא: אז איך אנחנו מתמרצים את הנשים הללו?

עליזה לביא: יותר מטריד אותי זה איך אני מונעת – וזה אני שואלת אותך – את התלות הבלתי אפשרית הזאת של נשים בגברים.

עליזה לביא: לא כל המקומות נוחים, לא כל המקומות ראויים.

עליזה לביא: יש נשים שאסור שהן תהיינה תלויות בגברים שלהן.

עליזה לביא: צריך לחשוב כאן

עליזה לביא: איזושהי חשיבה שלוקחת בחשבון גם את הנושא הזה שהוא מאוד מאוד טעון ומאוד מאוד מורכב.

עליזה לביא: אני הייתי מציעה, אדוני היושב ראש, לאסוף את כל הדברים הללו ולהסתכל עליהם במכלול ולא רק לדון כל דבר לגופו כי אנחנו בעצם מאבדים את המסגרת הכוללת.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, אני מציע לך להודיע לאוצר שאנחנו לא נצביע על החוק הזה.

ראובן ריבלין: אני בין אותם אנשי קואליציה שמתלבט רבות בנושאים שהם גזרות אבל אין לי פתרון אחר ואין לי גם מענה איך אנחנו נקיים את המדינה.

ראובן ריבלין: יחד עם זאת, נדמה לי שהמצב שהיה קיים עד היום – וחוק בריאות ממלכתי בא ואמר שלכולם יש בריאות, בין שהם משלמים או לא משלמים ומחייבים.

ראובן ריבלין: החיוב היה כזה שהיכולת להוציא לפועל הייתה מוגבלת מהטעמים שהרציונל שחוק הבריאות הממלכתי היה החוק שבא לתת שוויון בריאות לכל אזרחי ישראל על המגבלות השונות.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שבעניין זה ברסימנטוב הוא אדם מאוד מקצוען, גם אדם שיודע להביא את הנימוקים הקשים אבל הוא הסביר לי היום שבכלל אנחנו עושים טובות לאותן נשים שלא יכולות לשלם כי הן לא עובדות משום שהן בגיל 62 יקבלו יותר מאשר הן יקבלו בגיל 67 כאשר הן לא משלמות.

ראובן ריבלין: כרגע הגיל הוא 62 אבל אנחנו בדרך ל-65.

ראובן ריבלין: אני גם מבין את ההיגיון.

ראובן ריבלין: דרך אגב, שלא תהיה אי הבנה, ביטוח לאומי הוא ביטוח שכל אחד ואחד מאתנו משלם.

ראובן ריבלין: זה שלנו.

ראובן ריבלין: זה לא שנתנו איזה מס.

ראובן ריבלין: ביטוח לאומי הוא ביטוח לכל דבר.

ראובן ריבלין: אם אני עד גיל שבעים לא יכולתי לקבל קצבת זקנה, אני יכול בקצבת הזקנה שאני מקבל מגיל שבעים – 67 אם עבדתי עוד עבודה – היה מצוין.

ראובן ריבלין: אני בעד 73 אם בן אדם עובד.

ראובן ריבלין: אני בעד ש-73 לא יקבל אף פעם אם הוא עובד עד יום מותו, עד גיל תשעים ומאה.

ראובן ריבלין: אבל בסך הכול זה כסף שלנו.

ראובן ריבלין: אני משלם מגיל 21 ביטוח לאומי, הגעתי לגיל 73, אני מקבל את מה שחסכתי ולא יותר מזה.

ראובן ריבלין: אז קודם כל, אל תעשו לנו טובות.

ראובן ריבלין: בעיקר, אם אתם עושים לנו טובות, למרוויחים, אל תעשו טובות לאנשים שאתה צוחק עליהם.

ראובן ריבלין: אתה אומר, תראה, אם עכשיו תשקיעי כסף, אני אומר, איזה כסף?

אורלי לוי אבקסיס: אין לה ממה להשקיע.

ראובן ריבלין: אבל אם תשקיעי כסף, תקבלי הרבה יותר.

ראובן ריבלין: אבל אין לי כסף.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שבעלי ישלם בעדי ואם אין לו, אנחנו נקצץ מקצבת הילדים שגם אותה אתם מבקשים מאתנו לקצץ.

ראובן ריבלין: אני אומר לך.

ראובן ריבלין: אני מבין שאנחנו נמצאים בזמן קשה, אני מבין שיש כאן הרבה חוקים שיש לי התלבטות קשה מאוד אם להצביע בעדם או לא, ואני אמרתי לך היום בסוד שיש חוק שאני מתנגד לו בכל תוקף וכנראה שאני אסכים להצביע בעדו – גם הוא ארבעה מיליארד שקלים – משהו בקשר למע"מ על פירות וירקות.

ראובן ריבלין: זה רק כדי למנוע את הדברים האלה.

ראובן ריבלין: אני כבר לא מדבר על מפלגתי שבה יש רק מיליונרים.

ראובן ריבלין: אף אחד לא מצביע לתנועה שלי כי אם הוא לא מיליונר, הוא לא יכול להתקבל לליכוד.

ראובן ריבלין: אני לא יכול במכלול של 96 חוקים לא להצביע בעד החוק או להצביע בעד חוק שהוא לא הגיוני.

ראובן ריבלין: ניסן, אני מציע לך לעשות הסתייגות שהנה, אני מקבל אותה.

ראובן ריבלין: תאמר שכל אישה שרוצה בגיל 62 ליהנות מכל ההטבות שהאוצר רוצה להקנות לה על פי חוק זה, זה חוק פשוט, שהיא תשלם את המס למרות שהיא לא עובדת והיא עקרת בית.

ראובן ריבלין: היא תקבל הרבה יותר בגיל 62, כולם יראו כמה זה טוב והן יצטרפו מיד לחוק ברצון.

ראובן ריבלין: למה להטיל גזרה כזאת?

ראובן ריבלין: תשמע, זה דבר בלתי אפשרי.

ראובן ריבלין: אנחנו הולכים כאן להטיל גזרות קשות.

ראובן ריבלין: תמנעו מאתנו אפשרות שיבואו ויאמרו לנו שאנחנו תוקפים אנשים.

ראובן ריבלין: כל האנשים שצעקו כאן ועזבו, אני אמרתי להם שלא ילכו כי אני בטוח שאחרי שנדבר עם ניסן – כי אני מכיר אותו – הוא לא ייתן להעביר חוק כזה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אם יש כאן מישהו מתנועות הנשים.

גילה גמליאל: אין.

גילה גמליאל: הן היו כאן כל הבוקר.

גילה גמליאל: הן הגיעו.

אורלי לוי אבקסיס: הן הגיעו לכאן ב-11 וחצי.

ניסן סלומינסקי: הן יצאו מכאן בהפגנה כשהתחלנו את הישיבה.

<נילי לרנר: אני לא בשם שום ארגון אבל אני מאוד מאוד מאוד כועסת על כך שהגענו למצב שאת הדיון הזה מקיימים כשאף אחד לא כאן ואין מי שייצג את הנשים.

ניסן סלומינסקי: לא, על זה אני לא רוצה כרגע.

ניסן סלומינסקי: אם את רוצה לדבר על החוק עצמו, בבקשה.

<נילי לרנר: יש כאן חוסר תקינות של ניהול.

ניסן סלומינסקי: את מדברת למרות שאין לך את הזכות.

ניסן סלומינסקי: אם את רוצה לדבר על החוק, בשמחה אשמע אותך.

<נילי לרנר: זה בניגוד למה שאתה אמון לעשות.

<נילי לרנר: אנחנו נתנו את אמוננו בכם לעשות וזה בניגוד לזה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: באמת, חבל לי שאת לא רוצה לדבר על החוק.

ניסן סלומינסקי: אם יש מישהו מהאורחים שרוצה להתייחס לחוק.

גילה גמליאל: לפחות ייצגנו נאמנה את הארגונים.

<יצחק בקר: אני נציג לשכת יועצי המס בישראל.

<יצחק בקר: לגבי ההערה שהעיר נציג ביטוח לאומי קודם לגבי כוח האדם הנחוץ כדי ליישם את החוק הזה.

<יצחק בקר: להבדיל משנת 2003, בשנת 2013 ביטוח לאומי אוסף נתונים מקוונים מדי חודש מכל המעסיקים.

<יצחק בקר: אם הוא החליט לא לאסוף מכל המעסיקים, זאת החלטה של הביטוח הלאומי.

<יצחק בקר: הוא יכול והוא מקבל נתונים מדי חודש לגבי כל המועסקים ומן הסתם לגבי הלא מועסקים כך שלא צריך אפילו עובד אחד כדי ליישם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מי אדוני?

<יצחק בקר: לשכת יועצי מס בישראל.

<יצחק בקר: להבדיל ממה שאמר נציג האוצר, אישה שלא עבדה, לא מקבלת קצבת זקנה בכלל אלא שבעלה, כאשר הוא מגיע לגיל הזכאות, הוא מקבל תוספת של כ-750 שקלים בגין אשתו שלא עבדה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון?

<משה ברסימנטוב: שינינו את זה היום.

<משה ברסימנטוב: אני הצגתי את המצב.

ראובן ריבלין: אם הוא אומר, זה בטוח נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל משה ברסימנטוב אומר שלא.

<יצחק בקר: אם אנחנו מוסיפים דמי ביטוח לנשים שלא עובדות, כלכלית אנחנו מוסיפים את דמי הביטוח לבעליהן ולא לנשים כי הרי ממילא מקור הכסף הוא הבעל.

<יצחק בקר: יש בעל שמרוויח 4,000, 5,000 שקלים לחודש ויש בעל שמרוויח 45-50 אלף שקלים, מן הסתם דמי הביטוח שמתווספים לאישה הם ללא כל קשר להכנסה מבוטחת, להבדיל ממערכת פרוגרסיבית שאנחנו משתדלים להתגאות בה, שהיא בהתאם להכנסות.

<יצחק בקר: כאן זה הפוך לגמרי.

<יצחק בקר: אחד ישלם עשרה אחוזים ואחד ישלם חצי אחוז ואין לזה הצדקה.

<יצחק בקר: לגבי העלויות של הקצבאות.

<יצחק בקר: כאן האוצר רוצה לחוסך מאתיים מיליון שקלים – נגיד שזה החישוב – לשנה אבל בעוד עשרים, שלושים וארבעים שנים, כשביטוח לאומי יתחיל לשלם קצבאות לאותן נשים, זה לא יהיה מאתיים מיליון שקלים אלא הסכום יהיה מיליארד שקלים.

ראובן ריבלין: בחוק ההסדרים אז נשנה את זה.

<יצחק בקר: אנחנו לא נשלם את זה אלא הילדים שלנו ישלמו את זה והנכדים שלנו ישלמו את זה, וזה יוטל מן הסתם על ממשלה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: תסביר לי עוד פעם על ה-750 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן נקודה שלדעתי עוברת מתחת לרדאר כי אני לא הבנתי אותה קודם כך, ותסלחו לי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יועץ מס, הוא לא יודע את החוק?

ניסן סלומינסקי: אחרי שהוא יסביר, אם לא תביני, הוא יסביר שוב.

ניסן סלומינסקי: יגאל.

<יגאל ברזני: אנחנו מדברים על 450 אלף עקרות בית שלא נמצאות היום במערכת הגבייה והן יחויבו כל חודש.

<יגאל ברזני: יש בערך עוד 150 אלף נשים שכירות שבמעבר מעבודה לעבודה יצטרכו לשלם.

<יגאל ברזני: כלומר, אם היא תעבוד בינואר, פברואר ומרץ ורק במאי היא תמצא עבודה נוספת, על החודשים האלה שהיא לא נמצאת בעבודה, אנחנו נכניס אותה למערכת הגבייה וגם היא תקבל הודעות חוב.

<יגאל ברזני: כמו שאמרו כאן לגבי ביטול נקודת הזיכוי.

<יגאל ברזני: האוצר כתב בדברי ההסבר שזה יכניס לו בערך 400 מיליון שקלים.

<יגאל ברזני: זאת אומרת, האוצר קיבל 400 מיליון שקלים משנת 2007 ועד היום על חשבון עקרות הבית והוא כתב את זה בחוק בפירוש, שזה בגלל שאי אפשר להפעיל את החוק בביטוח לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: זאת נקודת הזכות?

<יגאל ברזני: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הוא קיבל עד היום?

<יגאל ברזני: 400 מיליון שקלים בשנה.

אורלי לוי אבקסיס: 400 מיליון שקלים בשנה.

<יגאל ברזני: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם מעבירים את זה, תחזירו להם את הכסף ההוא.

<יגאל ברזני: אני רוצה לדבר על הכדאיות הכלכלית.

<יגאל ברזני: אנחנו אומרים שזה לא כדאי מבחינה כלכלית, בכלל לא כדאי מאחר וזאת אוכלוסייה שלא נמצאת ברשת.

<יגאל ברזני: מספר העובדים שאנחנו צריכים הוא בין 200 ל-230 עובדים.

<יגאל ברזני: גם אם האוצר נגיד יאלץ את הביטוח הלאומי ויכפה עליו לעשות את זה עם פחות עובדים, מה שנצטרך לעשות זה לגבות את הכסף הזה של ה-160 שקלים על חשבון גבייה של מיליארדים אחרים.

<יגאל ברזני: זאת אומרת, מערכת הגבייה של ביטוח לאומי עובדת מאוד טוב מבחינה כלכלית, היא מפעילה מערכות גבייה מצוינות, אבל אם יאלצו אותנו לגבות את הכסף הקטן הזה, זה יהיה על חשבון הכסף הגדול.

<יגאל ברזני: או שהאוצר ייתן לנו את מספר העובדים שהוא לא היה מוכן לתת ואנחנו בטוחים שגם היום לא ייתן אותם, או שאם יאלצו אותנו, זה יהיה על חשבון הפסד הכנסות אחרות, גבוהות יותר.

<יגאל ברזני: אנחנו מדברים בערך על 150 אלף נשים עקרות בית שהן מהוות את אוכלוסיית המיעוטים.

<יגאל ברזני: מדובר בשליש מהנשים שמתגוררות בכפרים.

<יגאל ברזני: הגבייה שם מאוד קשה.

<יגאל ברזני: לפעמים לכפרים אנחנו צריכים להכניס שישה שוטרים.

<יגאל ברזני: תארו לעצמכם שישה שוטרים ושני גובים נכנסים לבית של עקרת בית וסוף סוף מצאו את הבית.

ניסן סלומינסקי: להיכנס זאת בעיה.

ניסן סלומינסקי: לצאת זאת בעיה.

<יגאל ברזני: נכנסו ששת השוטרים לבית, אבל מה אפשר לקחת שם?

<יגאל ברזני: את הרכבים אי אפשר לקחת.

<קריאה: את הילדים.

ראובן ריבלין: יש להם אמצעי גבייה.

<יגאל ברזני: באוצר אמרו לנו קצבאות הילדים.

<יגאל ברזני: את הקצבאות אנחנו לוקחים כבר מהחובות של הגברים כך שמהקצבאות לא יישאר.

<יגאל ברזני: גם הקצבאות ירדו באופן דרסטי וזה על חשבון הגברים, כך שלא נצליח לגבות כסף מהנשים.

<יגאל ברזני: אני אומר שפשוט זה לא משתלם מבחינה כלכלית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

<אבי פרידמן: הערה אחת.

<אבי פרידמן: אני רואה חשבון.

<אבי פרידמן: הערה אחת בלבד.

<אבי פרידמן: בשמו של עופר מנירב שהגיע ב-11:30, הערה קצרה.

<אבי פרידמן: הלשכה רואה בזה מס והיא תוהה.

<אבי פרידמן: אם זה יופעל, הלא כבר בשנה הבאה צריך יהיה להתחיל לשלם לעקרות הבית הראשונות.

<אבי פרידמן: מאין?

ניסן סלומינסקי: משה.

<משה ברסימנטוב: אני אעשה זאת בקצרה.

<משה ברסימנטוב: המצב החוקי ממנו החל חוק ביטוח לאומי הגדיר את האישה, את עקרת הבית, כתלויה בבעלה ולא נתן לה זכויות באופן עצמאי.

אורלי לוי אבקסיס: מתי זה היה?

אורלי לוי אבקסיס: מתי נקבע החוק הזה?

<משה ברסימנטוב: בשנות ה-50.

אורלי לוי אבקסיס: עברנו כברת דרך משנות ה-50.

<משה ברסימנטוב: היא הנותנת.

אורלי לוי אבקסיס: לא היא הנותנת.

אורלי לוי אבקסיס: היום אתה רוצה שהבעל שילם עבור האישה שיושבת בבית.

אורלי לוי אבקסיס: אל תבלבל.

<משה ברסימנטוב: לא בלבלתי אותך פעם אחת בשום עניין ואני לא אעשה את זה עכשיו.

<משה ברסימנטוב: כך נקבע המעמד הבסיסי של נשים בחוק הביטוח הלאומי.

<משה ברסימנטוב: עד שנת 1996 הן גם לא היו זכאיות כלל לקצבת זקנה.

<משה ברסימנטוב: החל משנת 1996 הן זכאיות לקצבת זקנה, 1996-1997, נשים ממועד זה ואילך, רק לקצבה הבסיסית ורק מגיל 67.

<משה ברסימנטוב: נכון, הכנסת צריכה לקבל כאן החלטה פטרנליסטית עבור הנשים, לצורך העניין עבור עקרות הבית, החלטה שאומרת שעדיף לאישה לקבל קצבה שגבוהה בחמישים אחוזים מגיל 62 מאשר קצבה נמוכה יותר בגיל 67 ומכיוון שגם תוחלת החיים עולה, אל תקלו ראש בדבר הזה.

<משה ברסימנטוב: תוספת של חמישים אחוזים לקצבה, להעלות את הקצבה בלמעלה מ-750 שקלים, זה לא עניין של מה בכך.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה לה כסף, היא הייתה יכולה לעשות ביטוח נפרד.

<משה ברסימנטוב: אף אחד לא יבטח אותה בסכומים כאלה.

<משה ברסימנטוב: אף חברת ביטוח לא תבטח בסכומים כאלה את עקרת הבית.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה חמישים אחוזים מהקצבה?

<משה ברסימנטוב: 750 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה חוסך מהיום הראשון עד לגיל 65.

ראובן ריבלין: אל תדאג, אנחנו נתמודד עם הנשים שאנחנו נקפח אותן.

<משה ברסימנטוב: מדובר כאן על החלטה.

<משה ברסימנטוב: מה לעשות שהיא החלטה לטווח ארוך.

<משה ברסימנטוב: הנשים ישלמו היום ויראו את פירותיהן בטווח הארוך, בגיל 62 עד גיל 67.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כל המטרה שלכם היא בעצם לדאוג להן.

<משה ברסימנטוב: גם.

<משה ברסימנטוב: גם זה וגם הצורך הפיסקלי שהוא גם צורך שנועד להגן על כל האוכלוסייה.

<משה ברסימנטוב: כל הכסף כאן בסך הכול ילך לאוצר המדינה.

<משה ברסימנטוב: שום כסף לא ילך כאן לאף אחד אחר.

<משה ברסימנטוב: הכול לאוצר המדינה ולשירותים שהמדינה מספקת.

אורלי לוי אבקסיס: ואז תעשו בכסף הזה תספורת.

<משה ברסימנטוב: התקציב הזה, דיברנו על זה בישיבה הקודמת, מכיל גם הרבה כלים שנועדו לסייע לנשים לצאת לעבודה ומנינו אותם.

<משה ברסימנטוב: כל השירותים שדיברנו עליהם, הם שירותים שבסוף, במהות, מקלים על נשים לצאת לעבודה.

<משה ברסימנטוב: דובר כאן על משטר המס.

<משה ברסימנטוב: משטר המס בשנת 2004 ובשנת 2005 היה אחר לגמרי.

<משה ברסימנטוב: דמי ביטוח לאומי מאז ירדו בהרבה.

<משה ברסימנטוב: מס הכנסה ירד בהרבה.

<משה ברסימנטוב: גם אחרי כל השינויים שנעשה כאן, נטל המס על השכבות החלשות ועל שכבות הביניים יהיה הרבה יותר נמוך.

<משה ברסימנטוב: מדינה רשאית לעשות את השינויים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אז איך הביטוח הלאומי אומר אחרת?

אורלי לוי אבקסיס: הוא מרמה אותנו?

<משה ברסימנטוב: הוא לא מרמה אתכם.

<משה ברסימנטוב: תבדקו מה היה נטל המס על משפחה בשנת 2004 ובשנת 2005 ומה נטל המס על משפחות היום – הוא הרבה יותר נמוך.

<משה ברסימנטוב: הדבר האחרון, לעניין המשאבים שיידרשו לביטוח הלאומי.

<משה ברסימנטוב: אנחנו התחלנו כבר את הדיון עם הביטוח הלאומי.

<משה ברסימנטוב: אנחנו נגיע אתם להבנות על המשאבים שנדרשים כדי לעמוד בהוראות החוק ולעשות את זה בצורה סבירה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מציעה לביטוח הלאומי לשלוח את פקידי מס הכנסה לגבות את הכסף הזה מתוך המגזרים השונים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עכשיו במהירות – ואני מבקש מחבריי חברי הכנסת – כי גם אם נרצה לפצל את זה, גם אם נרצה לבטל, אנחנו צריכים לעבור תהליך הקראה.

<משה ברסימנטוב: עוד משפט אחד אדוני היושב ראש.

<משה ברסימנטוב: שכחתי לומר אותו.

<משה ברסימנטוב: היו ועדות בעבר, לפחות שתיים, שהמליצו כן לבטל את הדבר ולהחיל את חובת התשלום על עקרות בית.

<משה ברסימנטוב: גם הוועדה האחרונה שבחנה את הביטוח הלאומי, גם ועדה משנת 1997 או 1998.

<משה ברסימנטוב: בסך הכול בדרגי המקצוע לאורך השנים היה קונצנזוס שהעיוות הזה לא משרת.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: חבריי, אנחנו צריכים לעבור את התהליך הפורמלי.

ניסן סלומינסקי: לכן תנו לנו לקרוא את זה במהירות.

ראובן ריבלין: אם אנחנו לא מקבלים את זה, זה הולך להסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אמרתי.

ניסן סלומינסקי: תנו לנו לקרוא את הסעיף הזה במהירות.

ניסן סלומינסקי: הדברים נאמרו.

ניסן סלומינסקי: מי שרוצה, יכניס הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כבר נדע איך לטפל בזה.

ניסן סלומינסקי: תקריאי את זה מהר.

ניסן סלומינסקי: אני ממהר קצת כי אני רוצה להתקדם.

ניסן סלומינסקי: ראש עיריית אילת מחכה לנו.

<שמרית גיטלין שקד: אני רק רוצה להעיר הערה קטנה.

<שמרית גיטלין שקד: הדיון הוא לא על ביטוח לאומי.

<שמרית גיטלין שקד: מכיוון שהיה כאן איזשהו דיון על הזכויות שיינתנו לעקרות הבית מביטוח לאומי, חשוב לציין ששם מדובר רק על עקרות בית מתחת לגיל חמישים.

<שמרית גיטלין שקד: עקרות הבית מגיל חמישים ומעלה לא ייהנו מתוספת הזכויות האלה.

<משה ברסימנטוב: ולא ישלמו.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו קוראים דף מצורף.

<שמרית גיטלין שקד: זה כולל תיקונים שמשרד האוצר העביר.

<שמרית גיטלין שקד: חוק ביטוח בריאות ממלכתי 75.

<שמרית גיטלין שקד: בחוק ביטוח בריאות ממלכתי התשנ"ד-1994, בפרק זה – חוק ביטוח בריאות ממלכתי, בסעיף 2 אחרי ההגדרה חוק הביטוח הלאומי, יבוא חוק הבטחת הכנסה התשמ"א-1980.

<שמרית גיטלין שקד: (1) בסעיף 14 – (א) בסעיף קטן (א), ההגדרה "עקרת בית" – תימחק.

<שמרית גיטלין שקד: (ב) בסעיף קט (ה) בפסקה (1), בסופה יבוא: "שני מבוטחים שהם בני זוג ומשתלמת להם השלמת הכנסה ולשניהם משתלמת קצבת זקנה, יהיו חייבים לשלם דמי ביטוח בריאות בעד שניהם בסכום המינימום.

<שמרית גיטלין שקד: מבוטח שמשולמת לו ולבן זוגו השלמת הכנסה והוא זכאי לקצבת זקנה, ישלם את דמי ביטוח בריאות בעדו ובעד בן זוגו בסכום המינימום בלבד.

<שמרית גיטלין שקד: (2) בפסקה (2), המלים "וכן מבוטח כאמור שלבן זוגו משולמת קצבת זקנה" – יימחקו.

<שמרית גיטלין שקד: אחרי "חייב לשלם דמי ביטוח בריאות" יבוא "בעדו ובעד בן זוגו" ואחרי ה"128 שקלים חדשים לחודש" יבוא "להלן – הסכום הכולל".

<שמרית גיטלין שקד: שני מבוטחים שהם בני זוג ומשתלמת לכל אחד מהם קצבת זקנה ללא הבטחת הכנסה, יהיו חייבים לשלם דמי ביטוח בריאות בעד שניהם בסכום הכולל בלבד.

<שמרית גיטלין שקד: (3) בפסקה (4), בסופה יבוא: "ו-(ו)(1)".

<שמרית גיטלין שקד: (ג) אחרי סעיף קטן (ו) יבוא: - (ו1) על אף האמור בסעיף קטן (ו), מבוטחים שהם בני זוג כהגדרתם בחוק הבטחת הכנסה ושמשתלמת להם גמלה לפי החוק האמור, למעט בני זוג שלשניהם הכנסה, סך דמי ביטוח הבריאות לפי סעיף זה ששולמו בעדם לא יעלה על סכום המינימום ואולם אם לאחד מבני הזוג הכנסה שבשלה משתלמים בעדו דמי ביטוח בריאות לפי סעיף זה בסכום העולה על סכום המינימום, יהיה סך דמי ביטוח הבריאות לפי סעיף זה שישולם בעד שני בני הזוג בשיעור של חמישה אחוזים מההכנסה כאמור.

<שמרית גיטלין שקד: בסעיף קטן זה, הכנסה – הכנסה או גמלה לפי סעיפים קטנים (ב) עד (ד) לפי העניין.

<שמרית גיטלין שקד: (ד) בסעיף קטן (ז), המלים "בעד עקרת בית" – יימחקו.

<שמרית גיטלין שקד: 76.

<שמרית גיטלין שקד: חוק ביטוח בריאות ממלכתי, תחילה ותחילה תחילתו של סעיף 14 לחוק ביטוח בריאות ממלכתי כנוסחו בסעיף 75(2) לחוק זה, ביום כ"ט בטבת התשע"ד, 1 בינואר 2014, והוא יחול על דמי ביטוח בריאות המשתלמים בעד היום האמור ואילך.

ניסן סלומינסקי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הסתייגות בעד כל אחד מהסעיפים.

ראובן ריבלין: הסתייגות של שלושת הנוכחות כאן בצירופי.

ראובן ריבלין: סעיף 75 להצעת חוק ההסדרים יימחק.

<שמרית גיטלין שקד: סעיף 75 ו-76.

ראובן ריבלין: או יפוצל.

ראובן ריבלין: אז יוכל מי שרוצה להצביע בעד ומי שרוצה יוכל להצביע נגד.

ראובן ריבלין: יפוצל.

ראובן ריבלין: אנחנו מסכימים.

ראובן ריבלין: יפוצל.

אורלי לוי אבקסיס: ובנוסף על כל אחד ואחד מהסעיפים, למקרה שזה לא יעבור.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, סיימנו את הדיון בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: לכבודו של ראש עיריית אילת אני רוצה להקדים את הנושא שלו, חוק אזור סחר חופשי באילת.