ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 70, 2013-08-26 09:00

עמרם מצנע: בוקר טוב לכולם.

עמרם מצנע: אנחנו פותחים את החלק השני והעיקרי של הישיבה, שזו בעצם ישיבה, הייתי קורא לה מסורתית, של התכנסות כל הגורמים המשפיעים בחינוך עם הנהלת משרד החינוך, בראשה שר החינוך, לקראת פתיחת שנת הלימודים.

עמרם מצנע: אנחנו קיימנו עוד לפני מספר שבועות ישיבה עם המנכ"לית בנושאים היותר פיזיים ארגוניים, ואת הישיבה הזו אנחנו רוצים לייחד יותר לנושאים התוכניים הפדגוגיים.

עמרם מצנע: זו פתיחת שנת הלימודים הראשונה של הכנסת בהרכבה הנוכחי, כמובן של ועדת החינוך וכמובן של אדוני שר החינוך, וכגודל הציפיות כך, אני מקווה, גם יהיה גודל השינויים.

שי פירון: גודל האכזבות.

עמרם מצנע: לא, אתה רואה שאני חושב חיובי.

עמרם מצנע: כבר בראשית הישיבה אני רוצה לאחל לכולנו שקודם כל השנה תיפתח כסדרה, זה נראה שזה אכן יקרה, אבל בשביל זה צריך לעבור מחר את היום הראשון, ותימשך כסדרה.

עמרם מצנע: אני רוצה לאחל לעצמנו שהשנה תהיה מעניינת ומלאת אתגרים ומענים לאתגרים ויכולת בחינה של נושאים רבים, ישנים, חדשים ואחרים, והכנסתם לתוך המערכת.

עמרם מצנע: זו בהחלט שנה שאחרי שהייתה לנו ההקדמה של השלושה-ארבעה חודשים של הכנס הקודם של הכנסת ושלך, כשר החינוך, זו בהחלט שנה שבה אני חושב שחלק גדול מהזמן שלנו ייוחד לנושאים שונים, מגוונים, רבים, שנמצאים על סדר היום הציבורי בכלל ועל סדר מערכת החינוך בפרט, נושאים שמעבר לכותרות ולסיסמאות שנשמעות הרבה מאוד פעמים על ידי דוברים שונים, מחייבים השקעת הרבה מחשבה, הרבה יכולת ניתוח וחיזוי כמובן מה נכון לעשות ומה לא נכון לעשות.

עמרם מצנע: אני מקווה שנתרחק מפופוליזם ונוכל באמת לבחון את הדברים, שכן רמת השימוש בסיסמאות ובכל מיני כותרות של כל מיני גופים שאין עליהם את האחריות בסופו של דבר וגם לא נושאים בסמכות, מציפה את כולנו ולפעמים אמרת זה כאילו עשית, ואנחנו יודעים שהמעשה הוא רק אחרי מחשבה, מחשבה תחילה, ולוקח הרבה מאוד זמן כדי לעשות שינויים אמיתיים ארוכי טווח ולא רק קוסמטיים.

עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שאני באופן אישי חושב שיש לנו מערכת חינוך טובה.

עמרם מצנע: אנחנו נוהגים הרבה מאוד להעביר ביקורת, אבל מערכת החינוך טובה.

עמרם מצנע: הראיה הכי טובה שיש לי, זה שאם כל מנהל בית ספר, כמעט כל מנהל בית ספר, כל ראש רשות, ואני הייתי בהרבה מאוד כנסים של לקראת פתיחת שנת הלימודים ברחבי הארץ, כל אחד משבח ומהלל את מערכת החינוך שנמצאת תחתיו, יש לו הרבה ביקורת על האחרים, הרבה ביקורת על הסביבה שמשפיעה עליו, אבל הוא בעצמו, איך אומר מי שאומר?

עמרם מצנע: דבש, נופת צופים.

עמרם מצנע: אז אם אתה מחבר אחד לאחד, אז יש לנו בהחלט מערכת חינוך טובה, שאפשר להשתבח בה.

עמרם מצנע: יש הרבה מאוד דברים שראויים לתיקון, לשינוי ולבחינה מחדש.

עמרם מצנע: אני מוטרד מאוד מהפערים החברתיים.

עמרם מצנע: לפחות לפי דעתי זה הנושא הראשון במעלה, המרכזי.

עמרם מצנע: אני חוזר על זה ואומר את זה בכל כך הרבה הזדמנויות ואני אומר את זה גם כאן.

עמרם מצנע: כמי שניתנה לו הזדמנות באמת מדהימה, אישית, לעמוד גם בראש רשות מבוססת, שיש לה יכולות עצמאיות גדולות מאוד, עם מערכת חינוך מפוארת, ומצד שני להיות ביישוב בדרום, בירוחם, שהוא בעצם האמא אולי של עיירות הפיתוח, של הפריפריה החברתית, הגיאוגרפית, ואם אתם רוצים המנטלית, אני למדתי באופן בלתי אמצעי, הלכה למעשה, לא רק שיש פערים, זה כולנו יודעים, אבל שאפשר להתמודד עם הפערים האלה.

עמרם מצנע: צריך לקבל החלטות, צריך אומץ לב כדי לקבל החלטות לא כל כך פופולאריות לפעמים, ואני אקרא לילד בשמו, למרות שבשלטון המקומי כועסים עליי, וזה התקצוב הדיפרנציאלי והיכולת לא רק לעשות שוויון במערכת החינוך, שוויון הזדמנויות, אלא גם צדק שבו אנחנו באמת מאפשרים לכל ילד וילדה באשר הם מהפריפריה, באשר הם מהאוכלוסייה הלא יהודית, באשר הם מהאוכלוסייה הדתית והחרדית, מאפשרים לכל אחד ואחד הזדמנות שווה להצליח בחיים, להיות בן אדם מועיל לעצמו, למשפחתו, לסביבה וכמובן למדינה.

משולם נהרי: המוכר שאינו רשמי?

עמרם מצנע: אני מדבר כרגע על כל ילד וילדה במערכת החינוך ולהערתך, אני חוזר ואומר, מערכת החינוך הציבורית פתוחה ודלתה לא נסגרת בפני כל - - -

משולם נהרי: אבל אתה נתת את ידך לפגיעה - - -

עמרם מצנע: אבל תן לי רגע לסיים, חבר הכנסת נהרי.

עמרם מצנע: אני נתתי את ידי הרבה שנים למערכות חינוך שונות ואני מרגיש מאוד מאוד מחוזק בדברים האלה.

עמרם מצנע: נושא שני הוא גודל כיתות הלימוד.

עמרם מצנע: אני כבר ביקשתי ממשרד החינוך להכין עבודה על מה המשמעות להחליט שאנחנו יורדים מ-40 ל-35 גג, עם המשמעויות התקציביות.

עמרם מצנע: אני מוכן שנוכל במשך השנה לטפל גם בזה.

עמרם מצנע: נושא נוסף כמובן, אדוני השר וגברתי המנכ"לית, זה כל נושא תשלומי ההורים.

עמרם מצנע: גם בתחום של תשלומי היתר שגובים, תשלומי החובה ותשלומי הזכות, וגם כמובן בבתי הספר הייחודיים, ששם הבעיה היא כמובן הפוכה בכלל והיכולת לעבור באמת למערכת שבה הורים יכולים להשפיע, אבל כמובן במידה ובגבולות מתאימים, אני חושב שהיכולת שלנו למצוא את הדרך, ואני יודע שאתם עוסקים בזה, וזה יעלה, כל הנושא הילדים עם הצרכים המיוחדים כמובן.

עמרם מצנע: נושא קבלת האחר, שהוא קשור כמובן לכבוד האדם ו-, לא וחירותו, זה לא מתאים פה, אבל כבוד האדם באשר הוא, קבלת האחר, התמודדות ומלחמה ומאבק בלתי פוסק בתפיסות גזעניות שנמצאות היום בחברה הישראלית ומשפיעות על הנוער שלנו.

עמרם מצנע: בטיחות בבתי ספר ועוד דברים רבים נוספים.

עמרם מצנע: אני לא רוצה להאריך, אני מבקש ממך, אדוני השר, לתמצת את דבריך כדי לאפשר גם - - -

שי פירון: אני גם מוכן ללכת עכשיו, אם אתה רוצה, אין לי בעיה.

עמרם מצנע: אמרתי לתמצת את דבריך, כי אני רוצה שאנחנו נוכל גם לשמוע את השאלות, את ההערות של הציבור שהתאסף כאן.

עמרם מצנע: אנחנו יודעים שאנחנו לא יכולים להשפיע על פתיחת שנת הלימודים שקורית מחר, אנחנו בהחלט יכולים להיות שותפים לנושאים ולתחומים השונים שיעלו במשך שנת הלימודים הקרובה.

עמרם מצנע: בבקשה.

שי פירון: בוקר טוב לכולם.

שי פירון: קודם כל אני אומר, בהמשך לדברים של מכובדי יושב ראש הוועדה, אני באופי שלי בלתי מרוצה סדרתי.

שי פירון: אני חושב שהמצב הוא רחוק עדיין מהאופן שבו הייתי רוצה לראות את מערכת החינוך הישראלית ותמיד יש לי את החלום שאני מניח שיש להרבה מכם, שאם רק הקדנציה הייתה מתחילה חודשיים לפני והיה עוד חודשיים להכין, אם רק התקציב היה עובר שלושה חודשים לפני והיה יותר זמן לחולל שינויים, היו קורים דברים הרבה יותר גדולים, ולכן אני קודם כל רוצה לפתוח – אני לא מרוצה.

שי פירון: אני חושב שהיו צריכים להתרחש הרבה יותר דברים, יש הרבה מאוד סוגיות שאני אגע בהן, שמאוד מאוד הייתי רוצה לטפל בהן.

שי פירון: אני רוצה לומר שלושה משפטים קצרים בטרם אעשה סקירה ממוקדת מתומצתת ככל שניתן.

שי פירון: אני מניח שעל חלק מהדברים אני אדלג, בטח תתייחסו אליהם בשלב השאלות והתשובות, אני רוצה לומר שלושה משפטים לגופו של הדיון.

שי פירון: אני חוזר על המשפט הזה פעם אחר פעם בשבועות האחרונים, יש דברים שאני מאמין שצריך לתקן אותם ואני עושה אותם למרות שצועקים ולא בגלל שצועקים, אם משהו צודק במערכת החינוך וצריך לשפר ולתקן אותו, אני לא באתי לכאן מהעולם הפוליטי, אני שליח של מערכת החינוך.

שי פירון: המורים והמנהלים הם קבוצת האוכלוסייה שלי, איתם אני שותה קפה בערב, לא עם אנשים אחרים ואותם אני מייצג.

שי פירון: העובדה שלא את הכול אפשר להספיק בפרק זמן קצר משתי סיבות, סיבה ראשונה היא קודם כל התהליכיות, גם התהליכיות התרבותית, גם התהליכיות עד שרפורמות כאלה ואחרות, תכניות כאלה ואחרות, מתקבעות בשטח, זה לוקח זמן, וגם סדרי עדיפויות תקציביים.

שי פירון: אם מישהו מבטיח לי שמחר בבוקר אנחנו מקבלים תוספת, אני יודע גם לנקוב במספר, של 15 מיליארד שקלים בשנה, אני פותר את כל הבעיות שיושב ראש הוועדה העלה כאן, אבל בסופו של דבר, אדוני יושב ראש הוועדה, רק לצורך הדיון, אני יודע היום שכדי לפתור את כל בעיות החינוך המיוחד, וכשאני אומר 'כל', אני מתכוון לרוב מוחלט, אנחנו צריכים סדר גודל של 850 מיליון שקלים בשנה, ואני יודע שכדי להקטין שכבה ל-32 תלמידים, ביקשת שאני אבדוק את זה, המחיר הקבוע הוא 80 מיליון שקלים לשנה לשכבה אחת, ובנייה חד פעמית היא כ-70 מיליון שקלים, זה נותן כ-1 מיליארד ו-200 מיליון לשנה הראשונה.

שי פירון: החוכמה היא לקבל החלטות על סדרי עדיפויות.

שי פירון: הקושי הוא לא להגיד מה צריך.

שי פירון: מה צריך?

שי פירון: כולם פה יודעים, יש מישהו שלא יודע מה צריך לעשות?

שי פירון: יש מישהו שלא יודע איזה מערכת חינוך היינו רוצים לראות?

שי פירון: כמה היינו רוצים לראות סייעות בגיל הרך וכמה גננות פר ילד וכמה תלמידים בכיתה ומה יהיה שכר המורים האידיאלי שהיינו רוצים וכמה סייעות בחינוך המיוחד ולחסל פעם אחת ולתמיד את התופעה הנוראית הזאת שנקראת מורה קבלן ועוד שורה ארוכה של דברים?

שי פירון: יש כאן משהו שאנחנו לא מסכימים עליו?

שי פירון: יש מישהו שלא רוצה לעשות את הדברים האלה?

שי פירון: הרי זה ברור לכולם שכל אחת מהשאלות העומדות על הפרק עכשיו היא שאלה דרמטית שצריך לעשות הכול כדי להתמודד איתה.

שי פירון: השאלה הקשה ביותר היא מה הסדר ואיך מסדרים סדרי עדיפויות לתקופה שבה מבחינה כלכלית כולם יודעים מה המציאות, אף אחד פה לא הגיע לוועדת החינוך מהירח, אנחנו יודעים בדיוק באיזה סיטואציה מדינת ישראל פועלת, כולם מכירים את תקציב המדינה ואת הקשיים הגדולים שהוא מעורר איתו, כולם מכירים את הסיטואציה הזאת.

שי פירון: ומכיוון שזאת התמונה, אני רוצה לומר שהדילמה שאליה אני קשור ועליה אני משוחח כל היום עם אנשים, שומע, מקשיב, הדילמה היא לא מה לעשות אלא מה קודם, וזו דילמה לא פשוטה.

שי פירון: היא קורעת את ליבי ואני אומר את זה לא כמטפורה, משום שאני יודע עד כמה יקרים לי ילדי החינוך המיוחד מחד, אני לא חושב שצריך להרחיב בכך, ועד כמה יקרים לי המורים, ואני מבין שצריכים כיתות יותר קטנות, ועד כמה אם מדברים על היפוך הפירמידה היה נכון שלגננות תהיה עוד סייעת, בעיקר בגיל 3-4, כי זה היה משנה באופן דרמטי את היכולת להתייחס לכל ילד וילד בשלבי ההתחלה.

שי פירון: הרי הכול ברור, הרי אף אחד פה לא מתווכח על השאלות.

שי פירון: ולכן השאלה שעליה צריך להתקיים דיון וככל שהוא יהיה עמוק יותר וככל שהוא יהיה מתלהם פחות וככל שהוא יהיה פחות אינטרסנטי, נוכל לנסות לייצר ביחד איזה שהיא תמונה שלמה וראויה, נשרטט מפת דרכים משותפת של כולנו, כדי להביא את מערכת החינוך הישראלית למקום שהיינו רוצים שהיא תהיה בו.

שי פירון: והערה אחרונה.

שי פירון: אני שומע פעם אחר פעם את החיוניות של הפרדת ה- מהפוליטיקה.

שי פירון: כל פעם מדברים, דת או מדינה וכו'.

שי פירון: אני מאלה שסבורים שחייבים להפריד בין חינוך לפוליטיקה ואני שומע את השיח ביומיים-שלושה האחרונים במגוון רחב של תחומים, אני שר החינוך, אני נציגם של מורים, אני מציע שאני אתעלם מהיבטים פוליטיים, ויכוחים שלא בהכרח ממין העניין שנוצרים מסביב לשאלת החינוך, אני חושב שעדיף להרוויח עוד שעה של שיחה עם מורה או מנהל, עד היום הספקנו לפגוש בימי השישי אישי כמה מאות של מורים, נראה לי יותר חשוב שאני אשקיע את האנרגיות שלי בלהקשיב למורים ומנהלים.

שי פירון: עשיתי אתמול בלילה, זה עניין אותי, בכמה מיילים אישיים התייחסתי למורים ומנהלים מתחילת הקדנציה.

שי פירון: הורים אני לא סופר כרגע, תיכף נגיע להורים.

שי פירון: זה יצא למעלה מ-3,250 בני אדם שנוצר איתם קשר אישי, אמיתי, שמדבר על חינוך, שעוסק בשאלה איך צריכה להיראות מערכת החינוך, מה צריך לקרות, איך צריכים ללמד, מה קורה בבית הספר, מה קורה בכל מקום ומקום.

שי פירון: ואני באמת באמת מציע להתמקד כרגע בשאלות החינוכיות הטהורות.

שי פירון: זה קשה, זה לא קל, לכולנו יש יצרים, כל אחד רוצה להגיב ברגעים כאלה ואחרים, אבל אני חושב שאחד מהדברים המרכזיים ששר החינוך צריך לעשות זה לתת דוגמה חינוכית ולהישאר ממוקד בשאלות המרכזיות.

שי פירון: ולכן אחרי ההקדמות האלה אני רוצה לגשת לגופם של דברים.

שי פירון: אחת, אמר נכון יושב ראש הוועדה, סוגיית התקצוב הדיפרנציאלי היא אחד מהביטויים המרכזיים ביותר לשינוי מהותי כדי לצמצם פערים.

שי פירון: אבל כדי שיצומצמו פערים במדינת ישראל צריכים לקרות כמה דברים ואני אמנה אותם.

שי פירון: קודם כל הדבר הראשון, אני רוצה לבשר לך, שכבר החלו ישיבות, הייתה ישיבה אחת מרובת משתתפים, ישבו בה נציגי השלטון המקומי, נציגי אגף התקציבים באוצר, נציגי משרדי, כדי לשבת על סוגיית התקצוב הדיפרנציאלי באופן ממוקד ולהגיע לתוצאה שתוכל להיות מופעלת בהקדם, זה אינטרס של כולנו, וכדי לייצר מצב שבו התקצוב הדיפרנציאלי בישראל לא יהיה טקסי, לא יהיה סמלי, אלא יהיה מהותני, כזה שבאמת מאפשר לתלמידים בפריפריה חברתית וגיאוגרפית לקבל הרבה יותר ממה שהם מקבלים היום.

שי פירון: כפי שרמזת בדבריך, זה תהליך לא פשוט.

שי פירון: יש שלטון מקומי מבוסס וחזק, הוא לא נוטה לוותר על נכסיו במהירות.

שי פירון: אתה אמרת יפה שאתה מכיר גם את חיפה וגם את ירוחם, אבל אני מקווה שיחד נצליח לחולל מהלך משותף.

שי פירון: אבל התקצוב הדיפרנציאלי הוא אחד מהדברים.

שי פירון: ישנם עוד שני דברים שאני רוצה לציין.

שי פירון: הדבר השני, אין ספק שסוגיית תשלומי ההורים היא אחד מהדברים שמייצרים פערים לא מידתיים ולא ראויים בין הורים חזקים להורים מוחלשים.

שי פירון: לכן, כפי שאמרתי, בישיבה שבה עסקנו באישור תשלומי ההורים, שלא אהבתי אותם, מאוד לא אהבתי אותם, שחשבתי שלא ראוי שייעשה, אבל זה היה סד הזמנים שנתקלנו בו, התקיימו כבר פגישות, גם עם הביטוח הלאומי וגם עם אנשי האוצר, כדי לשנות את האופן.

שי פירון: בעקבות פנייתו של הדר' קדמן, חזרתי לקרוא כמה וכמה דוחות מן העבר, קראתי אותם ביסודיות, העמקתי בהם, יש שם לא מעט דברים שנראים לי הגיוניים ואני מתחייב לעשות כל מאמץ כדי שלקראת שנת הלימודים הבאה בחקיקה נוכל לבוא עם מתווה אחר, בצורה אחרת, שבאמצעותה נייצר מצב שבו תשלומי ההורים לא יעשו שלוש פעולות, הם יעמידו מורה או מנהל מול הורה, הם לא ייצרו מצב שבו תשלומי ההורים לא יהיו דיפרנציאליים, טיול שנתי צריך לעלות אחרת לאנשים שונים, והם לא יהפכו את תשלומי ההורים לכביש עוקף כדי לייצר חינוך פרטי כזה או אחר.

שי פירון: אתם יודעים, אני כל פעם מתרגש מחדש כששולפים לי כל מיני דברים שאמרתי בתפקידיי הקודמים, מישהו חושב שהוא יביך אותי, אבל אני מתנצל, אני שר החינוך ולא שיניתי את דעתי.

שי פירון: אותם דברים שחשבתי לפני, אני חושב גם היום.

שי פירון: אני מודה שהרבה יותר קשה ליישם את הדברים מהכיסא הזה מאשר לומר אותם מכיסאות אחרים, בזה אני מודה, אבל מותר לומר, המציאות הזאת של תשלומי ההורים מייצרת אפליה שהיא לא ראויה ולא מידתית.

שי פירון: הדבר השלישי הוא לייצר מסלולי לימוד שמותאמים לאוכלוסיות מגוונות, כדי שילדים רבים יוכלו להביע את כישוריהם ואת מצוינותם, לאו דווקא בדרך שמישהו ספציפי לפני 20 או 30 שנה החליט שזאת הדרך היחידה למצוינות.

שי פירון: זה ויכוח שהתעורר בימים האחרונים בחברה הישראלית.

שי פירון: ביממה האחרונה הוא הגיע לשיאו.

שי פירון: אני רוצה לומר, מעבר לוויכוח, דבר שחשוב שהוא יירשם בספר דברי הימים למלכי ישראל.

שי פירון: אמש ממשלת ישראל דנה שעתיים וחצי בנושא חינוך.

שי פירון: אפשר להגיד שהיה ויכוח כזה, ויכוח אחר, אני חייב לומר שבשלב הזה, לפי תכנית העבודה שלי שעובדת די בסדר, תפקידי המרכזי הוא לחולל דיון ציבורי עמוק בשאלה מה היא למידה, וזה קורה.

שי פירון: העובדה שאתה פותח את כל העיתונים יום אחרי יום וקורא שזה כותב בכֹה וזה בכֹה, זה בעד וזה נגד, העובדה שמתנהל סוף כל סוף דיון רציני בשאלה מה אנחנו מצפים מהילדים שלנו, ואני מאוד מאוד שמח על הדבר הזה.

שי פירון: אני מאוד שמח על הדיון ועל הוויכוח שהיה אתמול.

שי פירון: זה היה דיון מרגש מאוד.

שי פירון: אני קראתי הבוקר כמה כותרות, זה כנראה לא הדיון שהייתי בו, אבל בדיון שאני הייתי בו, וחלק גדול מהיושבים כאן היו שם, לפחות מאנשי משרדי, בדיון שאני הייתי בו היה ויכוח ענייני מאוד, הוא חצה מפלגות והוא חצה קבוצות והוא ייצר והעלה והציף שאלות מאוד לא פשוטות.

שי פירון: אז אחת מהדרכים בעיניי זה חידוש החינוך המקצועי.

שי פירון: אני חושב שבלי חידושו של החינוך המקצועי, בזהירות יתרה, לא כגורם מסליל, לא כגורם שמפריד בין מרכז לפריפריה, לא כגורם שאומר בואו נעשה לעצמנו עבודה קלה, צריך להיות לזה, אם להשתמש במילים מודרניות, סוג של קמפיין כדי שיהפוך אותו להיות לגיטימי לכל ילד ממשפחה שונה.

שי פירון: שאלו אתמול בממשלה, 'האם היית שולח את הילד שלך לחינוך מקצועי?'

שי פירון: ואני אומר לכם עכשיו שאני שמח לומר שיש לי כמה וכמה ילדים והקדוש הברוך הוא זיכה אותי שכשם שפרצופיהם שונים, כך דעותיהם ותכונותיהם שונות, ויש ביניהם שכן, ובטח הם היו מצליחים הרבה יותר מאשר לסיים את מערכת החינוך עם תסכול עמוק ועם מריבות בלתי פוסקות עם אבא ואמא לקום כל יום מחדש לבית הספר.

שי פירון: אז שלושת הדברים שאמרתי עכשיו, תקצוב דיפרנציאלי, הסדרת סוגיית תשלומי ההורים והסוגיה של חינוך מקצועי, הם בעיניי קפיצת מדרגה משמעותית בצמצום פערים.

שי פירון: זאת נקודה אחת.

שי פירון: הנקודה השנייה שמכובדי נגע בה ואני רוצה להתייחס אליה היא כל מה שנוגע לבאגים או לסוגיות שלא טיפלנו בהם במהלך השנים והם גדלו וגדלו וגדלו והפכו להיות, הייתי אומר, גורם שמאיים עלינו באופן אסטרטגי.

שי פירון: אני מתכוון לסוגיית החינוך המיוחד, שמכריחה התייחסות שונה בתכלית.

שי פירון: העובדה ששר החינוך בעזרת אנשים באמת מדהימים במשרד, באמת, אני חייב לומר, אם יש דבר שאני צריך לחזור עליו בתשובה בראש השנה הקרובה, זה העובדה שרק כשמגיעים למשרד החינוך, זה נורא נוח להיות מחוץ למשרד החינוך ולדבר על עובדי המשרד, אבל עובדי המטה, מדובר באנשים איכותיים, מסורים, שלא פוסקים מעבודה לרגע אחד, יום ולילה, באמת, תאמינו לי, אני לא הייתי מסתדר איתי.

שי פירון: יום ולילה, יום ולילה, והאנשים האלה מתמסרים ללא הפסקה לצורך העניין הזה.

שי פירון: זה לא יכול להימשך ככה, שכל פעם פותרים את הבעיה לאמא הספציפית, לאבא הספציפי, לילד האחד, לנקודה הזאת, אנחנו כל הזמן מתעסקים בהתעסקות פרטנית כזו או אחרת, אבל יש כאן משהו מן הבסיס שהוא חייב לקבל פתרון שורשי עמוק.

שי פירון: ויש כאן סוגיה שהזכרת קודם, אני רוצה לומר, אני מתייחס למורי הקבלן בחומרה מסיבה שונה קצת מהסיבה שבה מתייחסים רוב  האנשים שמסביבי.

שי פירון: כלומר ברור שהעובדה שיש אנשים שלא מקבלים שכר ראוי כמו כולם וברור שהעובדה שיש אנשים שמפוטרים בזמן החופש הגדול ולא מקבלים זכויות כמו שצריך, וברור שהעובדה שחלק מהזכויות לא מוקנות לכולם, ברור שהיא בעייתית, אבל דווקא כדי לחבר את זה אחר כך לכל הסוגיה של היחס לאחר, זה בעיניי כתם מוסרי לחברה שרוצה לדבר על ערכים והיא בעצמה מחוללת בתוכה משהו שהוא כל כך פגום וכל כך פגוע מבחינה ערכית.

שי פירון: לכן הפגישה הראשונה שקיימתי, כשנכנסתי לתפקידי כשר החינוך בכנסת, הייתה עם קבוצת מורים מירושלים, שחלק ממנה שוחחו אותנו, אמנון, אני רואה אותך יושב פה, ואני אמרתי שבשנתיים הקרובות אנחנו נעשה מאמץ לחסל את התופעה הזאת.

שי פירון: צריך להיערך לכך, זו פעולה לא פשוטה, אבל אנחנו נעשה את זה.

שי פירון: הנקודה השלישית שאמרתי שהיא בעייתית מאוד היא סוגיית גודל הכיתות, אבל אני רוצה להזכיר עוד סוגיה.

שי פירון: אם אתה רוצה, אני אומר שוב פעם, אנחנו מדברים סך הכול בסדרי גודל של למעלה ממיליארד שקלים, צריך להתחיל להיערך לסוגיה הזאת, צריך לבנות תכנית עשור, אני לא יודע להתחייב היום על כמה זמן דבר כזה ייקח, אני לא יודע לומר היום מה הדרך הנכונה ליישם, אבל אין לי ספק שאני חייב להיכנס לסוגיה הזאת בהקדם ולהתחיל להציע מתווים של פתרונות.

שי פירון: הסוגיה השלישית שאני רוצה לגעת בה, שנגעת, וממנה אני אומר גם מה שאני רציתי קצת לומר, אם לא קשה לך, אני אקצר, אל תדאג, היא כל מה שנוגע לנושא השנתי שנבחר על ידי משרד החינוך.

שי פירון: קודם כל לא נבחר נושא שנתי, נבחר נושא לתקופה.

שי פירון: ביחס אל האחר, האחר הזה הוא אני, זו אמירה בעלת משמעות עמוקה.

שי פירון: מערכת החינוך מקבלת על עצמה לייצר תהליכי עומק שבאמצעותם היא לא יכולה לקבל גילויים של גזענות, של הדרה, של אי קבלת האחר באשר הוא.

שי פירון: כל אחד הוא אחר בסיטואציה מסוימת, בכל אחד יש אחרות, בכל אחד יש איזה שהיא נקודה שביחס לאדם השני הוא נראה אחר והתפקיד שלנו, כדי לייצר חברת מופת, הוא לבנות תשתית שבה כל אדם, ללא הבחנה בין דתו, צבע עורו, תפיסת עולמו, מקום מגוריו, יוכל לקבל מקום שווה וחשוב בתוך מערכת החינוך.

שי פירון: אנחנו נקדיש לכך הרבה מאוד מערכים חינוכיים, אבל גם נעשה פעולות בפועל, פעולות מעשיות.

שי פירון: אנחנו לא נוותר על כך, אפילו לא לרגע אחד.

שי פירון: אני לא הייתי רוצה להתעלם מהקשיים שאנחנו נתקלים בהם, אבל אני גם לא הייתי רוצה לכפור או להשתמט מאחד מהתפקידים המרכזיים.

שי פירון: אני רוצה להזכיר שאני לא שר הלימוד ואני לא שר הבגרות, אני שר החינוך.

שי פירון: בתור שכזה אני מחויב לעשות כל שניתן כדי לייצר אטמוספרה, היגיינה ציבורית ושפה אחרת בחברה הישראלית.

שי פירון: מכאן אני רוצה להגיע לשתי הנקודות שאני רציתי להתייחס אליהן.

שי פירון: אני אעשה את זה בקיצור רב, למרות שהיה ראוי שנשקיע בהן הרבה זמן, אבל אני נוהג להקשיב לעמרם מצנע, אני מאוד מכבד אותו.

שי פירון: מערכת החינוך הישראלית תשתנה בזמן הקרוב.

שי פירון: המערכת הפדגוגית לא תיראה כמו שהיא נראתה.

שי פירון: זה יכול להיראות כך, זה יכול להיראות אחרת, זה יכול להיות אחד יותר, אחד פחות.

שי פירון: אני בכלל, דרך אגב, לא מדבר על בחינות בגרות, כי בעיניי זה לא הסיפור, הסיפור הוא אחר.

שי פירון: האם אנחנו מותאמים למאה ה-21, האם אנחנו מסוגלים להגיד שהבסיס של השיח החינוכי עומד על אמון, עומד על אהבה, אהבת האדם, אהבת התלמיד, הכלת התלמיד ועובד על הצטיינות?

שי פירון: לאהוב, להאמין ולהצטיין.

שי פירון: אני חושב שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להמשיך להתכסות בשורה ארוכה של בחינות וטפסים שמונעים מאיתנו לשאול את שאלת הזהות העמוקה של מערכת החינוך הישראלית והיא, למה, לשם מה, מה הצורך בבית הספר במאה ה-21.

שי פירון: בעולם שבו הידע חשוף כל כך, בעולם שבו הידע נגיש כל כך, בעולם שבו יש שינוי מהותי בסמכות, בעולם שבו כל הקשרים החברתיים משתנים, בעולם שבו יש שפע גדול כל כך, אי אפשר להפטיר כבאשתקד.

שי פירון: מי שיהפוך את אחד מהוויכוחים המרגשים ביותר שמתנהלים היום בחברה הישראלית לוויכוח על טופס כזה או אחר בוגד בחלומם של מורים ותלמידים לקבל הזדמנות לחשוב ולחלום חינוך.

שי פירון: אני התייחסתי לבחינות המיצ"ב באופן שהתייחסתי כדוגמה, אני לא אדבר על מה שיהיה, אני מדבר על מה שהיה, לא בשל העובדה שאני חושב שמדידה היא דבר לא טוב.

שי פירון: בעיניי מדידה היא דבר מרכזי וראוי, ואני רוצה לבשר לכם בשורה.

שי פירון: אני אציב מדדים ויהיו יעדים אבל אני רוצה לומר עוד משהו, יש בתכניתי לא לסגת אחורה בשום אחד מהמדדים הבינלאומיים שאנחנו נמצאים בהם, ואני מקווה שמורי ומנהלי ישראל יעזרו לי להוכיח שהעובדה שאנחנו לא משיתים עליהם שוט של מדידה תהפוך אותם להיות חבורה מחויבת יותר ללמידה, כדי להוכיח לכולם שכשנותנים להם חופש ועצמאות וכשנותנים להם חירות ואחריות הם מגיעים למקומות הרבה יותר גדולים והרבה יותר משמעותיים ממה שהיה מקובל.

שי פירון: מדידה ויעדים הם ערך מרכזי חשוב מאוד במערכת החינוך, הצטיינות היא משהו שמדינת ישראל לא יכולה לוותר עליו, אנחנו רוצים יותר חתני פרס נובל, אנחנו רוצים יותר ממציאים גדולים ויותר סופרים ויותר אנשי רוח ואנחנו לא נוותר על כך, ואנחנו מאמינים שמי שיעשו את זה הכי טוב זה המורים.

שי פירון: אנחנו חושבים שהמדידה והיעדים צריכים להיות כלי, מכשיר, ואנחנו חושבים שהם לא יכולים להיות היעד, שהם לא יכולים להיות התכלית של הכול.

שי פירון: לכן, ברגע שבו מבחני המיצ"ב הפכו להיות חזות הכול ובמקום להפוך לכלי שתפקידו, כפי שהם נועדו, כפי שנוצרו, ובאמת הם יחזרו אחרי שנעשה איזה שהיא פעולה נוספת, כלי לבית הספר, אני קורא לזה מראה, אתה עומד מול המראה ואתה אומר 'פה צריך לתקן, פה אני לא מספיק בסדר', 'פה צריך לשפר', 'המורה הזאת צריכה איזה דחיפה', 'בכיתה הזאת חלוקת התלמידים הייתה כנראה לא מספיק טובה, לכן בשכבה יש הבדלים בין ג'2 ל- - -', זה מצוין.

שי פירון: אבל ברגע שילד בקרית מלאכי או בקרית גת הולך בבוקר לבית הספר ומצלמת אחד מערוצי החדשות מצלמת אותו והטקסט אומר שזה ילד שלומד בבית הספר שהגיע למקום הלפני אחרון במיצ"ב, אנחנו פושעים מוסרית.

שי פירון: מה זה?

שי פירון: לסדום היינו, לעמורה דמינו?

שי פירון: מה זה, הילד הזה שגר בפריפריה הוא קבע מי יהיו ההורים שלו?

שי פירון: הוא קבע את שכרם?

שי פירון: הוא קבע את כמות השיעורים הפרטיים שהוא יקבל?

שי פירון: הוא קבע את כמות החוגים שהוא יקבל?

שי פירון: ולכן, עד שלא נתקן את החקיקה, שלא תאפשר ביזויים של תלמידים בישראל, אני בעד חופש מידע, הורי בית הספר חייבים לקבל את המידע.

שי פירון: אבל האם הורי בית הספר צריכים לקבל את המידע של בית הספר השכן, של בית הספר בעיר אחרת?

שי פירון: האם אין נימה רבה של צביעות בכך שבכל פעם שמפרסמים את תוצאות המיצ"ב כולנו מצקצקים שפתיים ונדהמים מהעובדה שמודיעין-מכבים-רעות נמצאת למעלה מאופקים?

שי פירון: איזה קטע, וואו, ועוד פעם יהיו טבלאות כאלה ואחרות.

שי פירון: יש פה אמירה מוסרית, יש פה אמירה ערכית ויש פה אמירה פדגוגית.

שי פירון: כך גם ביחס לתכנית הלמידה בעל יסודי.

שי פירון: האם התמדה של ילדים משולבים בתוך מערכת החינוך היא לא יעד של מערכת החינוך?

שי פירון: האם העובדה שאנחנו יודעים להצביע על פער גדול בין כיתות החינוך המיוחד המשולבות בגילאי היסודי, לעומת המספר בגילאי התיכון, לא משהו שצריך להדליק נורה אדומה?

שי פירון: האם זה לא אומר שזה נובע בין היתר בגלל תחרות לא מאוזנת?

שי פירון: האם סולידריות חברתית ועזרה לזולת היא לא דבר משמעותי, כמו שראינו עכשיו בפרסומים האחרונים, שאנחנו צריכים למדוד גם אותם?

שי פירון: זאת לא מערכת החינוך, זאת החברה הישראלית.

שי פירון: החברה הישראלית צריכה להיפטר מהסכיזופרניה שבה היא אוהבת לדבר בשפה של ערכים, אבל כשזה מגיע לשטח היא מודדת כל דבר בשפה מטריאליסטית של הישגים ושל מי למעלה ממי בכמה יחידות.

שי פירון: זה תהליך תרבותי עמוק.

שי פירון: אם לא באתי לכאן, אלא בשביל זה, אם לא באתי לכאן אלא כדי שמערכת החינוך תשתחרר מהמטריאליזם שמונע ממנה לחנך ולעסוק בעומק החיים, יהיה זה שכרי.

שי פירון: הדבר האחרון שאני אומר ובזה אסיים.

שי פירון: אנחנו גם מבינים שחינוך לא נגמר בבית הספר, לכן הנושא הנוסף המרכזי שמערכת החינוך עוסקת בו הוא מה שאנחנו קוראים לו מחנכים מסביב לשעון, 24/7.

שי פירון: זה לא אומר שהמורים צריכים לעשות את כל הפעולה, יש מערכת שלמה, יש חברה למתנ"סים ויש תנועות נוער ויש ארגונים רבים, ארגוני נוער רבים, ויש הורים ויש קהילה שלמה, ופה אני רוצה להגיע להורים.

שי פירון: במערכת החינוך המתחדשת, ואני רוצה פה לנצל את ההזדמנות גם להודות לנציגות הרשמית של ההורים בישראל, יושבים כאן גדעון וחבריו, במערכת החינוך המתחדשת ההורים הם שותפים, הם לא מול, הם לא לצד, הם לא מעל, הם לא נגד, הם לא במקום, הם יחד, וביחד הזה משרד החינוך צריך לנהל יחד איתם שיח איך למשל אנחנו ממשיכים את המגמה.

שי פירון: ואני אומר את זה ברעד גדול: יש ירידה משמעותית באחוזי הפשיעה בחופש הגדול האחרון.

שי פירון: זה קשור בראש ובראשונה בעבודה המאומצת של המשרד לביטחון פנים, אבל זה קשור גם בעובדה שמורים מתקשרים לתלמידים וגם בעובדה שאנחנו עושים סיורים בשטח וגם בעובדה שיש אתר מיוחד שבו כל אחד יכול להיכנס וגם בפעילות הענפה של השלטון המקומי שנמצאת בכל עיר והייתה קיימת עוד לפני ובסך הכול אנחנו כרגע מאגמים כוחות ומפריחים ועושים את הדברים ביחד.

שי פירון: והדברים האלה הם דבר משמעותי.

שי פירון: אנחנו נמשיך את העבודה מול נציגות התלמידים.

שי פירון: בזמן האחרון ממש, בתחילת החופש הגדול בעצם, אנחנו בחרנו יושבת ראש, היא אפילו מפתח תקווה, ואפילו באתי לבחירה שלה, זה היה נראה לי תהליך מאוד חשוב.

שי פירון: יש לנו נציגות תלמידים.

שי פירון: הנציגות הזו היא מאוד משמעותית ומאוד חשובה, היא מביעה קול צלול, משוחרר מנימוקים פוליטיים, מחובר לשטח.

שי פירון: ואני רוצה, אפרופו 'האחר הזה הוא אני', לבקש מהנהגת התלמידים שתי בקשות.

שי פירון: אני רוצה לשמוע את קולכם לא רק כאשר בחינת הבגרות במתמטיקה לא הוגנת והיא הייתה לא הוגנת.

שי פירון: אני רוצה לשמוע את קולכם גם כשבני נוער אחרים מגלים גילויים של אלימות או גזענות, אני רוצה לשמוע את קולכם גם כאשר מתרחשים דברים לא ערכיים ולא תרבותיים בתוך המערכת, ואני יודע, שמעתי אותך מדברת בדיבייט הכמעט אחרון בשלב הגמר, אני יודע שאת תעשי את זה, יש לי גם יסוד סביר להניח, את באה מעיר טובה שגם לי הייתה הזכות לנהל שם בית ספר, ואני מאוד מאוד מקווה ששיתוף הפעולה עם התלמידים יהיה אחר.

שי פירון: אני אסיים בשתי התייחסויות להסכמים.

שי פירון: אני רוצה להודות לידידי יוסי וסרמן, שיושב כאן היום.

שי פירון: אני חושב שקרו כמה דברים שיש בהם גילוי של אחריות.

שי פירון: אנחנו לא יכולים להמשיך במערכת שבה יש שתי רפורמות בבית ספר שש שנתי.

שי פירון: התהליך הזה חייב להיפתר בזמן.

שי פירון: הוא לא קורה ביום.

שי פירון: הוא צריך להיות בהסכמה, הוא צריך להיות בהתקרבות בין שני הארגונים.

שי פירון: למדינת ישראל, בעיקר למורי ישראל, אין כוח אמיתי.

שי פירון: הם רוצים לנצל את האנרגיות לראות בארגונים גורמים שדוחפים אותם לעשייה חינוכית, ואני חוזר על האמירה, וזאת הפעם השלישית, מורי ישראל ומנהלי ישראל רוצים אתכם יחד, לא ארגון אחד, אבל לא מתקוטטים, מתאמים, משתפים פעולה, מייצרים.

שי פירון: אתם יודעים שהבעיה בסיפור הזה שכל ארגון אומר 'אני רוצה', אבל אני צריך שלא כל אחד יגיד 'אני רוצה', אני רוצה שתגידו את זה אחד לשני.

שי פירון: בתוך כל הסיפור הזה אני רוצה להודות מאוד ליוסי וסרמן על המשא ומתן שהתקיים פה בתקופה האחרונה, שבסופו הגענו, חשוב לשים לב למינוח, להסדר ביניים מבחינת מורי השש-שנתי.

שי פירון: צמצמנו את הפערים בין שתי הרפורמות.

שי פירון: זה שלב חשוב מאוד.

שי פירון: זה יאפשר למנהלי בתי הספר לייצר מערכת חינוכית יותר טובה ממה שהייתה לפני שבועיים.

שי פירון: אבל זה עדיין לא הדבר שאנחנו רוצים להביא אליו, זה לא רק עניין של כסף, זה גם עניין של שפה, זה לא נכון שבאותו בית ספר ידברו בשתי שפות, זה עניין חינוכי פדגוגי פשוט.

שי פירון: בהסכמה, בסובלנות, בהבנה, אנחנו נעשה את זה.

שי פירון: אני מאוד שמחתי, דרך אגב, ולכן אני קצת תמה, לקבל את מכתבו של יושב ראש ארגון המורים ביום חמישי האחרון, שבו הוא כותב לי 'בשיחתנו הבוקר אמרת לי שבכוונתך לעשות התאמות בחטיבות הביניים', כלומר האמירה שכאילו לא עדכנתי היא בעייתית במידת מה, 'כדי להקל על ניהול בתי הספר השש-שנתיים וכדי למנוע איפה ואיפה בין המורים שעובדים בחטיבת הביניים לבין המורים העובדים בחטיבה העליונה באותו בית ספר'.

שי פירון: זאת אומרת יושב ראש ארגון המורים משבח אותי ביום חמישי האחרון על זה שבאותו בוקר קראתי לו, עדכנתי אותו בכל הפרטים המרכזיים של מה שאנחנו עומדים לעשות, ואפילו כתבתי 'שמחתי מאוד לשמוע דברים אלה ואת הודעתך בכנס המנהלים שהתקיים היום בתל אביב, ובו התקבלה החלטה לבצע זאת הלכה למעשה, תבוא עליך הברכה ויישר כוח גדול'.

שי פירון: אז אני מאוד מאוד שמח על העובדה שגם ארגון המורים וגם הסתדרות המורים משבחים את משרד החינוך ואת משרד האוצר, על היכולת לחבר בין שתי הרפורמות.

שי פירון: ישנם עוד נושאים רבים, אני מניח שהם יעלו תוך כדי, אני אעצור כאן ואני אתייחס אליהם תוך כדי תנועה.

עמרם מצנע: הדברים שלך החזירו אותי לאיזה תמונה מעניינת, בשביל לבחון אתכם בצורה הוגנת, טפסו כולכם על העץ.

שי פירון: זה אתה מביא לי מתנה?

עמרם מצנע: לא, זה תלוי אצלי במשרד.

שי פירון: לא, אמרתי, יושב ראש הוועדה בא עם שתי מסגרות, אמרתי, 'בטח הוא רוצה לתת לשר מתנה לשנת הלימודים החדשה', בסוף הוא חוזר עם זה חזרה.

עמרם מצנע: עוד לא.

עמרם מצנע: עוד לא, אבל זה מציג את הבחינה הבלתי הוגנת שמנסים מהפיל, מהקוף, תרנגולת, לטפס על עץ ולבחון אותם.

עמרם מצנע: אבל הדבר היותר מעניין, אדוני שר החינוך, זה דווקא הדבר השני, של שוויון וצדק.

עמרם מצנע: בטח ראית את זה.

שי פירון: שוויון אין פירושו צדק.

שי פירון: כמו שאתה יודע, אדוני, אני בוגר קיבוץ, ובקיבוץ היו נוהגים לומר שיש שתי דרכים לעשות אנשים שווים, או לתת כיסא לנמוכים או לחתוך לגבוהים את הראש.

עמרם מצנע: אוקיי, אנחנו ניגש לדיון.

עמרם מצנע: אני מבקש מהדוברים לקצר כדי שאפשר יהיה לדבר.

עמרם מצנע: אני מוכרח לומר, אני לא נתקלתי בתופעה הזו עד שבאתי לכאן, של ריבוי ארגונים שמייצגים כל אחד ואחד איזה שהוא תחום, איזה שהוא סקטור.

עמרם מצנע: אני לפחות בוועדה לא מונע מאף אחד לדבר ולומר את דעתו ולהביע את דעתו, אבל יש גם ארגונים יציגים ולהם כמובן יש עדיפות ואני חושב שצריך בסופו של דבר קצת לגלות איזה שהיא צניעות ואיזון ביכולת בסופו של דבר לשתף פעולה במערכת כל כך מורכבת וכל כך עתירת נושאים, אינטרסים ותפיסות עולם.

עמרם מצנע: יוסי וסרמן, יושב ראש הסתדרות המורים, בבקשה.

<יוסי וסרמן: תודה רבה.

<יוסי וסרמן: אני רוצה לשבח את השר, לשבח את המנכ"לית, את צמרת משרד החינוך, על העבודה המשותפת, על התיאום, על ההבנה, על העזרה ועל התמיכה.

<יוסי וסרמן: אני רוצה לומר שמה שעשינו בחודשים האחרונים, וזה לא לאחרונה, אלא חודשים רבים, אנחנו פשוט עשינו השלמות מתחייבות בהסכם אופק חדש.

<יוסי וסרמן: היות שאנחנו סיימנו את פרק חמש השנים של ההסכם, שמסתיים ב-1.9.13, ראינו תוך כדי ביצוע, תוך כדי תנועה, שצריך לתקן כמה דברים.

<יוסי וסרמן: אנחנו תיקנו, בראש ובראשונה, את בסיס הפירמידה, את הגננות ואת כל מה שקשור לגננות, אנחנו נתנו לגננות מה שמגיע להן, מה שנלקח מהן.

<יוסי וסרמן: 36 השעות הנוספות שקיבלו כל עובדי ההוראה קיבלו עכשיו גם הגננות.

<יוסי וסרמן: באשר לחינוך העל-יסודי, לא נתנו למורים שהם חברי הסתדרות המורים, נתנו לכלל ציבור המורים בחטיבות הביניים התאמות לכל מה שקורה בבית הספר העל-יסודי השש-שנתי.

<יוסי וסרמן: דהיינו נתנו למרכזי השכבה, מרכזי המקצוע ורכז חינוך חברתי, שעות לביצוע התפקידים שלהם.

<יוסי וסרמן: אני חשבתי שגם יושב ראש ארגון המורים וכל מורה וכל אדם וכל מנהל יבואו וישבחו, אנחנו לא עשינו את זה למען שום דבר, אלא רק למען טובת בית הספר, טובת המורים והמחנכים כולם.

<יוסי וסרמן: נתנו עוד שניים-שלושה דברים תוך התחשבות בכך שהמצב הכלכלי של מדינת ישראל היום הוא כפי שכל אחד מאיתנו יודע, הרי כל אחד מממן מכיסו מה שצריך לממן ומה שחובה לממן.

<יוסי וסרמן: אז כל מה שעשינו הוא מיני הסכם, על מנת שהוא יהיה הסכם ביניים עד שהתכניות של השר יתממשו.

<יוסי וסרמן: אני כבר אומר לשר מעכשיו שאנחנו מוכנים להיות שותפים מלאים לכל שינוי ואני גם רוצה לברך ולומר לך דבר אחד, הסיסמה לשנות כיוון בחברה הישראלית, לאהוב, להאמין ולהצטיין, זו סיסמה שתשנה את פני מערכת החיים במדינת ישראל, לא רק את פני מערכת החינוך.

<יוסי וסרמן: ואני מאחל לכולנו שתהא שנת לימודים טובה, מוצלחת, נפתח אותה בגאווה, נפתח אותה בשמחה, לשמחתם של הילדים, המורים וההורים.

<יוסי וסרמן: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: גדעון פישר, יושב ראש ארגון ההורים הארצי.

<גדעון פישר: כבוד השר, המנכ"לית, כבוד היושב ראש, חברי הכנסת ובכירי משרד החינוך ועולם החינוך כאן.

<גדעון פישר: ההתרגשות שמשולבת גם להורים וגם לתלמידים ביום הראשון ללימודים, או ביום הראשון בגן הילדים, לא דומה לשום דבר אחר.

<גדעון פישר: כהורה לחמישה ילדים מחר בפעם הראשונה בהיסטוריה הבת שלי ליה תהיה בחטיבת הביניים ביום הראשון בחייה, הבן שלי תומר יהיה פעם ראשונה בטרום חובה והבן שלי איליי יתחיל את כיתה א'.

<גדעון פישר: זו שאלה בפני עצמה לאן אני הולך קודם מתוך החמישה.

<קריאה: לחטיבה אל תלך, אתה תביך אותה.

<גדעון פישר: ההתרגשות הזאת היא באמת דבר שאתה צריך להיות שם כדי לראות את הלחלוחית בעיניים של ההורה.

שי פירון: גדעון, תסביר להם שיושב ראש ארגון ההורים, חלק מהדרישות זה שיהיו לו הרבה ילדים.

<גדעון פישר: כמה שיותר ברוך ה'.

שי פירון: הוא צריך להיות הורים, הוא לא יכול להיות הורה.

<גדעון פישר: ובאמת, כשמדברים על 2,150,000 שמתחילים בשנה הבאה, ומתוכם כ-150,000 בכיתה א', והבן שלי הוא אחד מהם, אני מרגיש חלק מהפתיחה הזאת וכמוני כל הורה במדינת ישראל שארגון ההורים הארצי מייצג.

<גדעון פישר: כל הורה כזה, מחר בשבילו זה יום חג.

<גדעון פישר: זה יום חג מהבחינה הזאת שכולנו מתרגשים ומייחלים לשנה מתוקה ומועילה.

<גדעון פישר: הדבר השני והאחרון שהייתי רוצה לומר, זה העולם הפדגוגי.

<גדעון פישר: הורי ישראל זכאים, על פי דיני מדינת ישראל, להשפיע על רבע מהפדגוגיה.

<גדעון פישר: זאת אמירה חשובה, אמירה חזקה, אמירה מאתגרת, אלא שעד היום היא לא ממש ממש קורית וכדי שהיא תקרה צריך לקרות דבר מאוד מאוד חשוב.

<גדעון פישר: הדבר שצריך לקרות, זה להבין, אצלנו הורי מדינת ישראל, איך היינו רוצים להשפיע.

<גדעון פישר: לצורך העניין הזה אנחנו נותנים לכם, כבוד יושב ראש הוועדה וכבוד השר והמנכ"לית, סקופ.

<גדעון פישר: אנחנו יוצאים לסקר ובסקר הזה אנחנו נשאל את עצמנו, הורי ישראל, איך היינו רוצים להשפיע בתוך הרבע הזה בפדגוגיה, כיוון שכמספר הנשאלים מספר התשובות.

<גדעון פישר: הורה אחד היה רוצה להשפיע בדרך כזאת, הורה אחר בדרך אחרת, כדי שנוכל לבוא בפני משרד החינוך עם דברים סדורים, דבר דבור על אופניו, קוהרנטיים, אנחנו נשאל קודם כל את עצמנו, הורי ישראל, איך היינו רוצים, וכשתהיה לנו תשובה נציג את זה באופן סדור בפני משרד החינוך.

<גדעון פישר: זה לא ישפיע, כמובן, על השנה הזאת, אבל בעזרת ה' זה ישפיע על השנה הבאה עלינו לטובה.

<גדעון פישר: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: בבקשה, הופעת בכורה שלך.

עמרם מצנע: דרך אגב, נציגים ממועצת התלמידים מוזמנים ויושבים אצלנו בכל ישיבה של הוועדה ומקבלים זכות דיבור ואנחנו מקשיבים להם ברוב קשב.

<גל יוסף: תודה רבה.

<גל יוסף: אז דבר ראשון באמת תודה על הברכות, אנחנו נשמיע את קולם של בני הנוער, לא רק בגלל הבגרות במתמטיקה, אנחנו עובדים על זה ובכל צורך שיש לנו אנחנו פונים, ובאמת זה כיף להרגיש שיש לנו את המקום ומקשיבים לנו.

<גל יוסף: חשוב לי להתייחס לשלושה נושאים בקשר לשנת הלימודים הקרובה.

<גל יוסף: דבר ראשון זה הערך המוסף של בני הנוער.

<גל יוסף: לשים עליו את הדגש.

<גל יוסף: אם מדברים על התנדבויות ופעילויות חברתיות, להעריך תלמידים על סמך הדברים האלה ולא רק על סמך הציונים, שאלה דברים שהם עכשיו קורים ואנחנו מאוד מאוד מברכים על זה.

<גל יוסף: דבר שני זה הקמת מועצות תלמידים בית ספריות.

<גל יוסף: על פי חוק זכויות התלמיד יש סעיף וחוזרי מנכ"ל.

<גל יוסף: חשוב מאוד לוודא שבכל בית ספר בארץ יש את המועצה, שנבחרים תלמידים, שהם מייצגים את הדעות של אותו בית ספר, גם המועצות העירוניות והמחוזיות וכמובן בארצית.

<גל יוסף: ודבר שלישי ואחרון זה היחס בין התלמידים למורים.

<גל יוסף: זה חשוב לנו מאוד ואנחנו מקדמים את זה, גם עם התלמידים והחברים שלנו, יחס של כבוד הדדי, שהמורים יקשיבו לנו ואנחנו נקשיב למורים, ודבר נוסף זה לערב את התלמידים בהחלטות משמעותיות וחשובות שקשורות אלינו, כי אחרי הכול זה אנחנו אלה שמקבלים את כל ה - - -

עמרם מצנע: אתם הקליינטים שלהם.

<גל יוסף: נכון, בדיוק.

<גל יוסף: זה הכול.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: בבקשה, נציג ועדת המעקב בנושא החינוך הערבי.

<מוחמד חיאדרס: כן, יושב ראש ועדת המעקב בנושא החינוך הערבי בישראל, שזו ועדה ייצוגית של כל גורמי החינוך בסקטור שלנו.

<מוחמד חיאדרס: אני אתחיל בגיבוי וברכה של השר.

<מוחמד חיאדרס: אנחנו מצדדים ותומכים, אני אישית נלהב לזה, בצמצום בחינות הבגרות.

<מוחמד חיאדרס: אני טוען שזה מספיק עד שלוש-ארבע יחידות.

<מוחמד חיאדרס: אני הייתי מנהל תיכון של 33 שנים, 10 שנים עבדתי ביסודי.

<מוחמד חיאדרס: דבר שני, הקפאת מבחינת המיצ"ב והרעיון מאחוריו.

<מוחמד חיאדרס: אני אומר שקודם חינוך, אחר כך למידה.

<מוחמד חיאדרס: יש לי הצעה, במקום לקרוא לבתי הספר בית ספר, והיום הספר איפה מקומו?

<מוחמד חיאדרס: אני הייתי מציע לקרוא לו בית חינוך או מוסד חינוך.

<מוחמד חיאדרס: אבל זה כרוך גם שמשרד החינוך וכל הגורמים ייתנו תמיכה, אמון, בבתי הספר, במנהלים במועצות הפדגוגיות, שהם גם עושים מבחנים.

<מוחמד חיאדרס: ואני טוען ואני אומר, ויש לי גם ניסיון, שהבחינות הפנימיות של התלמידים, נבחן את התלמידים, בבתי הספר, מייצגים יותר ויותר מהבחינות החיצוניות.

<מוחמד חיאדרס: אני יודע שהמורים או המחנכים מקפידים יותר בהשגחה בבחינות שלהם, יותר מאשר הבחינות האחרות.

<מוחמד חיאדרס: אני גם מברך שיש בסקטור שלנו עלייה בבחינות הבגרות, ב-4%-5%, בקבוצות הגיל, ו-2% וכמה בבחינות הבגרות מהלומדים.

<מוחמד חיאדרס: אבל יחד עם זה צריך לציין, אדוני השר, שישנם עוד פערים תהומיים בין תוצאות התלמידים שלנו, שהם כ-500,000, מהווים 25% מכלל תלמידי ישראל, פערים בבגרות, גם בקבוצת הגיל וגם באלה שניגשים.

<מוחמד חיאדרס: אני לא אתן מספרים, כולם קראו ב'הארץ' וכו'.

<מוחמד חיאדרס: זה דבר שמצריך מחשבה שלנו ושל משרד החינוך ושל הכול.

<מוחמד חיאדרס: ואני אומר, אנחנו, כוועדה, לא במקום משרד החינוך, לא במקום הרשויות המקומיות, אנחנו גורם מדרבן, אנחנו גורם שמוכן לשתף פעולה, אם זה ועדות משותפות, גם בתכנים, ויש לנו מועצה פדגוגית גם אצלנו.

<מוחמד חיאדרס: ובירכנו אותך, כשאמרת שלסקטור שלנו מגיעה אוטונומיה תרבותית.

<מוחמד חיאדרס: יש לנו בקשה, דרישה, לשקול הקמת מינהל חינוך ערבי, או לערבים, במקביל למינהל החינוך הדתי, שהם 20% ואנחנו 25%.

<מוחמד חיאדרס: לשקול את זה.

<מוחמד חיאדרס: כל הדברים האלה, אני חושב שכדאי.

<מוחמד חיאדרס: ואני מבקש, אם יש לך איזה רעיונות או משהו, אנחנו מבקשים שתהיה תכנית חומש לסקטור שלנו.

<מוחמד חיאדרס: לא אכנס למספרים, הם ידועים לכם, וכל הפערים והכול, אם תתייחס בטובך, לסקטור שהם רבע מאוכלוסיית ישראל.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: יצחק קדמן, בבקשה.

<יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב ראש.

<יצחק קדמן: מחר זה יום חג ואם מחר זה יום חג אז היום אנחנו נמצאים בערב חג ובערב חג לא אומרים תחנון ולכן אני לא אדבר היום על הנושאים השגרתיים, לא על תשלומי הורים ולא על המצב הפיזי בבתי הספר ולא על הסעות לילדי חינוך מיוחד, יהיה מספיק זמן לדון בכל הנושאים הבעייתיים האלה.

<יצחק קדמן: אני רוצה לדבר רק על דבר אחד ואולי אני אקשה קצת על השר.

<יצחק קדמן: בעצם לא, זה נושא שלא עולה כסף.

<יצחק קדמן: אי אפשר להגיד, 'טוב, אין תקציב'.

<יצחק קדמן: אחד הדברים שהכי מטרידים אותי במערכת החינוך היום זה המחסור באהבה.

<יצחק קדמן: אני יודע, אני מתייחס לדברים שלך.

<יצחק קדמן: יותר מדי תלמידים מגיעים לבית הספר עם בטן מכווצת ושפתיים קפוצות וטעם חמצמץ ואני אפתיע אתכם, גם יותר מדי מורים מגיעים בהרגשה כזאת לבית ספר.

<יצחק קדמן: יוצא לנו לבקר הרבה בבתי ספר במסגרת פעולות ההדרכה שאנחנו עושים עם הניידת שלנו.

<יצחק קדמן: אנחנו לפחות בשלושה בתי ספר בשבוע ברחבי הארץ, בכל קצות הארץ.

<יצחק קדמן: אחד הדברים שחוזרים על עצמם זה שיותר מדי מורים לא אוהבים את מקום העבודה שלהם ויותר מדי תלמידים לא אוהבים את המקום שאליו הם הולכים כל בוקר.

<יצחק קדמן: אחד הדברים הנפלאים, ואני אגב לא חושב שאנחנו צריכים להעתיק ממדינות זרות, לא מסינגפור ולא מפינלנד, יש לנו מספיק מה ללמוד פה, אבל אחד הדברים היותר נפלאים ומדהימים שראיתי כשהייתי בבוסטון זה ילדים של חברים שלי שהלכו לבית ספר, יום לפני שהתחילה שנת הלימודים, וההורים שאלו אותם 'אבל שנת הלימודים מתחילה מחר?', הם אמרו 'אנחנו רוצים לראות, אולי כבר פתחו היום'.

<יצחק קדמן: זה סיפור אמיתי.

<יצחק קדמן: אני רוצה שמורים ותלמידים יילכו בהרגשה כזאת לבתי ספר.

<יצחק קדמן: לכן אני מאוד אהבתי את המילה האמצעית מהשילוש הקדוש שלך - - -

שי פירון: אם היית יודע כמה ויכוחים היו בתוכנו מה סדר המילים.

<יצחק קדמן: הסדר פחות חשוב לי, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מאמץ.

<יצחק קדמן: כשאני אומר 'אנחנו', זה כל הגורמים שנוגעים בדבר, זה מערכת החינוך, זה ארגוני המורים, זה ארגוני ההורים, זה ארגוני התלמידים.

<יצחק קדמן: ואגב, כבוד השר, יש לי אליך בקשה, כמו שאתה עושה שישי-אישי עם מורים, תעשה שישי-אישי או חמישי-אישי גם עם תלמידים.

<גל יוסף: אנחנו כבר מוזמנים.

<גל יוסף: יש לנו גם תאריך.

<יצחק קדמן: יפה, אבל תקשיבי טוב, לא רק עם הנציגות הרשמית שלהם.

<יצחק קדמן: אתה תגלה דברים שאתה יודע אותם כי אתה מחנך, אתה תגלה דברים מחדש, שתלמיד יוכל לדבר באמת מכל הלב.

<יצחק קדמן: קצת יותר אהבה להכניס לבתי הספר שלנו.

<יצחק קדמן: אני רוצה לראות תלמידים ומורים הולכים למקום הזה בוקר בוקר עם חיוך על השפתיים, וזה לא עניין של כסף.

<קריאה: הם צריכים עם חיוך מהבית קודם כל.

עמרם מצנע: זה נכון.

עמרם מצנע: כל דבר שאתה עושה, אם אתה אוהב אותו, אתה עושה אותו אחרת.

עמרם מצנע: מרכז השלטון המקומי.

<מיכל מנקס: אני מדברת בשם השלטון המקומי, בשם איגוד מנהלי מחלקות לחינוך.

שי פירון: זאת ההזדמנות שלנו להודות לכם על שיתוף הפעולה הנפלא באמת.

שי פירון: תודה.

שי פירון: לכולם, לכל העירוניים ולכל ה - - -

<מיכל מנקס: שאל היושב ראש אם אנחנו רוצים לדבר, ונענעתי בשלילה, ולאחר מכן בהתייעצות משותפת החלטנו שגם את המובן מאליו, או את הלא מובן מאליו, יש לומר.

<מיכל מנקס: אנחנו מבקשים לברך על שיתחוף הפעולה עם כבוד השר, עם מטה המשרד בראשות המנכ"לית, הסמנכ"לית.

<מיכל מנקס: יש דברים שעוד לא נפתרו, אבל אנחנו מרגישים שיש עם מי לדבר ושהבעיה היא לא של צד אחד, או של אדם או של גוף, אלא הבעיה היא של כולנו.

<מיכל מנקס: יש לנו ישיבות שנקבעו, לא מתוכננות, חגיגה גדולה.

<מיכל מנקס: הרשויות עסוקות עכשיו באמת בפתרון החשוב ביותר של האנשים, של הילדים, של ההורים, שעוד לא ממש בטוחים או שבעי רצון ואנחנו מניסיון יודעים שהכול יבוא על מקומו בשלום.

<מיכל מנקס: תודה על חגיגה של כל המדינה.

<מיכל מנקס: שיהיה בהצלחה.

<קריאה: משפט אחד ואנחנו מתחברים.

שי פירון: משפט אחד, כי אני לא מתאפק, בעקבות הדברים שאמר יצחק, שהם כל כך נוגעים בלבי.

שי פירון: אני לא חושב שרבים מהנוכחים כאן, לפחות מעבר מאנשי המטה, את אבי ראיתי פעם אחת לפחות, מי שראה את המפגשים עם מנהלי בתי הספר, אני לא יודע כמה מכם היו במפגשים האלה, וראה את האנרגיות הרגשיות, הפנימיות שהיו במפגשים למנהלים, אני הרבה שנים נמצא במפגשים האלה, לפחות 17 שנים, אמנם מהצד השני, אבל אני חושב שצריך לדעת שהדברים שאתה מדבר עליהם עכשיו נמצאים מאוד מאוד חזק בשיח עם המנהלים, אחר כך בשיח עם המורים והיה צריך לראות, אני אומר את זה בענווה, לראות מה קרה למנהלים שיצאו מהמפגשים האלה, באלמנט הרגשי הזה שאתה מדבר עליו עכשיו, להכיל את הילד, לאהוב אותו, לקבל אותו.

שי פירון: אבל פה אני רוצה להגיד את המשפט החשוב, אנחנו צריכים עזרה.

שי פירון: יותר מדי אנשים בישראל חושבים שהמילה להצטיין צריכה להיות ראשונה.

שי פירון: אנחנו זקוקים לעזרתכם, זה לא פשוט.

שי פירון: זה נשמע נורא נעים לומר את זה, כמו שזה נאמר קודם, אנחנו זקוקים, יש פה הושטת יד לעזרה.

שי פירון: אנחנו צריכים עזרה כדי שהחברה הישראלית תבין שאם הסדר יהיה 'להאמין ולאהוב', אז ההצטיינות תהיה הרבה הרבה יותר עמוקה והרבה יותר גדולה.

שי פירון: אנחנו זקוקים לעזרה בתחומים האלה.

<קריאה: אחרי השלמות הרגשית באה ההצטיינות.

עמרם מצנע: גם הוועדה, דרך אגב, התחילה כבר בכינוס הקודם לקיים שיח מורים, שיח מנהלים, וזה היה באמת מרתק לשמוע אותם.

עמרם מצנע: אנחנו נמשיך בזה כמובן, במהלך השנה, גם עם תלמידים וגם עם הורים.

עמרם מצנע: אמנון רבינוביץ, תנועת המורים.

<אמנון רבינוביץ: שלום לכולם.

<אמנון רבינוביץ: אכן התרגשות גדולה ואני גם מברך את כל האנשים שהגיעו לפה כדי להתרגש לקראת מחר.

<אמנון רבינוביץ: אני מגיע מבית ספר ואיתי ביחד יושבים פה עשרה אנשים, אני חושב, מתנועת המורים, שמאוד רוצים לדבר על פדגוגיה ואולי על סוגיות כאלה, ואולי אם יהיה זמן אז נעשה גם את זה, אבל נוצרה מין תחושה מאוד קשה, ככה מאירועי האתמול, החתימה של אופק חדש ועל סכסוך העבודה עם ארגון המורים.

<אמנון רבינוביץ: אני מרכז שכבת ז', הבטחתי למחנכות שלי, שנמצאות עכשיו בבית הספר, שגם הן יוכלו לקבל את כל הגמולים הראויים להם כמו שיש כרגע בעוז לתמורה, שיש 3 שעות מחנך שכרגע הן לא מקבלות, שיטות התגמול עדיין שונות ויש עוד הרבה מאוד חוסר התאמות בין ההסכמים.

<אמנון רבינוביץ: החשש הגדול שלנו שעצם זה שאופק חדש עכשיו נחתם למשך השנתיים הקרובות יעכב את הסיפור שבסופו של דבר יהיה הסכם שכר אחד לבתי הספר השש-שנתיים.

<אמנון רבינוביץ: כרגע מבחינה ניהולית זה מאוד מקשה על הניהול ומבחינת תחושת המורים, שנמצאים בחטיבות הביניים, זה נראה שאו שהדבר לא נעשה ממניעים טהורים לחלוטין, או שיש פה איזה משהו שאנחנו כרגע לא מסוגלים לראות בעיניים שלנו ויש תחושה עמוקה, עם הרבה מאוד מורות ומורים בחטיבות הביניים, שהדבר הזה עשוי לעכב את היעד הסופי שבסופו של דבר אנחנו צריכים לחתור אליו וזה שבתי הספר התיכוניים יוכלו לחנך ילדים מכיתה ז' עד כיתה י"ב בהסתכלות הוליסטית, כשאנחנו מסתכלים על הילד ויכולים לראות אותו ואת תהליך ההתפתחות שלו, ולא בשתי שפות שונות כמו שתיאר שר החינוך.

<אמנון רבינוביץ: תודה.

שי פירון: לכן אמרנו שהמילה החשובה ביותר, ואם יש משהו שמכאיב, המילה המרכזית שדיברנו עליה הייתה 'אמון'.

שי פירון: ואם מי עומד מולך, אחרי שנים ארוכות של היכרות, ואומר לך שזאת המגמה ואתה נוגע בנקודה הזאת, אפרופו דבריך מקודם, הדר' קדמן, אני חושב שיש פה איזה שהיא שיחת עומק צריך לעשות.

שי פירון: אני אומר לך, באופן הכי עמוק, שמדינת ישראל משקיעה בסעיף הזה של מורי חטיבת הביניים 100 מיליון שקלים בזמן לא פשוט, היא מייצרת התאמה מקסימלית והיא אומרת לך שזה תהליך ואם זאת הנקודה שאתה רוצה לומר, אז אני אצטרך לראות איפה טעיתי ולעשות חשבון נפש עמוק.

שי פירון: כנראה שנכשלתי ביכולת שלי לייצר אמון.

שי פירון: אבל אני חושב שאם הסכם עוז לתמורה, אפרופו, נגמר ב-2016 ואנחנו מתאימים, כדי ששניהם יסתיימו באותו זמן, כדי שאי אפשר יהיה אחרי זה להמשיך עם שניים, סתם נתון פשוט, לכן חתמנו על הזמן הזה, כדי לייצר מתאם בין הדברים, אז אני חושב שאנחנו כולנו צריכים להתכנס ולשאול את עצמנו, לפחות אני, אני בדרך כלל מאשים את עצמי, אני לא מאשים אחרים, איך קרה שהסברתי לא טוב, איך שמתי 100 מיליון שקלים בדבר שאולי היה מיותר, כי אנשים חושדים שהוא מניפולציה, איך צמצמתי בצורה כל כך דרמטית את הפערים בין מורי החטיבה לתיכון וחשבתי, לא זר פרחים, כי אסור לנו לקבל, אבל לפחות להגיד תודה, אבל כנראה שנכשלתי בהסברה ואני מבטיח לעשות חשבון נפש.

עמרם מצנע: אני לא בטוח שהבעיה היא כישלון בהסברה.

עמרם מצנע: אני חושב, ידידי שר החינוך, שהבעיה היא שאתה הרואה את הכיוון, את המגמה, את התהליך, ופה יש מורים שנכנסים מחר לכיתת הלימוד ויש שם בעיה והפתרון בעוד שנה או בעוד שנתיים, ואני מכיר את הבעיות בין שני הארגונים והמלכוד שבו נמצא משרד החינוך, אבל בפועל יש פה בעיה שאני חושב ש - - -

שי פירון: אנחנו אנשים בוגרים כולנו, אדוני היושב ראש, ואנחנו יודעים שמדינת ישראל החליטה לחתום, משיקוליה היא, אני לא הייתי כאן, על שני הסכמים נפרדים.

שי פירון: זה לא קרה בחצי השנה האחרונה.

שי פירון: התפקיד עכשיו הוא למזער את המציאות הזאת, אף אחד לא רוצה לעסוק עכשיו בשיפוט היסטורי, אם זה היה נכון או לא נכון, המציאות הזאת התרחשה לפני לא מעט שנים, היא לא התרחשה עכשיו וכיוון שכך צריך עכשיו לעשות את המקסימום, לא בכפייה, יש חוק במדינת ישראל, אנשים חתמו על הסכמי עבודה חוקיים, אף אחד לא היה רוצה שמישהו יפר באופן חד צדדי את ההסכמים, לכן מדינת ישראל החליטה להשקיע כ-100 מיליון שקלים כדי לצמצם את הפער.

שי פירון: מה שהמורה הנכבד לא אמר זה שלפני יומיים היה אפס שעות חינוך בחטיבת הביניים ועכשיו יש שעתיים ולא שלוש.

שי פירון: לפני יומיים היה אפס שעות תפקיד בחטיבת הביניים ועכשיו יש את כל שעות התפקיד.

שי פירון: אני חושב, חינוכית, עכשיו אני ממש לא מדבר על הסכמים, אני חושב שחינוכית יש פה כשל עמוק, שכשאנחנו מדברים על הדברים אנחנו לא מתחילים ואומרים 'תודה רבה שיש שעתיים, חסרה לנו עוד שעה', 'תודה רבה שיש עוד שעות תפקיד, אבל צריך לנסח אחרת את ההסכם'.

שי פירון: אנחנו מכירים הרבה זמן, אני בכלל לא מדבר איתך ברמת הסכמי עבודה, אני מדבר איתך על טוהר עבודתנו כמחנכים.

שי פירון: זה מה שאנחנו אומרים אחרי שלושה חודשים של עבודת קירוב בין הרפורמות, כשאתה יודע שזה צעד ראשון בתהליך ארוך טווח?

שי פירון: אתמהה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון, בבקשה.

שמעון אוחיון: קודם כל אני באמת רוצה לברך את השר ואת הצוות לקראת השנה החדשה ואני מוכרח לציין לשבח את התחושה המיוחדת שהוא הביא איתו יחד עם הצוות, איזה שהיא רוח תזזית, הייתי אומר, בצורה חיובית וטובה, של שינויים במערכת החינוך.

שמעון אוחיון: אני אמנם קצת לפעמים מודאג מהיקף השינויים והתכיפות שלהם, בכל זאת אנחנו מכירים מערכות שמצפות לרציפות מסוימת, וכדאי שגם השר וגם הצוות ייקחו זאת בחשבון ואני מתאר לעצמי שהם לוקחים זאת בחשבון, כמה המערכת הזאת יכולה לסבול שינויים והייתי אומר מהפכות וחלילה שלא נמצא את עצמנו במצב שכל שר בעצם בעניין הזה מציג אג'נדה מכובדת ביותר, אבל המערכת לא תהיה מסוגלת לספוג אותה, להכיל אותה ולהתמודד איתה למכלול.

שמעון אוחיון: בוודאי יהיו כאן רעיונות נפלאים בקטע הזה, אם זה מה שנוגע לחשיבה חדשה לגבי המיצ"ב, הקפאת המיצ"ב, אני מתאר לעצמי שהכוונה של השר היא באמת אמיתית, היא על משהו זמני, לא לבטל את כלי המדידה הזה, אלא בוודאי לתת לו את המקום ככלי, ואני מסכים בדיוק עם הדיוק הזה, הוא כלי, הוא לא היעד, המיצ"ב הוא כלי שבא לתת לנו תמונה.

שמעון אוחיון: אני מצטער על הביטול של תכנית המחשוב, תקשוב - - -

שי פירון: זה לא בוטל.

שמעון אוחיון: אני מצטער מאוד אם אני הולך על מה שאני קורא בעיתונים ואני שמח שזה לא בוטל, ראיתי גם את התגובה של השר הקודם בעניין הזה.

שמעון אוחיון: אני שמח על הדיון בכל מה שנוגע ללמידה או בחינוך, אני לא כל כך שמח על סוג הדיון בבגרויות, במבחני הבגרות.

שמעון אוחיון: דיון כזה צריך להיות קודם כל מובל על ידי אנשי מקצוע וגם על ידי אנשי רוח וחבל שאנחנו שומעים את התגובות של אנשי הרוח.

שמעון אוחיון: לא הייתי מצפה, אין לי שום דבר נגד שר האוצר, שדווקא ממנו, ואני מקווה שאתה כשר החינוך לא תוביל בעניין מי בדיוק ינהיג את בנק ישראל, אז כך גם לא הייתי רוצה שהוא יוביל בעניין של הבגרויות.

שמעון אוחיון: שוב אני אומר, אני מברך על העניין של רוח התזזית הזאת, שמאלצת אותנו לחשיבה מחדש, להיערכות מחדש, לא לקפוא על שמרינו, אבל הייתי מבקש קצת בזהירות וחס וחלילה, אני לא רוצה להשתמש במילה שנשמעת כל כך כאילו עניין של פופוליזם שנקשר בבגרויות, ולא אצטט הוגי דעות והיסטוריונים ואנשי ספרות שהגיבו בצורה קשה מאוד על הרעיון או על המחשבה לבטל את בחינת הבגרות בהיסטוריה ובספרות.

שמעון אוחיון: אני מתאר לעצמי שגם במסגרת ועדת החינוך יתקיים כאן דיון מעמיק ורציני בסוגיה הזאת.

שמעון אוחיון: אבל אני אבקש להצביע על שתי נקודות.

עמרם מצנע: אבל אני מבקש - - -

שמעון אוחיון: אני ישבתי בסבלנות, שמעתי כאן את כל הצוות כולו ותן לי גם כחבר ועדת החינוך לבטא גם דברים שהם מציקים לי.

שמעון אוחיון: אני מסכים עם השר שהמיצ"ב הוא כלי, אבל הכלי הזה הציב לנו תמונה והתבטאת יפה, מראה.

שמעון אוחיון: המראה של תמונת החינוך בדרום כשהיא מגובה, לצערי, גם על ידי תכנית פופוליסטית כזאת או אחרת, השד העדתי, שמציגה, אני לא רוצה להתעסק עם הסוגיה הזאת של עדתיות ואפליה, אבל תמונה שמראה לי בני נוער שמערך הציפיות שלהם למימוש ולהגשמה עצמית הוא כזה סוג ב', סוג ג', כי הם אינם רואים את עצמם מסוגלים להגיע, זה מחייב דרשני.

שמעון אוחיון: אני ציפיתי שהמשרד ייקח את העניין הזה של אזור הדרום, את המקומות הללו, את הפריפרי הזאת וישאל את עצמו, באיזה שהוא טיפול לא הייתי אומר הוליסטי לאותו מקום, אבל מה קורה?

שמעון אוחיון: מדוע אותם בני נוער - - - לא כל כך מדאיג אותי שיש לו 7 ו-8 במתמטיקה או 6, אלא שמערך הציפיות שלו להשתלב בחברה הישראלית אחרי 50 שנה היא על פי חלוקה עדתית.

שמעון אוחיון: עדיין 65 שנים זו התמונה המתקבלת והיא אומרת דרשני.

שמעון אוחיון: אנחנו חייבים להתייחס לכך.

שמעון אוחיון: אני חושב שיש למשרד החינוך את הכלים והוא צריך לקחת את העניין הזה, כפי שלוקחים כמה רעיונות יפים פה וכמה תכניות, לבוא ולהגיד 'אנחנו רוצים להתמודד עם התופעה הזאת שקורית בעיירות הפיתוח', ומחסלים את הקשר בין עדתיות להישגים לימודיים.

שמעון אוחיון: אני בטוח שאותו תלמיד מאותה עדה במרכז הארץ, ואני נתקל בו, מערך הציפיות שלו למימוש עצמי הוא שונה.

שמעון אוחיון: משהו קורה שם בניתוק הזה, שאני עדיין קורא לו ישראל השנייה.

שמעון אוחיון: לכן צריך להתייחס לזה.

עמרם מצנע: אני מבקש לסיים.

שמעון אוחיון: עוד דבר אחד ובזה אני אסיים.

שמעון אוחיון: אני מצטער על כך שיושב ראש ארגון המורים לא נמצא כאן ואני מכבד ומברך על כך שיוסי וסרמן נמצא כאן.

שמעון אוחיון: חבל מאוד, כי איתם בוודאי מערכת החינוך צריכה לצעוד, ואני רואה את זה כדבר חשוב ביותר, לקידום מעמד המורה וההוראה בישראל.

שמעון אוחיון: אם יש לנו מורים מוכשרים, מצטיינים וטובים וחזקים, לא תהיה בעיה להנחיל, להאמין, לאהוב ולהצטיין.

שמעון אוחיון: זה המפתח.

שמעון אוחיון: אני אומר, אותו מחנך דגול, עם הכישורים האישיים שלו ועם היכולות שלו, ואם אנחנו נאתר אותם ונטפח אותם ונשקיע בהם, הם ייתנו לנו בוודאי, הם יובילו את המהלכים הללו, ולכן הייתי רוצה לראות את זה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אילנה חן.

עמרם מצנע: תציגי את עצמך, אילנה.

<אילנה חן: קוראים לי אילנה חן, אני נציגה של קבוצת 'גן סגור', שזו קבוצה של הורים שהתארגנו ביחד בפייסבוק, בשביל הגנים.

<אילנה חן: כשהייתי פה, יצאתי לא מזמן, לא שמעתי כמעט על הגנים פה ונראה לי שחשוב טיפה להסביר מה הסיבה, למה אנחנו פה ומה החשיבות של זה.

<אילנה חן: קודם כל נתחיל מהסוף.

<אילנה חן: השר בעצם אישר את עיקר הבקשה שלנו בשבוע שעבר, כך שלכאורה הנוכחות שלי כאן היא מיותרת, אלא ש - - -

שי פירון: למען הסר ספק, אילנה, אני רק רוצה שתדעי, הוא לא אישר את הבקשה, אלא הוא אמר את זה ביום הראשון לכהונתו למיכל כהן ללא קשר לכלום.

שי פירון: למען הסר ספק, ביום הראשון שנכנסתי אמרתי, 'תחילו את זה'.

<אילנה חן: אז את זה אני לא יודעת, אני יודעת פה עכשיו.

<אילנה חן: אז בעצם אני טיפה אסביר מה הבעיה בעצם עדיין ואני אסביר מה הקבוצה הזאת.

<אילנה חן: בעצם התחיל אופק חדש בבתי הספר ובגן, כשהוא התחיל, נוספה שעה, פחות משעה, מ-13:20 או 13:30, זה עבר באיזה שהוא שלב ל-14:00 ובעצם רק ב-14:00 נגמר הגן ובערים אחרות יש יום חינוך ארוך, שזה גם התאחר בעקבות אופק חדש.

<אילנה חן: כלומר אם בבתי הספר הרפורמה הזאת לא הוסיפה שעות, לא התארך יום הלימודים, אלא נוספו שירותים לתלמידים, בגן זה כן התארך.

<אילנה חן: אנחנו קבוצה של אנשים, מסוגים שונים, בעלי צרכים שונים, שרצינו להוציא את הילדים ב-13:30, אפילו רצינו לפני, אבל זאת נקודת הזמן שהתאפשרה.

<אילנה חן: רצינו לאפשר לילדים, לתת להם מענה לצורך הפיזי והמנטלי שלהם, הם לא מגיעים הביתה ב-13:30, לוקח זמן, והתוצאות בשטח, גם באופן אישי אני יכולה להעיד, זה ילדים עצבניים שכבר לא רוצים לאכול - - -

עמרם מצנע: בואי נקצר, כי הנקודה הובנה ונפתרה, וניתן לעוד אנשים סביבנו.

<אילנה חן: אז מה שאנחנו רוצים, עדיין זה לא נתן מענה לכל ההורים.

<אילנה חן: מה שנשאר כרגע זה הורים שמעבירים את הילדים שלהם לצהרונים.

<אילנה חן: הצהרונים יכולים להעביר רק בשעה 14:00 וזו נקודה שנשארה לא פתירה.

<אילנה חן: זאת אומרת שיש צהרונים, לא ביום חינוך ארוך, אלא הורים שמעבירים את הילדים שלהם ישר לצהרונים, הילדים שלהם עדיין צריכים לחכות לשעה 14:00, כי זה בעצם צהרונים שמסודרים.

<אילנה חן: יש צהרונים שהם מחוץ לגנים, אלה צהרונים שמסודרים בגנים עצמם, ולכן שם לא מתאפשר.

<אילנה חן: זאת אומרת גם הורים שיודעים על הילדים שלהם ש - - -

עמרם מצנע: אני מציע שנתקדם.

עמרם מצנע: הנקודה נרשמה, בואי נתקדם.

<אילנה חן: רציתי עוד משהו.

עמרם מצנע: לא, אני מבקש.

עמרם מצנע: יש עוד הרבה אנשים שרוצים לדבר ואני רוצה שנספיק גם לשמוע את חברי הכנסת.

עמרם מצנע: גדי גבריהו, בבקשה.

<גדי גבריהו: אדוני השר וכבוד היושב ראש, אני רוצה לדבר פה על בתי ספר ייחודיים ותשלומי הורים.

<גדי גבריהו: אני יודע שזה נושא לא פופולארי.

<גדי גבריהו: אף אחד לא אוהב שהורים משלמים, אבל צריך לזכור שמאחורי בתי הספר האלה נמצאים מהריאלי בחיפה, ישיבות בני עקיבא, ועד בתי ספר כמו פלך והרטמן, ואני משוכנע לגמרי שמשרד החינוך לא רוצה לסגור את בתי הספר האלה ורוצה בקיומם.

<גדי גבריהו: אין לי שום ספק בעניין הזה.

<גדי גבריהו: צריך למצוא איך מצמצמים את תשלומי ההורים, איך עושים את זה בהבנה והידברות.

<גדי גבריהו: אני הייתי שותף להקמה של כמה בתי ספר כאלה, בין היתר פלך בקרית עקרון, ואני חושב שזה יכול להיות דגם מעניין לאיך אפשר לשמור על תשלומי ההורים ולגרום לכך שבתי הספר יהיו אינטגרטיביים וייחודיים.

<גדי גבריהו: אנחנו נותנים שם מלגות לכל התלמידות שהתקבלו לבית הספר ולא יכולות לשלם אותם, סדר גודל של חצי מיליון שקל וזה חלק מתשלומי ההורים, מושת על תשלומי ההורים.

<גדי גבריהו: מה שקרה זה שלפני ארבעה שבועות פורסם חוזר מנכ"ל לציבור הדתי בלבד וחוזר המנכ"ל הזה, לבתי הספר הדתיים, מודיע להם שהם צריכים לגבות תשלומי מקסימום מההורים ולא מעט בתי ספר נכנסים למיטת סדום.

<גדי גבריהו: כיוון שאחרי ה-31 במאי, יש לי פה נציגי ארגון המורים, אנחנו לא רוצים ולא יכולים לפטר מורים, יוצא שבתי הספר, למשל בסדר גודל של בית הספר שאני קרוב אליו ושהייתי שותף להקמה שלו לפני 14 שנה, יהיה חסר לו 1.2 מיליון ₪, אבל הוא לא יכול לפטר מורים.

<גדי גבריהו: אנחנו פונים למשרד החינוך ופנינו למשרד החינוך, דברו איתנו, פשוט דברו איתנו, כי אנחנו לא נוכל לשלם משכורות למורים ב-1 באוקטובר אם נצטרך להוריד את תשלומי ההורים ב-4,000 שקל.

<גדי גבריהו: הגיעו להסדרים עם בתי ספר בירושלים, הגיעו להסדרים עם בתי ספר בירושלים, אנחנו מבקשים שאותם הסדרים ייעשו גם עם בתי ספר נוספים.

<גדי גבריהו: אנחנו בטוחים ומשוכנעים שאין לכם שום רצון במשרד החינוך לסגור את בתי הספר הייחודיים.

<גדי גבריהו: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת יוני שטבון, בבקשה

יוני שטבון: תודה רבה לוועדה, ליושב ולשר, על הסקירה ועל באמת ערב החג הזה, כמו שאומר פרופ' קדמן.

יוני שטבון: גם אצלי הילדים מחר, חלקם התחילו, חלקם מתחילים מחר.

יוני שטבון: אני שמעתי בקשב רב את הסקירה של השר, לגבי תפיסת עולמו, לגבי מערכת החינוך, מערכת המנהלים, ההורים ובכלל כל מערכת החינוך וגם עברתי על המצגת שמונחת פה לפנינו, לפחות הח"כים הביעו את הדברים.

יוני שטבון: במובן מסוים אני רוצה רק להעיר ב-א' וב-ע', הרגשתי שאני חבר כנסת בסקנדינביה, או באוסטרליה.

יוני שטבון: זה גם מקום נחמד וחם ויותר יפה, שזה באמת נושאים שהם חשובים, נושאים באמת מהותיים וקריטיים בסוגיות החינוך, אבל השאלה, אנחנו נמצאים פה במדינת ישראל, ולמדינת ישראל יש מאפיין מיוחד, מה לעשות, זו מדינה של העם היהודי וכשהשר מדגיש ששאלת היסוד היא מה צריך בית ספר, זו היא שאלת היסוד, אני מצטט אותו, מה צריך להיות בית הספר במאה ה-21, אני חושב ששכחנו פה משהו מסוים.

יוני שטבון: אני מקווה ששכחנו וזה לא משהו מהותי, זה מה עולם הערכים שלנו.

יוני שטבון: שוב פעם אנחנו בורחים ואני רואה שזה חוזר על עצמו פעם אחרי פעם, האם עולם הערכים היהודי הציוני, לא במובן הדתי, אני אומר את זה בצורה חד משמעית, האם זו שאלת היסוד.

יוני שטבון: כשאנחנו מגדירים במצגת או בתכנית החינוך ודנים בסוגיות יסוד, אנחנו לא יכולים פעם אחר פעם להתכחש שיש פה שאלה אמיתית, איפה החברה הישראלית ואיך אנחנו מחנכים את הילדים שלנו בתור העאם היהודי.

יוני שטבון: האם עולם הערכים היהודי נמצא פה?

יוני שטבון: לצערי זה קצת היה חסר מן הספר, אני אשמח להתייחסות.

יוני שטבון: הרבה דברים חשובים נאמרו כאן, אבל לדעתי אנחנו בורחים מסוגיה מאוד משמעותית בעולם התוכן שנקרא עולם החינוך, דווקא בערב הלימודים.

יוני שטבון: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת יפעת.

יפעת קריב: ראשית אני רוצה להגיד שאני יושבת פה, אני חושבת, בכמה כובעים ואני מסתכלת על הישיבה ועל כל מה שקורה.

יפעת קריב: בעבר הייתי ראש מינהל החינוך בשלטון המקומי, ואני לא זוכרת שפתחנו ישיבה בכזה רוגע ובכזאת אווירה, נכון?

<קריאה: נכון.

יפעת קריב: כאן, הרבה חברים ישבו, קורה פה משהו אחר.

יפעת קריב: כאשת מקצוע אני רוצה קודם כל באמת לומר לשר ולצוות המשרד ולמנכ"לית, שיש תחושה של משהו אחר שונה קורה.

יפעת קריב: בכובע השני שאני יושבת פה, זה כובע של אמא, מחר ארבעת הילדים שלי מתחילים ארבע מסגרות חדשות.

יפעת קריב: אני חייבת להגיד, הגדול להנדסאים, למחוננים, המתבגרת לדמוקרטי חטיבת ביניים, יש לי ילד בגן ממלכתי וילדה בגן פרטי, תינוקת.

יפעת קריב: זאת אומרת ארבע מסגרות חדשות מחר והבית בהתרגשות מאוד גדולה, האווירה מאוד טובה והדברים שסקרת ודיברת עליהם אלה דברים שאני מרגישה.

יפעת קריב: הרגשתי הקיץ, לפחות עם שלושה ילדים, את ה-24/7, באמת הייתה הרבה מאוד פעילות סביב השעון, הילדים היו הרבה יותר עסוקים, הנושא של ההורים הם שותפים, אני חווה כאמא שותפות בכל אחת ואחת ממסגרות החינוך שאני נמצאת בה.

יפעת קריב: כבר בקיץ, אם זה שיפוצים ואם זה היערכות ואם זה מעבדות ואם זה למידה, הורים יושבים ומדברים, מדברים על תכנית הלימודים.

יפעת קריב: והנושא של אהבת האחר והשונות, שזה משהו שמאוד מלווה אותנו ומאוד משמעותי.

יפעת קריב: אנחנו חיים אותו יותר.

יפעת קריב: דיברתם כאן על רמת החזון וזאת הרמה שצריך לדבר, זו רמה שסוחפת ולוקחת אחריה אנשים.

יפעת קריב: אני מאוד מתחברת למוטו שצוין כאן, ואני רוצה להגיד שלפחות בשביל ארבעת הילדים שלי, אם אני רוצה שהם יצטיינו, הם צריכים בדיוק את האמונה שלהם ואת האהבה.

יפעת קריב: אני רוצה להגיד ולכל מי שנמצא כאן, שתהיה שנה באמת טובה, שתיפתח מחר בהצלחה ושיצליחו להרגיש את האווירה הטובה הזאת, את המשהו החדש שמתחולל, עם הרבה הרבה אהבה.

יפעת קריב: אני באה לכאן מאוד אופטימית היום ואני שמחה, לא כך חשבתי שיהיה.

יפעת קריב: אני כל כך מתרגשת לשמוע את התגובות של כולם ולדעת שמשהו טוב קורה, בהצלחה גדולה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת נהרי.

משולם נהרי: אני אפתח בפרשת השבוע.

משולם נהרי: יצא שהפתיחה החגיגית הזו היא בפרשת נצבים, "אתם נצבים היום כֻּלכם לפני ה' אלקיכם, ראשיכם, שבטיכם, זקניכם ושֹטריכם...

משולם נהרי: טפכם, נשיכם וגרך אשר בקרב מחניך, מחֹטב עציך עד שֹאב מימיך".

משולם נהרי: זאת אומרת אחדות תלויה בכולם.

משולם נהרי: כשמגבשים את כולם, מחוטב עציך עד שואב מימיך, לא רק ראשיכם, שבטיכם, זקניכם ושוטריכם, טפכם, נשיכם, כולם.

משולם נהרי: זו האחדות.

משולם נהרי: אם יש אחדות, אז אין קללות.

משולם נהרי: הפרשה הזאת באה אחרי הקללות של פרשת כי תבוא ועם ישראל מאוד דאגו מהקללות האלה.

משולם נהרי: אם זו התוצאה אז אוי ואבוי לנו.

משולם נהרי: אבל משה מנחם אותם, אתם ניצבים היום כולכם, לא יקרה לכם כלום, אם אתם תתאחדו, תהיו יחד, אף כוח שבעולם לא יוכל לפורר אתכם ולא יוכל לפגוע בכם.

משולם נהרי: אני שמעתי מהרב אלשייך ז"ל, שהיה חתן התנ"ך העולמי בזמנו, שאתם, את"ם, זה ראשי תיבות, אשכנזים, תימנים ומזרחיים.

משולם נהרי: זאת אומרת כל העדות.

משולם נהרי: אחרי הפרשה, אני באמת לא רוצה לקלקל את האווירה החגיגית הזאת ולהישאר באווירה החגיגית, אני יכול להגיד, אחיי, עובדי משרד החינוך, שאני מעריך אותם הרבה מעל ומעבר, אני באמת מזדהה עם מה שהשר אמר לגבי העובדים של משרד החינוך, והם באמת חוד החנית, הם אלה ששומרים על מערכת החינוך והם אלה שמובילים, ולו בגללם רק אפשר קצת לישון בשקט גם כן.

משולם נהרי: אבל אני רוצה להרהר בקול, אני השתתפתי בהרבה ישיבות חגיגיות כאלה, ישיבות שבאו שרים, שרי החינוך, ובאמת מתוך כוונה טובה ורצון טוב ועם לב רחב ונשמה גדולה והציגו כל אחד את תפיסת עולמו, איך הוא רוצה לראות את מערכת החינוך.

משולם נהרי: כולם היו פה בוועדת החינוך בפתיחה חגיגית של מערכת החינוך.

משולם נהרי: כל אחד בדרכו שלו, כל אחד במתק שפתיו, שכנע אותנו, דברים טובים, אף אחד לא בא בכוונה רעה, כולם באו עם כוונות טובות.

משולם נהרי: כל שר רצה להטביע את חותמו על מערכת החינוך, הם שכחו דבר אחד, ששר חינוך לא נבחר לכל החיים, שר החיים נבחר לקדנציה ולוואי שיסיים את הקדנציה.

משולם נהרי: כבר ראיתי דברים כאלה במשך שנות חיי ובשנים שאני בפוליטיקה, ששרים היו גם תקופה קצרה, אפילו היה אחד שלושה חודשים, אבל כולם באו עם רצון טוב, כביכול הם הולכים להישאר במערכת החינוך כל החיים.

משולם נהרי: מה שקרה, לצערי, במערכת החינוך, זה שהיה בבחינת כלה נבואתך וצא.

משולם נהרי: בא שר, אמר מה שהוא רוצה, התכוון לטובה, הלך, בא השר השני ואומר 'שום דבר, תפיסת עולמי שונה, אני צריך למחוק את כל מה שהיה לפני כן', הוא לא אומר 'אני רוצה למחוק', אבל כשהוא בא עם דברים חדשים הוא בעצם מוחק את הדברים הישנים שהיו, וזו הבעיה שאני רואה אותה כבעיה של מערכת החינוך, אני רואה את זה גם כמורה, גם כמי שבא מתוך מערכת החינוך.

משולם נהרי: הטלטלה שיש במערכת החינוך, הזעזועים שיש במערכת החינוך הם קשים, קשים למערכת והם לא תורמים.

משולם נהרי: הלוואי שהיה שר נבחר ונשאר כשר מקצועי והמדינה הייתה ממנה אותו לכל החיים בלי שום קשר לפוליטיקה, ואני מסכים עם השר שצריך להפריד חינוך מפוליטיקה.

משולם נהרי: חינוך צריך להיות חינוך טהור ובאמת מדינת ישראל הייתה צריכה לבחור שר למערכת החינוך, כי להטמיע דברים במערכת החינוך לוקח הרבה זמן.

משולם נהרי: אני אתן לכם דוגמה.

משולם נהרי: כל הדברים שאתם שומעים היום, ואני שומע את זה מהשר, הם לא חדשים בשבילי.

משולם נהרי: אני לא מזדעזע, אני לא קופץ, אני מכיר את התפיסה הזו.

משולם נהרי: התפיסה הזו כתובה, התפיסה הזו קיימת בדוח דוברת, ברובה, אז הנה כתוב במקום אחר, אבל הדברים - - -

שי פירון: אחרי שהבנתי שאתה מתפלל תהיה קצרה עברת עכשיו לדוח - - -

משולם נהרי: הדברים כתובים, אבל הבעיה שהייתה תמיד במערכת החינוך זו בעיית היישום.

משולם נהרי: חוץ מהביקורת הזו מה שאני רוצה להציע - - -

עמרם מצנע: אתה מוכרח לסיים.

משולם נהרי: זה טוב בשבילך, לשמוע.

עמרם מצנע: כן, זה טוב בשבילי, אבל אתה מוכרח לסיים.

משולם נהרי: מה שהייתי רוצה להציע, הייתי מצפה ששר שבא עם איזה תכנית מהפכנית, יביא אותה לוועדת החינוך והתרבות לפני שהוא הולך ומנחית אותה בתוך המערכת, מקיימים דיון ציבורי, ואדרבא, אם יש דברים טובים, מה יותר טוב מלאמץ אותם?

עמרם מצנע: אני רוצה להזכיר לך שזו הייתה המלצת ועדת החינוך להקפיא את המיצ"ב.

עמרם מצנע: זה שיש סיסמאות, השדר יהיה פה, יבוא ויציג - - -

משולם נהרי: סליחה, אם הזכרת את המיצ"ב, בוועדה שדיברו על חקיקה בנושא של המיצ"ב, לא בגלל שזה חרדים/לא חרדים, אני הייתי בעד המיצ"ב, יש את זה גם בכתובים, אבל כשדיברו על המיצ"ב אני אמרתי שלא נכון במערכת החינוך לרוץ כל דבר ולעשות אותו בחקיקה, כי מערכת החינוך צריכה את הגמישות שלה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת נהרי, אני מבקש לסיים.

משולם נהרי: מערכת החינוך צריכה את הגמישות שלה.

משולם נהרי: יש לי שני דברים, תן לי - - -

עמרם מצנע: אבל אי אפשר.

עמרם מצנע: אתה התחלת בפרשת השבוע, אחר כך ציטטת את הרבנים ולא נשאר לך זמן לעצמך.

עמרם מצנע: לא, אנחנו צריכים לשחרר את השר בזמן.

משולם נהרי: אני חוזר ואומר, ואני מהרהר בקול ואני חושב שזה נכון, במיוחד בתחלופה שיש היום במערכת החינוך, כדאי באמת שיהיה דיון ציבורי לפני שהולכים ומנחיתים דברים.

עמרם מצנע: בסדר גמור, תודה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת קלדרון.

רות קלדרון: אני מבקשת לברך את משרד החינוך הסוער והמסעיר הזה, שיש בו שילוב בין שר חדש למנכ"לית ותיקה, שאני חושבת שזה דבר מאוד חשוב איך שאתם גם בהמשכיות וגם בחידוש.

רות קלדרון: אני מאוד נרגשת מזה שהממשלה כולה מדברת על חינוך והשאלות האלה הפכו להיות שאלות שהן לא רק של אנשי מקצוע, אלא באמת חינוך הוא חינוך של כל המרחב הישראלי.

רות קלדרון: בשבילי העניין היהודי הוא עניין מאוד חשוב, והקמה, אני מקווה, של אגף או איזה שהיא מהות להתחדשות יהודית, גם ליהודים חילוניים, גם ליהודים פלורליסטיים, שנרגיש שמותר לנו ללמוד יהדות בבית ספר, מותר לנו ללמוד יהדות בדרכנו ותהיה הכשרה של מורים כאלה, לחידוש גדול שיש לברך עליו.

רות קלדרון: אצלנו בבית ידעו רק שהחיינו, אז לברך עליו שהחיינו.

רות קלדרון: אני רוצה להגיד שהרגשתי באמת עם אנשי המקצוע, לא רק מתוך המשרד, איזה אחווה וקולגיאליות ואמון ואהבה, שאני חוזרת ואומרת, אני מודה על הזכות להיות חלק מזה.

רות קלדרון: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.

רות קלדרון: אני חושבת שאנחנו רואים שר אוצר ושר חינוך שאוהבים חינוך.

רות קלדרון: ראינו את זה לפני שהייתה לנו הזכות להיכנס לעבוד פה, אבל אני מאוד רואה את זה כאן - - -

משולם נהרי: אוהבים לחנך.

רות קלדרון: לא, שהחינוך היה בראש מעיינם ושנלחמו על תיק החינוך ואני ממש גאה להיות חלק מהמהלך הזה.

רות קלדרון: דבר אחרון שאני רוצה להגיד זה שהחינוך הערבי והחינוך החרדי הם חלק מאוד מאוד חשוב מהמהות שלנו כארץ ישראל ונורא חשוב לי שאתם תרגישו כאן בוועדת חינוך, ואני אעשה כל מה שאני יכולה, שחשוב מאוד שיהיה חינוך חרדי ממלכתי הכי טוב בעולם וחינוך ערבי ממלכתי עם אוטונומיה תרבותית הכי טוב שאפשר, כי אני מאמינה שדרך בתי הספר כל המרחב הישראלי יתחזק ויהיה שותף.

רות קלדרון: ואני גם רוצה להגיד לך, חבר הכנסת נהרי, שלמדתי ממך הרבה מאוד ולמדתי מה זה חוק נהרי רק כשהפכתי להיות חברת כנסת - - -

משולם נהרי: אגב, זה חלק מהפעולות שהתחילו בהם, הדבר הראשון זה ביטול חוק נהרי.

רות קלדרון: נכון, ביטלנו, אני לוקחת על זה אחריות.

שי פירון: כי אמרת שאתה לא רוצה לרוץ לחקיקה.

רות קלדרון: אל תתחילו אתם, אני מדברת עכשיו.

משולם נהרי: מה זה לא קשור לרשויות?

משולם נהרי: זה לא קשור - - -

רות קלדרון: חבר הכנסת נהרי, אני מדברת איתך עכשיו.

רות קלדרון: אני רוצה לומר לחבר הכנסת נהרי משהו, רציתי להגיד לך תודה על השנים שהחזקת בחוק הזה את החוק שהיית צריך.

רות קלדרון: היום הממלכה, ארץ ישראל, שר החינוך של מדינת ישראל יהיה אחראי על החינוך - - -

משולם נהרי: אני אוזר כוחות לסיבוב הבא.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: רויטל, בבקשה, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: תודה.

<רויטל לן כהן: אני אסיים בנימה אופטימית אבל לצערי אני נאלצת להתחיל בנימה קצת אחרת.

<רויטל לן כהן: מדברים פה היום על יום חג מחר, שהילדים הולכים לבתי הספר ולגנים, למערכת החינוך, ואני רוצה להזכיר פה שיש אוכלוסייה רבה מאוד, אלפים, עשרות אלפים, של הורים וילדים שעבורם החג מחר הוא ההיפך מיום חג.

<רויטל לן כהן: מחר הוא יום קשה מאוד מאוד מאוד.

<רויטל לן כהן: אני יכולה להגיד לכם באופן אישי שמרגע שיצאתי מהבית שלי בכפר סבא ועד שהגעתי הנה וישבתי כאן לא הפסקתי לקבל טלפונים של הורים, כולל שיחה קשה מאוד שניהלתי משער הגיא עד הכניסה לירושלים עם אמא שלא יכלה לעשות שום דבר חוץ מלבכות.

<רויטל לן כהן: המצב של הילדים עם הצרכים המיוחדים במערכת החינוך הוא מאוד מאוד מאוד לא פשוט ולכן אני רוצה פשוט שיהיה פה על השולחן, מחר הוא לא יום חג לכל הילדים ובטוח לא לכל ההורים.

<רויטל לן כהן: היה לי חשוב להגיד את זה, כי יום החג עלה פה וכל פעם שמישהו אמר 'יום חג', הייתי צריכה להחזיק את עצמי קצת יותר חזק.

<קריאה: אני לא אמרתי יום חג, אמרתי יום מרגש.

<רויטל לן כהן: הוא גם לא יום מרגש עבורנו.

שי פירון: אני אומר, רויטל, ואני מרשה לעצמי להתפרץ, הוא יום חג קשה, גם לי אין סייעת לבן שלי למחר וגם אשתי בכתה בדרך משער הגיא, ובכל זאת אנחנו נפתח מחר את השנה באופן חגיגי.

<רויטל לן כהן: ולכן אני עוברת להגיד שזה הזכיר לי את הסיפורים של אמא שלי כשהכריזו על מדינת ישראל, ישבנו צמודים למרקעים, זה לשמוע בסוף הדיונים והמשא ומתן הקשה הקשה הקשה ולדעת שאכן אתה עומד להיות שר החינוך החדש שלנו.

<רויטל לן כהן: ידענו שעכשיו אנחנו לא מחפשים את הפתח של המנהרה, יש סיכוי שגם נראה את האור בסופה.

<רויטל לן כהן: אני רוצה באמת להגיד תודה, גם לך וגם למנכ"לית וגם למיכל שיושבת פה.

<רויטל לן כהן: אנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בפתחו של יום חדש ועדיין יש בעיות קשות ורבות שצריך לתת עליהן את הדעת.

<רויטל לן כהן: אחד הדברים שמאוד הפתיעו אותי זה לראות את יאיר לפיד, שר האוצר, שולח מייל פעם בכמה זמן של הדברים שהוא עשה והוא עושה ואחד הדברים שהוא אמר, במייל האחרון שלו, זה שנוסף תקציב לשעות סייעות.

<רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד שבכל הפניות שפנינו, הורים, למפקחות, בין אם זה המפקחות על החינוך המיוחד בנושא שעות סייעות של השילוב ובין אם זה שעות הסייעות בחינוך המיוחד, ובין אם זה שעות הסייעות הרפואיות, קיבלנו ללא יוצא מן הכלל תשובה 'אין שעות והשנה יש לנו אפילו פחות, כי לא קיבלנו תוספת אפילו לצמיחה הטבעית'.

<רויטל לן כהן: אני לא מבינה איפה הפער פה בין ההכרזה על זה שהוסף תקציב לשעות סייעות לבין התשובה שקיבלנו אפילו היום בבוקר.

<רויטל לן כהן: שלחה לי אמא תשובה שהיא קיבלה אתמול בערב, קיבלתי אותה היום בבוקר, 'אין שעות נוספות' ואין לי מושג על מה מדובר.

<רויטל לן כהן: אז איפה הלכו לאיבוד השעות האלה?

<רויטל לן כהן: זה דבר אחד.

שי פירון: אני אתייחס לזה במהירות ומיכל גם תגיד ממוקד.

שי פירון: קודם כל צריך לומר למה הוספנו, שהדברים יהיו בהירים.

שי פירון: הארכנו את יום הלימודים לילדי CP ולילדים עם פיגור קל, מה שלא היה עד עכשיו באמת.

שי פירון: הוספנו סייעות לחודש ה-11 כדי שגם בחופש הגדול יהיו סייעות בחודש הראשון, בקייטנות.

שי פירון: הוספנו סייעות רפואיות שלא פעלו עד עכשיו.

שי פירון: אז קודם כל אלה שלושת הדברים של סייעות שהוספנו באופן מיידי.

שי פירון: הוספנו סייעות בתקציב ענק, כדי שבכל מסע לפולין שירצה לצאת ילד עם צרכים מיוחדים, הוספנו?

שי פירון: הוספנו.

שי פירון: אז קודם כל הנה ארבעה דברים שהוספנו ועשינו אותם.

שי פירון: לגבי שעות הסייעת.

שי פירון: קודם כל צריך להבחין, יש שתי סוגיות שונות, יש סוגיה שנובעת בעיקר ממחוזות שקיבלו הקצאה של סייעות.

שי פירון: אבל המחוזות גדלו, הוסיפו להם ערים, בעיקר מחוז מרכז תל אביב, ושם אנחנו נפתור את הבעיה, ותיכף מיכל תתייחס.

שי פירון: זאת בעיה נקודתית שנוצרה מהעובדה שמספר שעות הסייעות היה מותאם למחוז כמו בשנים הקודמות, אבל כשנערכו לכך, טעות, לא בסדר, יטופל, לא הגדילו את מספר הימים ביחס לגידולו של המחוז.

שי פירון: הדברים האלה יטופלו, אף ילד לא יישאר מאחור.

<רויטל לן כהן: היה חשוב אולי להנחות - - -

<דלית שטאובר: הודענו את זה גם לרשויות, הן יודעות את זה.

<רויטל לן כהן: לכן אני אומרת, היה חשוב להנחות, כשמפקחות ומנהלות מחוז עונות להורים, לא להגיד 'אין ולא יהיה', היה חשוב להגיד 'אנחנו עובדים על זה'.

שי פירון: רויטל, בשביל זה יצאנו יחד למסע, השינוי הזה יקרה, הוא ייקח זמן.

<רויטל לן כהן: אבל אני אומרת כבר עכשיו, בתשובות שהורים מקבלים, במקום להגיד 'אין', תגידו 'יהיה'.

<מיכל כהן: רויטל, טופל, נאמר, יהיה, נאמר, הוקצה, זה בדרך.

<רויטל לן כהן: דבר נוסף, הנושא של הסעות וליווי בהסעות, שעדיין מאוד בעייתי.

<רויטל לן כהן: יש ילדים שאין להם ליווי בהסעה, הם לא יכולים אפילו להגיע מחר לגן או לבית הספר.

<רויטל לן כהן: ונושא חשוב נוסף, צוותי החינוך, בין אם זה מנהלות ובין אם זה מורים, הרבה פעמים, וזה באמת חלק מהקושי בהתנהלות החדשה הזאת מול הורים שעד היום התייחסו אלינו בתור הגורם שמנגד והגורם המפריע, ועדיין צוותים לא מוכנים לשמוע מהורים, ופנתה אליי הבוקר אמא שלילד שלה יש תסמונת אלכוהול עוברי, והמנהלת לא מוכנה לשמוע ממנה מילה וחצי מילה מה זה.

<רויטל לן כהן: איך יהיה אפשר לשלב את הילד שלה שם?

עמרם מצנע: אמרת שתסיימי במשהו אופטימי.

<רויטל לן כהן: אני עברתי למשהו אופטימי, בזה שאנחנו כרגע רואים את המנהרה ומאמינים שבקצה יש אור, וזה משהו שלא היה לנו קודם ומאוד חשוב להגיד.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני נורא מצטער שאי אפשר היה לתת לכולם לדבר.

עמרם מצנע: אני רוצה באמת להתנצל שאי אפשר היה, אבל - - -

שי פירון: אני אומר מפורשות, כל מי שרצה להתייחס, מוזמן לגשת אליי, לקחת את המייל שלי, לשלוח, אני מבטיח לענות לכולם.

שי פירון: זה לא יהיה היום, זה ייקח יום-יומיים, כי השנה נפתחת, אבל אני מתחייב שכל מי שיכתוב לי, אני עונה על המיילים לבד, באופן אישי, לא על ידי אחרים.

שי פירון: כל מי שיש לו איזה שהיא בעיה מוזמן לכתוב.

שי פירון: במקרה הספציפי הזה זה ייקח כמה ימים, אני מבקש קצת הקלה בעומס, אבל אני מבטיח לענות לכולם.

שי פירון: זה אחת.

שי פירון: שתיים, יושבים פה אנשי מרכז ההיגוי למען עולי אתיופיה ואני לא יכול שלא להתייחס לזה, אני, למרות שאין זמן, אז אני רוצה להתייחס.

שי פירון: אני לא אתן לכם ללכת בלי שתשמעו אותי מתייחס אליכם, זה שובר את לבי לראות אתכם כאן ואני יודע שהייתם ליד ביתי ביום שישי, כי הנחתם ששר לא עובד ביום שישי, אבל זה לא נכון.

שי פירון: אז אני מתנצל.

שי פירון: אני רוצה לומר כך, יש בעיה שלא קשורה במשרד החינוך והיא חובת המכרזים.

שי פירון: זה קשור למערכת היחסים בין מדינת ישראל, בין החשכ"לית, לבין ארגונים וגופים שונים.

שי פירון: זה לא רצון או אי רצון של משרד החינוך.

שי פירון: יושב ראש ועדת החינוך, בתיאום איתנו פועל באופן נחרץ לתיקון ושינוי המצב הזה ביחס לחינוך.

שי פירון: עד אז אנחנו צריכים למצוא פתרונות ביניים, וביחס לשורה של ארגונים, לא רק למרכז - - -

עמרם מצנע: במקרה של העלייה האתיופית, עם ועדת ההיגוי, יש גם בעיה שהמכרז שיצא הוא מכרז בעייתי.

שי פירון: אז אני רוצה רק להעיר הערה ולא אוסיף.

שי פירון: אני רוצה לומר שכולנו צריכים להיזהר מכיוון שכמי שמכיר את המכרז ניגשו למכרז גם לא מעט גופים מוכרים ציבוריים של עולי אתיופיה - - -

<גדעון פישר: השר, אנחנו לא יודעים על מה מדובר, איזה מכרז?

שי פירון: על מי יפעיל את מרכז ההיגוי למען עולי אתיופיה, ולכן ביקשנו מהמנכ"לית, אנחנו נקפיא את זה.

שי פירון: יש לנו בכלל תפיסה שמשרד החינוך צריך לנהל בעצמו את הדברים ולא באמצעות גופים אחרים.

שי פירון: אני מתנגד לעובדה שמפריטים, אנחנו רוצים שמשרד החינוך, אם זה יעמוד למכרז, אין לנו שליטה - - -

<מיכל כהן: אנחנו עושים הארכה להתקשרות הקיימת עד לבירור המצב החדש.

עמרם מצנע: זו תשובה מצוינת.

<מיכל כהן: זה דורש אישור חשכ"ל.

<גבי מלצר: רק שנייה, אני הגעתי מטבריה.

<גבי מלצר: אני רוצה מהשר, אדוני השר, התייחסות לגבי הסייעות.

שי פירון: מקצוע הסייעות?

<גבי מלצר: כן.

שי פירון: אני אמרתי את זה השבוע ואני אומר את זה גם עכשיו.

שי פירון: יש פה שורה ארוכה של דברים שטרם הספקנו לטפל בהם ואנחנו נטפל בהם.

שי פירון: הסייעות זו אחת הסוגיות.

שי פירון: אני אומר לך את זה הכי ישר, לא הגעתי לזה עוד.

שי פירון: אני יכול עכשיו למרוח אותך באיזה תשובה, טרם הגעתי לזה, לקב"סים, לשורה ארוכה של דברים שאני יודע שאני צריך לטפל בהם.

שי פירון: אני מתנצל, לא הספקתי, אני מבטיח לטפל בזה.

שי פירון: אני לא אתן לך עכשיו תשובה כזאת שמצפים ממני, צר לי שאני לא יכול להבטיח עכשיו מה יקרה, ברור לי שהמצב הזה הוא לא ראוי, ברור לי שהמצב הזה הוא לא מידתי, אני מגויס לזה, אני מבין את זה, לא הספקתי להגיע לזה.

שי פירון: לא הספקתי, אני מצטער.

<גבי מלצר: צריך לציין שהסייעות הן עובדות חינוך - - -

שי פירון: אני מקבל את ההערה, אתן צודקות.

שי פירון: אני לא אגיד מילה, אתן צודקות, יש פה את המרכז לשלטון מקומי, אני מבטיח לך שאנחנו נשב על זה ונעשה הכול כדי למצוא פתרון.

שי פירון: הרי זו בעיה שאת ואני יודעים שהיא לא בעיה של יומיים, היא בעיה ארוכת טווח.

שי פירון: אני אומר לך עכשיו, אני מתחייב לעשות כל שניתן כדי לפתור, אבל זה מורכב, זה ארוך, לא הגעתי לזה.

שי פירון: אני מצטער, אני מבטיח לטפל בזה.

עמרם מצנע: אני רוצה עוד פעם לחזור ולומר.

עמרם מצנע: אי אפשר, לא בישיבה של שעתיים, גם לא בשלוש ולא ארבע, לנסות ככה בהזדמנות של פתיחת שנת הלימודים לתת תשובות ולרדת לפרטים בכל נושא ועניין.

עמרם מצנע: גם אני מבטיח, ויש לי גיבוי מלא, גם של השר ושל הנהלת המשרד, אנחנו נכנסים מיד אחרי החגים, הכנסת חוזרת לפעילות, אנחנו נעלה על סדר היום את כל הנושאים ונדון בהם בכל נושא באופן נפרד, נשמע את עמדת המשרד, נמליץ את ההמלצות שלנו, ניתן לאנשים מהשטח לדבר ולהשפיע.

עמרם מצנע: אני רוצה רק לומר מילה אחת, משפט אחד.

עמרם מצנע: התחושה הטובה שלי נובעת מכך שאני מרגיש שיש אוזן קשבת במשרד החינוך, לא רק אליי, לא רק לוועדה, אלא באמת לציבור כולו ואני רואה דוגמאות, גם כאן הבוקר וגם בהרבה מאוד אינטראקציות שיש לי עם אנשי החינוך.

עמרם מצנע: אני חושב שהדבר החשוב הוא לא רק פתרון הבעיה, כי יש אלף בעיות, יש סדרי עדיפויות ולא תמיד אפשר לפתור את כל הבעיות וכל אחד רואה כמובן את האצבע המוכה השלו כאילו זה עולם ומלואו, כך זה נכון וכך צריך שזה יהיה.

עמרם מצנע: אבל יש אוזן קשבת ואני חושב שיש פתיחות.

עמרם מצנע: אנחנו גם פועלים לשקיפות מוחלטת של נתונים, שגם משרד החינוך לא היה מבורך בזה לאורך שנים.

עמרם מצנע: קשה לך להבין מה באמת קורה, איך מחולק באמת התקציב, איך משפיעים עליו.

עמרם מצנע: אני יודע שגם בעניין הזה נעשית עבודה ואני רוצה לומר לך ידידי, הרב, חבר הכנסת, השר פירון, אני מרגיש שיש אמון וכאשר יש אמון אפשר לעבוד ולעבור גם מכשולים ותקופות קשות ואנחנו נעשה את זה ביחד.

שי פירון: אני אסיים את הפגישה בשלוש הערות.

שי פירון: הערה ראשונה, אני לא יודע, אמנון, אם נפגעת ממה שאמרתי לך באופן אישי, אז קודם כל אני מתנצל.

שי פירון: אתה איש יקר וחביב וחשוב ואני אוהב אותך אהבה גדולה, גם לטובת על מה שאתה עושה לטובת החינוך.

שי פירון: אז אם נפגעת, זה כמובן לא אישי, זה דיון ערכי ולכן חלילה וחס שנצא מכאן בטעם חמוץ, אני אומר לך את זה בפני כולם, כי כמו שאמרתי לך מקודם לפני כולם, אז גם את זה אני אומר לך בפני כולם.

שי פירון: אני לא רוצה שתצא מכאן עם טעם חמוץ, חלילה וחס, זה עניין של ויכוח עקרוני, אז אם נפגעת, אני מתנצל, סליחה.

שי פירון: זה אחת.

שי פירון: שתיים, אני רוצה לחשוב כולנו, האם מצגת שיש את מגילת העצמאות, על הערך של מדינת ישראל כמדינה יהודית, על חזון נביאי ישראל, שיש בה את הרצל על חברת מופת, את בן גוריון ואת בגין על צדק צדק תרדוף, אם היא מצגת של סקנדינביה או מדינה אחרת, אנחנו בבעיה.

שי פירון: אנחנו בבעיה גדולה כשמגילת העצמאות לא הופכת להיות מסמך מכונן שמושיב את כלל חלקי החברה הישראלית והוא לא נתפס כמסמך יהודי שמושיב את כולנו יחד.

שי פירון: זה נכון שאנחנו צריכים להיות מספיק רגישים למכלול העמדות ומכלול הדעות ואני חושב שהדבר המרכזי שחשוב לי לומר לפני שאני אסיים.

שי פירון: הדבר שאני רוצה לומר, אני יודע שאני לא יודע הכול ואני רוצה להתחייב שאני אעשה טעויות ואני רוצה להתחייב שלא נצליח לפתור את כל הבעיות, אבל אנחנו מאוד רוצים שיהיה כאן

שי פירון: טוב ואנחנו מאוד רוצים לשתף פעולה ואנחנו מאוד רוצים להקשיב לכל ביקורת ואנחנו מאוד רוצים לחפש את שביל הזהב ואנחנו מאוד רוצים את כל הקהילות בישראל, כולן ללא יוצא מן הכלל, בשיח משותף.

שי פירון: מה שאנחנו רוצים לעשות למערכת החינוך זה מה שאני רוצה להראות לכם בדקה של סיום.

שי פירון: בזה סיימנו את המצגת של משרד החינוך, אני מבקש להראות לכם את זה בבקשה.

שי פירון: (הקרנת סרטון).

שי פירון: אני חושב שהמטפורה הזאת, של לשחרר את מערכת החינוך מהכבלים היא בעצם הבשורה הגדולה שאנחנו רוצים להביא לכולם.

שי פירון: שתהיה לכולנו שנה טובה.

עמרם מצנע: תודה רבה.