ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 74, 2013-09-08 14:15

חיים כץ: צהריים טובים.

חיים כץ: יום ראשון בשבוע.

חיים כץ: זה לא יום שגרתי לעשות ישיבות ועדה.

חיים כץ: אבל למען האמת לא עמדתי בלחציו של חבר הכנסת אילן גילאון שאמר לי: אם אתה לא עושה דיון אני בא אליך הביתה וקורע לך את הבגדים.

אילן גילאון: חותך לך את הכבלים.

חיים כץ: חותך לי את הכבלים.

חיים כץ: אז אמרתי, כמי שמופיע בוועדות ותורם רבות לוועדה בהיותו חבר כנסת אם הוא מבקש הייתי חייב להיעתר לבקשתו.

חיים כץ: והנה, אנחנו מתכנסים ביום ראשון בשבוע בצהריים, ד' בתשרי, 8 בספטמבר 2013.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא השנויים במדיניות חברת התקשורת הוט בהעסקת עובדיה.

חיים כץ: זה המשך דיון.

חיים כץ: אני מבין שמחר יש דיון נוסף בבית המשפט.

אילן גילאון: מחרתיים.

שולי מועלם-רפאלי: מחר.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון, ביקשת כל כך, בבקשה.

אילן גילאון: קודם כול תודה.

אילן גילאון: האמת היא שלא היה קשה בכלל לשכנע אותך.

אילן גילאון: להפך עוד אמרתי לך שאם אתה לא יכול אני אנהל את הדיון - -

חיים כץ: פחדתי שתשתלט לי על הכיסא.

אילן גילאון: זה די מביך כי אנחנו מנהלים את הדיון הזה עקרונית בפעם שנייה.

אילן גילאון: בפעם הראשונה זה היה בנושא של ההתארגנות.

אילן גילאון: אני תמה מה קורה לחברה הזאת שלכם בהוט.

אילן גילאון: בהתחלה התארגנו באמצעות ההסתדרות – הצלחתם לייצר שם מצב שהם לא היו; אחרי זה הסתדרות לאומית; עכשיו הגיע "כוח לעובד".

אילן גילאון: מה אתם רוצים מהעובדים האלה?

אילן גילאון: למען הגילוי הנאות אם יש תכונה יותר שנואה עליי מקמצנות זה גרידיות.

אילן גילאון: זה הרצון לבלוע את כל העולם וגם להשפיל אנשים.

אילן גילאון: אז ממה שדיברנו בפעם הקודמת היו שינויים לרעה.

אילן גילאון: הדרך הזאת להודיע לאנשים באמצעות הודעות אס.

אילן גילאון: אמ.

אילן גילאון: אס שהם מפוטרים, הסיפור הזה עם המכוניות – כל ההתנהלות הזאת.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: למה אתם עושים את זה?

אילן גילאון: אני שואל אתכם שאלה עסקית.

אילן גילאון: למה?

חיים כץ: למה מנהלת כוח אדם לא הגיעה?

<לילך טל: היא לא יכולה, היא צריכה להיערך לדיון של יום שלישי.

אילן גילאון: מה מוביל אתכם לכל השדים?

אילן גילאון: מה מוביל אתכם למטרה שאתם רוצים להשיג?

אילן גילאון: כל העניין שאתם עושים את הסיבוב הכיף הזה זה כדי שתעבדו רק ב-out sourcing כי זה מה שהכי זול לכם, מה שהכי מתאים לכם.

אילן גילאון: אתם רוצים להרחיק את הקליינטים שלכם.

אילן גילאון: אולי אתם מעוניינים בקבוצה מאוד מצומצמת ומאוד סלקטיבית של קליינטים שמשלמים לכם הרבה כסף.

אילן גילאון: באמת, חבל להכביר מילים – מה הסיפור שלכם?

אילן גילאון: תשבו עם האנשים, תגמרו את העניין, תפסיקו עם הקבלן, ותתחילו להתנהג כמו בני אדם במערכת יחסי עבודה.

אילן גילאון: אין לי דרך אחרת להגיד את זה.

אילן גילאון: באמת, חיים, אני ממש לא יודע.

אילן גילאון: מרקס אמר שלפועל אין מה להפסיד זולת את כבליו, אז יכול להיות שאני עצמי בתור צרכן שלכם אשקול להפסיד את כבליי אם הדבר הזה ימשיך להתנהל כך.

אילן גילאון: כי לא נוח לי לקבל את השירות הזה שהוא שירות בר-קיימא בכל בית מחברה שמתנהלת ומתנהגת כך עם אנשים שעובדים בה.

אילן גילאון: כאשר מקימים עסק צריך לדעת: יש צרכנים, יש הנהלה, יש עובדים – כל המרכיבים האלה חייבים לדור בכבוד.

אילן גילאון: אתם בדיון שני - -

חיים כץ: שלישי.

אילן גילאון: שלישי, סליחה.

אילן גילאון: דיון שלישי שאנחנו עוסקים בעצם באותו עניין.

אילן גילאון: עניין אנושי פשוט של מעסיק ועוסק – עניין בין בני אדם.

אילן גילאון: אני לא יכול להגדיר את זה בצורה אחרת.

אילן גילאון: זאת גם הסיבה שיושב-ראש הוועדה כינס בפגרה את זה.

אילן גילאון: אני יודע שיש הרבה מאוד אנשים שאבן גדולה מוטלת על לבם, והם הלכו בצורה לא צורה לחג הזה.

אילן גילאון: איך אומרים?

אילן גילאון: כלענה בפיהם.

אילן גילאון: אתם יכולים לשחרר את זה.

אילן גילאון: פשוט קצת צריך להצטמצם – זה כל הסיפור, זאת הסינרגיה כולה.

אילן גילאון: הם ירוויחו קצת יותר, אתם קצת פחות, ולכולם יישאר מספיק – הכול יהיה בסדר גמור, יש מקום לכולם.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: יש פה נציג מ"כוח לעובדים" שייתן לנו סקירה איפה זה עומד?

<קריאה: נמצא פה דודי שהוא חבר ועד העובדים הזמני.

<דוד עזרן: אני מפקח התקנות בהוט.

<דוד עזרן: בנובמבר זאת תהיה השנה ה-12 שאני מועסק בהוט.

חיים כץ: עד לפני שנה היית מרוצה?

<דוד עזרן: עד לפני כמה חודשים, כן.

<דוד עזרן: לחלוטין.

חיים כץ: חברה טובה, היא יכולה להיות טובה.

<דוד עזרן: חברה מדהימה.

<דוד עזרן: הייתה מדהימה בכל קנה מידה.

חיים כץ: מה קרה, לדעתך?

<דוד עזרן: זה כמו שאמרנו, זה התחיל בהתאגדות הראשונה שמשהו שם הריח לא טוב, משהו שם היה פשוט לא נעים.

<דוד עזרן: היו פה החתמות על פרויקטים מאחורי הצללים, מה שנקרא - -

חיים כץ: מה זה הראשונה?

חיים כץ: הראשונה הייתה לפני שנתיים.

<דוד עזרן: נכון.

חיים כץ: אני עשיתי פה דיון ראשון לפני שנתיים או לפני כן, פחות או יותר.

חיים כץ: זה סדר הגודל של התקופה.

<דוד עזרן: נכון.

<דוד עזרן: גם בהתאגדות השנייה שזה נראה כבר יותר מבטיח היו פה החתמות מאחורי הקלעים, תסירו – מכבש לחצים עצום על אנשים ברמות של הבטחות וכל מיני עסקאות שנתפרו בחדרי חדרים ובכל מיני איומים שהפחידו כל מיני אנשים.

<דוד עזרן: אנשים פשוט מפחד הסירו חתימות.

חיים כץ: השכר שלך היה טוב?

<דוד עזרן: השכר שלי מעולם לא היה טוב, אבל השכר שלי מעולם לא עמד על הפרק בנושא הזה.

חיים כץ: לא, בקטע של ההתאגדות אני רוצה להיכנס למה שאילן אמר.

חיים כץ: בכל זאת זה דיון פגרה, ואני רוצה להבין את הקטע של ההנהלה.

חיים כץ: ממה הם חששו, שאם תהיה התארגנות אז הם לא יוכלו לפטר ויצטרכו לתת שכר יותר טוב?

<דוד עזרן: אני לא חושב שאף אחד מהחברים שלי מדבר פה על שכר.

<דוד עזרן: אף אחד מאתנו לא דיבר על שכר, לא ביקשנו את זה.

חיים כץ: אז מה, רק ביטחון בעבודה?

<דוד עזרן: חד משמעית.

<דוד עזרן: רק זה כרגע, זה מה שעמד על הפרק.

חיים כץ: דגש על המילה "כרגע".

<דוד עזרן: זה לא המאבק שלנו כרגע.

<דוד עזרן: המאבק שלנו לא בא לשפר תנאים כרגע.

<דוד עזרן: זה לא הנושא שלשמו ניסינו להתאגד והתאגדנו כמה וכמה פעמים בהוט.

<דוד עזרן: ידענו לאן פני החברה הזאת מועדים, ידענו מה רוצים לעשות אתנו ולאן רוצים לשלוח אותנו.

חיים כץ: מה זה "ידענו"?

חיים כץ: לפני שלוש שנים ידעת?

<דוד עזרן: לפני כמה שנים ידענו שהחברה הזאת הולכת לכיוון מסוים.

<דוד עזרן: אף אחד לא ידע להגיד מתי.

<דוד עזרן: לא דובר על מערך טכני כזה או אחר.

<דוד עזרן: הייתה פה חרושת של שמועות שלא היה נעים לחיות איתה.

<דוד עזרן: עכשיו ערב החג אנחנו מקבלים הודעות ב-אס.

<דוד עזרן: אמ.

<דוד עזרן: אס, על פיטורים; לקחו לאנשים רכבים ב-24:00 וב-1:00 בלילה מהבתים.

<דוד עזרן: לקחו לאנשים רכבים ממקום חנייה של הבית עם המפתחות של הבית.

<דוד עזרן: עזבו אותם בלי אפשרות להיכנס לבית הפרטי שלהם.

<דוד עזרן: לקחו להם את המפתחות.

<דוד עזרן: יושב פה חבר שמ-14:00 בצהריים עד 2:00 בלילה לא היו לו מפתחות להיכנס לדירה שלו מכיוון שהרימו לו את הרכב ככה, משום מקום.

חיים כץ: תשמעו, אני רוצה להגיד הערה לחברי ההנהלה.

חיים כץ: גילוי נאות: אני בא מארגון עובדים.

חיים כץ: אני יושב-ראש ארגון עובדי התעשייה האווירית.

חיים כץ: אותם חברי הנהלה בתעשייה האווירית לאורך השנים שהתנהגו ככה לעובדים – התנהגו גם אליהם ככה.

חיים כץ: אל תשכחו את זה.

חיים כץ: ככה אתם תפוטרו, וככה יתייחסו אליכם.

חיים כץ: תכניסו את זה טוב-טוב לראש.

חיים כץ: אותו דבר – ידפקו לכם בדלת או באס.

חיים כץ: אמ.

חיים כץ: אס – אל תבוא מחר לעבודה.

חיים כץ: מי שעושה לעובדים עושה את זה להנהלה.

חיים כץ: ועל כל סמנכ"ל ומנהל בכיר שהופיע אצלי והוריד את הראש ואמר, לא הבנתי, לא האמנתי שככה יהיה – אם תהיה לנו שנה אחת של חיים טובים או של שלום אנחנו יכולים לקנות עכשיו את עץ הזית וכמה יונים ולשבת בשקט.

חיים כץ: תזכרו כמנהלים.

חיים כץ: מי שעושה את זה לעובדים יעשה את זה לכם.

חיים כץ: תכניסו את זה טוב-טוב לראש.

חיים כץ: זה יבוא ככה – טאק, ולא תבינו מאיפה זה בא לכם.

חיים כץ: ואז תגידו, זה מגיע לנו.

חיים כץ: אם מפטרים אנשים ב-אס.

חיים כץ: אמ.

חיים כץ: אס ומתייחסים ככה אז אנחנו נצטרך לחוקק, ללכת על הראש של החברה שאתם לא מבינים מאיפה זה יבוא.

חיים כץ: ואם אנחנו נסמן אתכם אתם תפסידו את המשחק.

חיים כץ: אתם צריכים להרוויח, אנחנו רוצים שתרוויחו.

חיים כץ: אבל תהיו אנושיים.

חיים כץ: חברה צריכה להיות בני אדם.

חיים כץ: אם תהיו בני אדם אז תרוויחו, עינינו לא צרות.

חיים כץ: גם לפטר יש דרכים.

חיים כץ: הדרך הזאת שמישהו בא ואומר שפיטרו אותו בהודעת אס.

חיים כץ: אמ.

חיים כץ: אס זה לא בסדר.

חיים כץ: זה גם מראה על חולשה של הנהלה שלא יכולה להסתכל לעובד בעיניים ולהגיד לו, תשמע, אני לא צריכה אותך יותר, העלויות שלך יקרות, אני עושה פה עבודה של מישהו אחר שלא יכול לעמוד מולך.

חיים כץ: שולחים אס.

חיים כץ: אמ.אס?

רינה פרנקל: לפטר באס.

רינה פרנקל: אמ.

רינה פרנקל: אס, אני לא יודעת אם זה חוקי בכלל.

חיים כץ: עזבי חוקי-לא חוקי.

מיקי רוזנטל: תכף הם יגידו שזה היה רק זימון לשימוע.

חיים כץ: זה לא מעניין, זה לא מעניין.

<דוד עזרן: אני אשמח להוסיף שהפיטורים האלה בוצעו בזמן שביתה חוקית.

<דוד עזרן: אנחנו יצאנו לשביתה הזאת כמה ימים - -

חיים כץ: לא משנה, זה לא חשוב.

חיים כץ: הדרך לפטר בן אדם באס.

חיים כץ: אמ.

חיים כץ: אס - -

שולי מועלם-רפאלי: זה רע בכל מקרה.

<דוד עזרן: אותי לא צריך לשכנע.

<דוד עזרן: אני ראיתי את החברים שלי חווים את זה ולא בכדי האולם פה מלא ביותר מ-45 אנשים שהגיעו בלי רכבים, בתחבורה ציבורית מכל קצוות הארץ – מחיפה, מהקריות, מכל מקום בארץ – רק בשביל לקבל תשובות.

חיים כץ: אבל פה לא תוכל לקבל תשובות, בטח לא מידיות.

<דוד עזרן: ברור.

חיים כץ: אם אנחנו נסמן את המטרה – אני לא יודע אם זה יהיו אתם כי אתכם הם כנראה יפטרו, אבל החברה תצטער על כל אחד.

חיים כץ: אני אומר לך שהיא תצטער.

חיים כץ: על כל אחד, על כל שידור חוזר, על כל אי השקעה – על הכול.

חיים כץ: על כל העתקת סרט.

חיים כץ: היא תצטער כי תהיה לה חקיקה דרקונית שהיא לא תוכל לעמוד בה.

חיים כץ: זה יהיה בגלל ההתנהלות.

חיים כץ: זה לא בסדר.

חיים כץ: תבואו, תגידו, אנחנו רוצים להרוויח כסף, לא רוצים להעסיק אף אחד מעבר לשכר מינימום – שיגידו.

<דוד עזרן: אבל זה לא בדיוק ככה.

<דוד עזרן: הם כן צריכים את העובדים, הם כן רוצים את העובדים, הם רק לא רוצים העסקה ישירה שלנו.

חיים כץ: הם רוצים גמישות ניהולית.

חיים כץ: הם לא רוצים את העובדים.

חיים כץ: לפי מה שאתה מספר הם לא רוצים את העובדים.

חיים כץ: ברגע שאין יחסי עובד-מעביד ביניהם לבינך בכל רגע נתון הם יכולים להגיד, תחליפו אותו, אנחנו רוצים בלונדינים, אנחנו רוצים קירחים.

<דוד עזרן: נכון, אין אחריות פשוט.

חיים כץ: אין כלום.

חיים כץ: הם באים לחברה שנותנת להם שירותים ואומרים להם – אלה עובדים שנה-שנתיים – לא רוצים אותם יותר.

חיים כץ: אנחנו רוצים 1, 2, 3.

חיים כץ: הם מקבלים גמישות ניהולית, וגם אומרים להם אחר כך בשלב השני שאף אחד מכם, מאלה שעובדים לא מרוויח מעל שכר מינימום פלוס העמלה שלכם, לפי החוק.

חיים כץ: ישלמו שעות נוספות, דמי הבראה, ביגוד, קרן השתלמות, פנסיה - אלה העלויות שלך יישאר שכר מינימום.

חיים כץ: זה מה שהם רוצים, כנראה, אני לא יודע, אם זה הולך לשם.

חיים כץ: אחרת אני לא מבין למה מפטרים אתכם בבהילות כזאת גדולה.

חיים כץ: לא מבין.

חיים כץ: יש פה מישהו מההנהלה שיודע להסביר לנו?

חיים כץ: לפרוטוקול – שם ותפקיד.

<לילך טל: שלום, אני לילך טל, אני סמנכ"ל תקשורת ורגולציה וראש מטה החברה.

<לילך טל: אני אשמח בנקודות בקצרה להסביר את תפיסת העולם של המהלך כמו שאנחנו רואים אותו.

<לילך טל: אני אעשה את זה בכמה נקודות קצרות: ראשית, לא חל שום שינוי במדיניות ההעסקה של הוט.

<לילך טל: מאז ומתמיד עבדנו עם חברות מתמחות.

<לילך טל: בתחומי ההתקנה המתקינים שלנו מאז ומתמיד רובם ככולם היו עובדים חיצוניים של החברות המתמחות בהתקנות.

<לילך טל: בעבר הטכנאים היו חלק מהחברות האלה.

<לילך טל: הם הוכנסו כי חשבו שזה ישפר את מהלך השירות, וכרגע התקבלה החלטה לעשות שינוי והעמקה שוב על-ידי החברות האלה.

<לילך טל: תפיסת העולם באה מתפיסת שירות, לא נגד העובדים.

<לילך טל: אנחנו מאמינים שמעגל טיפול נכון שמי שהתקין את ההתקנה ידאג שהיא תהיה מספיק טובה כדי שיהיו פחות תקלות בהמשך אחר כך וכדי שפחות טכנאים יצטרכו להגיע.

<לילך טל: לכן אנחנו מסתכלים על זה כאחריות של גורם אחד.

<לילך טל: זאת נקודת המוצא שלנו.

<לילך טל: כך אנחנו באמת ובתמים הסתכלנו על התהליך הזה, ולכן היום כל מערך הפעילות נסגר בהוט.

<לילך טל: כרגע זאת עובדה מוגמרת.

<לילך טל: המהלך הסתיים.

<לילך טל: התחלנו אותו בינואר עוד לפני ש"כוח לעובדים" היו בשטח, ואנחנו לא היינו מודעים לאיזושהי התארגנות.

<לילך טל: המערך נסגר באוגוסט.

<לילך טל: סגירת המערך החלה כבר בינואר, וזאת עובדה מוגמרת, והמערך סגור.

<לילך טל: יחד עם זאת "כוח לעובדים" פנה גם לבית הדין בצווי מניעה בבקשה לא לאפשר לסגור את המערך, ובית הדין דחה את הבקשה, כי המהלך הוא מהלך חוקי, לגיטימי.

<לילך טל: זאת מדיניות עסקית של חברה.

<לילך טל: יחד עם זאת – מאוד חשוב לי לומר פה כי נאמרו דברים קשים על הדרך שבה נעשו הדברים – ההנהלה דאגה ודואגת לעובדים האלה.

<לילך טל: הם לא פוטרו ללא חלופה.

<לילך טל: היה לנו חשוב למצוא המשך תעסוקתי ולוודא שהחברות המתמחות האלה מקבלות אותם באותם תנאי שכר, מקבלות אותם להעסקה ישירה מתמשכת כדי לא להשאיר אותם בלי עבודה.

אילן גילאון: העסקה ישירה?

<לילך טל: לא העסקה ישירה, להעביר אותם באופן ישיר ולאפשר חלופה.

<לילך טל: אנחנו לא מעבירים - -

שולי מועלם-רפאלי: את אומרת "העסקה ישירה", זאת לא העסקה ישירה.

מיקי רוזנטל: היא לא ישירה, היא לא ממושכת.

<לילך טל: אני אדייק, אולי אמרתי את זה לא נכון.

<לילך טל: הכוונה הייתה לאפשר להם בחברות המתמחות למצוא המשך העסקה - -

אילן גילאון: למה מפריע להם שהם מתארגנים?

אילן גילאון: למה כל הזמן זה מפריע לכם?

<לילך טל: לא מפריע לנו כי המהלך - -

מיקי רוזנטל: מה זה, לא מפריע לכם?

אילן גילאון: כל הזמן זה מפריע לכם.

מיקי רוזנטל: אתם הופעתם בבית הדין ואמרתם שהם לא ארגון יציג?

<לילך טל: נכון.

מיקי רוזנטל: אז מה זה "לא מפריע לכם"?

מיקי רוזנטל: זה כן מפריע לכם.

<לילך טל: חבר הכנסת רוזנטל - -

מיקי רוזנטל: את לא יכולה להגיד X ולהתכוון ל-Y.

מיקי רוזנטל: לא אמרת פה מילה אחת אמת.

<לילך טל: סליחה, את זה אני לא יכולה לקבל.

מיקי רוזנטל: כל המילים שלך הן מילים שכל מטרתן לעטוף התעללות לא סבירה ולא חוקית בעובדים.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

מיקי רוזנטל: מותר לכם לעשות שינויים, אסור לכם לפעול בחוסר תום לב.

מיקי רוזנטל: אסור לכם לפעול בניגוד להחלטות של בית משפט.

אילן גילאון: גם השם הזה "חברות מתמחות" הוא הרי כל כך שקרי, כל כך לא קשור לשום דבר – "חברות מתמחות".

אילן גילאון: מה זה המכבסה הזאת?

<לילך טל: זאת לא מכבסה.

<לילך טל: הן חברות מתמחות, שותפות שלנו זה שנים.

אילן גילאון: למה אתם לא מתמחים?

אילן גילאון: אתם חברה שנותנת שירותי התקנה.

<לילך טל: אנחנו חברה מתמחה, ולהם יש התמחות בהתקנות ובתיקונים טכניים.

<לילך טל: לכן חשבנו שנכון שיהיה מעגל טיפול אחד.

<לילך טל: מפה זה הגיע.

<לילך טל: אנחנו ידענו לתת שירות טכני מצוין ללקוחות שלנו, ויחד עם זה חשבנו שהתהליך הוא תהליך אחד סגור, הוליסטי.

<לילך טל: לכן דאגנו שהאנשים המוכשרים האלה שעבדו אצלנו יוכלו להמשיך לעבוד - -

שולי מועלם-רפאלי: הם כל כך מוכשרים שהעדפתם שהם לא יהיו אצלכם.

חיים כץ: לא דאגתם - -

<לילך טל: דאגנו שהלקוחות שלנו בבתים שלהם לא ימתינו יותר ויותר לטכנאים, וככל שמעגל הטיפול יהיה בידי גורם אחד – וזה הוכח על-ידי חברות כבלים אחרות בעולם – זה תהליך הגיוני, עסקי.

<לילך טל: ההסתכלות היא מדיניות שירות.

<לילך טל: זה מה שעמד מאחורי המהלך.

חיים כץ: זה לא מה שעמד לנגד עיניכם.

חיים כץ: לא דאגתם לעובדים.

חיים כץ: אתם דאגתם שאם הם לא ישובצו בחברות האלה לא תוכלו לתת שירות בכלל.

חיים כץ: עד שהחברות האלה יגייסו אנשים לא יהיה לכם שירות.

חיים כץ: גם ככה השירות שלכם הוא שירות רעוע.

חיים כץ: סלחי לי.

מיקי רוזנטל: למה אתה מחמיא להם?

מיקי רוזנטל: שירות גרוע, לא רעוע.

חיים כץ: שמעי, אני חי בארץ הזאת.

<לילך טל: אדוני היושב-ראש, לטענתך, לא יכולנו להישאר בלי עובדים.

<לילך טל: הרי יכולנו מראש לגייס.

<לילך טל: בכוונה ביקשנו, ולא דאגנו שהחברות האלה יגייסו מראש כי היה חשוב לנו שיהיה מקום שבו יוכלו העובדים להיקלט.

חיים כץ: אם הייתם מגייסים מראש היה לכם כפל עובדים, היה עולה לכם כסף.

חיים כץ: הם היו מגייסים – אותם הייתם מגייסים בינתיים.

חיים כץ: חוץ משקל אתם לא רואים שום דבר בעיניים.

חיים כץ: אילן אמר "גרידיים" – אתם רואים כסף.

חיים כץ: לא שזה רע לראות כסף, אבל אמא שלי עליה השלום אמרה – מה שיותר מדי, לא טוב.

חיים כץ: ההתנהלות שלכם מתנהלת יותר מדי.

חיים כץ: אתם תשלמו.

חיים כץ: תזכרי מה אני אומר לך – תשלמו.

חיים כץ: אנחנו נחוקק לכם חוקים שאת לא תביני כמה אתם תשלמו.

חיים כץ: פה אין לנו שוט, אנחנו לא בית משפט.

חיים כץ: אתם יכולים לבוא, אתם יכולים להמשיך - -

מיקי רוזנטל: לרמוס.

חיים כץ: - - באתם, ישבתם, הייתם – לא קרה כלום.

<לילך טל: אפשרנו לעובדים רצף תעסוקה בחברות המתמחות.

<לילך טל: אנחנו דאגנו שתנאי השכר שלהם בחברות האלה לא ייפלו מעבר למקובל - -

רינה פרנקל: אז אם גם ככה צריכים אותם אז מדוע להעביר אותם מהחברה?

<לילך טל: כי אנחנו חושבים שמעגל הטיפול בלקוח על-ידי גורם אחד הוא יותר נכון ברמת השירות.

חיים כץ: כמה שנים החברה הקולטת חייבת להעסיק אותו?

חיים כץ: חמש שנים?

<לילך טל: גם בהוט אין חובה של העסקה.

<לילך טל: זה לא הארגונים.

<לילך טל: מה שכן, דאגנו - -

שולי מועלם-רפאלי: אבל זה בדיוק מה שהם ניסו לעשות, הם ניסו להתאגד ולקבל זכויות של עובדים ולנהל איזה מינימום בסיסי של יחסי עובד-מעביד שהמטרה שלו זהה למטרה שלכם – לתת את השירות הטוב, הנכון, שהחברה תרוויח.

שולי מועלם-רפאלי: הרי האינטרס של כל עובד בכל מקום הוא שהחברה תרוויח כי ברור לו שביום שאתם תפסיקו להרוויח – וזה לגיטימי – הוא ילך הביתה, והוא לא יוכל לתת שום אינפוט נוסף לרצון האמיתי שלו להתפרנס בכבוד.

שולי מועלם-רפאלי: אז אם הם כאלה טובים, ואתם נורא "שירותיים" - -

חיים כץ: לא בבית ספרנו.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאני היחידה פה שאין לי כבלים בבית.

שולי מועלם-רפאלי: אני גרה ביהודה ושומרון, ואין דברים כאלה אצלנו, אנחנו ממש לא - - - כנראה - -

רינה פרנקל: אני לא עברתי להוט.

אילן גילאון: זה חלק מהתביעות שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: אם אתם כאלה "שירותיים" אז אין איזה מינימום "שירותי" גם ביחס לעובדים שלכם שהלכו איתכם 12 שנים, אולי קצת יותר חלק מהאנשים?

שולי מועלם-רפאלי: יש פה דיסוננס.

שולי מועלם-רפאלי: אני שומעת אותך, וקצת כואב לי.

שולי מועלם-רפאלי: יש חוקים ואפשר לעשות הכול לפי הספר, הכול – אבל יש דברים שצריך להסתכל עליהם במעגל יותר רחב.

שולי מועלם-רפאלי: על בני אדם.

<לילך טל: את צודקת, ולכן לכאלה שפרשו בהסכמה נתנו את הרכב - -

חיים כץ: כמה זמן את עובדת בהוט?

<לילך טל: ארבע שנים.

חיים כץ: שמעי, לפני ארבע שנים, ב-8 בדצמבר 2009 נערך פה בדיוק אותו דיון על הזכות של עובדי הוט להתאגד.

חיים כץ: ואז הם לא דיברו על חברות, ולא דיברו על האידיאולוגיה שהכנתם היום בבית, ומנהלת כוח האדם מתכוננת לבית המשפט.

חיים כץ: אז הם באו ואמרו, תשמעו, התאגדות, עובדים, חופש ניהול.

חיים כץ: אז הם דיברו אחרת.

חיים כץ: זה היה בחדר הזה.

<לילך טל: אדוני היושב-ראש, אנחנו חברה שמכבדת חוק.

חיים כץ: כן, כן, אתם עובדים לפי החוק.

<לילך טל: ברגע שתובהר סוגית היציגות – כרגע היא לא הובהרה, יש עליה מחלוקת - -

מיקי רוזנטל: אבל לפני שתי דקות אמרת שאין לכם התנגדות אז למה אתם מתנגדים?

<לילך טל: אני לא אמרתי שאין לנו התנגדות, אמרתי - -

מיקי רוזנטל: את לא אמרת את זה?

<לילך טל: אמרתי שהנושא - -

מיקי רוזנטל: אתה יכול להשמיע לה רגע בהקלטה את מה שהיא אמרה?

<לילך טל: הנושא של היציגות יידון בבית הדין.

<לילך טל: אנחנו מכבדים את החוק.

<לילך טל: החוק נועד כדי להגן גם על השליש שחותם או על היתרה שעדיין בחרה לא להיות מיוצגת על-ידי גוף יציג, והנושא יוכרע בבית הדין.

<לילך טל: אנחנו חברה שנפעל לפי החוק, ואנחנו מכבדים חוק בכל תהליך הפיטורים הזה.

אילן גילאון: אנחנו לא מגיעים לעמק השווה בהיגיון של ההעסקה, לא בהיגיון המסחרי.

אילן גילאון: אבל בואי נדבר על האופן.

אילן גילאון: יכול להיות ששלחתם מכתבי פיטורים באמצעות הודעות אס.

אילן גילאון: אמ.אס?

אילן גילאון: יכול להיות שהתלוננתם על עובדים שהמכונית שלהם הייתה בבית שהם גנבו את הרכבים בתלונה פלילית במשטרה?

<קריאות: - - -

אילן גילאון: יש מצב כזה?

מיקי רוזנטל: אני אוסיף שאלה על שאלתו של חבר הכנסת גילאון: זה במסגרת שיפור השירות כל הצעדים שעשיתם?

<לילך טל: בצעדים שעשינו אפשרנו לעובדים לבחור בשלוש חלופות.

<לילך טל: אחת מהן הייתה לעבור לחברות הקבלן - -

חיים כץ: את לא עונה לו על מה שהוא שאל.

<קריאה: אמרו לנו, או שנלך הביתה או שנתלונן במשטרה.

חיים כץ: את לא עונה על מה שהוא אמר.

חיים כץ: הוא שאל האם ידוע לך שפיטרו אנשים באס.

חיים כץ: אמ.אס?

<לילך טל: לאלה שזומנו לשימוע וקיבלו עצה או בחרו לא להגיע ולא להתייצב לשימוע נשלחו גם הודעות כדי להביא לידיעתם שזה המועד שבו מתקיים השימוע.

<לילך טל: השימוע הוא על סגירת פעילות בחברה, ולכן זומנו שוב ושוב העובדים שלא הגיעו, וכדי שיידעו שבמועד הזה מתקיים שימוע בעניינם, והם מוזמנים להשמיע את הדברים שלהם - -

חיים כץ: תגידי לי, כמה אנשים הוזמנו לשימוע?

<קריאה: יש אנשים שלא זומנו כלל.

חיים כץ: סלח לי.

חיים כץ: כמה אנשים הוזמנו לשימוע?

<לילך טל: כל אנשי המערך הטכני שהיו פעילים באותה עת.

חיים כץ: וכמה אנשים אחרי השימוע החלטתם להשאיר בעבודה?

<קריאות: - - -

<לילך טל: מאחר שרוב האנשים לא הגיעו לשימוע - -

חיים כץ: זאת אומרת שהשימוע היה פיקציה - -

<לילך טל: לא, בפירוש לא.

חיים כץ: אתם קבעתם שימוע כי אתם צריכים לעשות פיקציה.

<לילך טל: אנשים הוזמנו לשימוע בדיוק כדי לאפשר להם להשמיע את דבריהם - -

<קריאה: איזה דברים?

<לילך טל: אם יש מישהו נושא שהוא רוצה להעיר - -

חיים כץ: גברת, דברי אליי.

חיים כץ: מאלה שהגיעו לשימוע, כמה השארתם אחרי השימוע?

<לילך טל: לא הגיעו לשימוע.

חיים כץ: אף אחד לא הגיע?

<לילך טל: הייתה שביתה.

<קריאות: הגיעו וחתמו.

<לילך טל: אה, יש כאלה שחתמו ופרשו בהסכמה.

חיים כץ: ומאלה שלא פרשו בהסכמה יש בשימוע אנשים ששמעתם והשארתם?

<לילך טל: לא.

חיים כץ: זאת אומרת השימוע הזה היה פיקציה - -

<לילך טל: לא.

חיים כץ: - - היה תהליך שאתם צריכים לעשות לפני פיטורים - -

<לילך טל: לא.

חיים כץ: לא יודע, אני מקווה של"כוח לעובדים" יש פה עורך דין ושילכו לבית המשפט ויגידו שהשימוע היה פיקציה, ואף אחד לא הושאר בעבודה.

חיים כץ: זאת אומרת שהשימוע היה על תנאי.

<עמי וטורי: השימוע היה אסור.

<עמי וטורי: אסור היה לקיים את השימוע כי זה היה בזמן שביתה.

חיים כץ: לא משנה.

חיים כץ: גם אם הוא היה מתקיים כדין הם לא התכוננו להשאיר ולו גם אחד.

חיים כץ: הם עשו את השימוע כי הם לא יכולים לפטר בלי שימוע.

חיים כץ: אז הם אמרו שהם יכולים לפטר את כולם ונעשה שימוע לכאורה.

חיים כץ: נעשה להם את הדרך לויה דה-לרוזה לפני שהם עולים.

אילן גילאון: אבל אני לא קיבלתי תשובות.

חיים כץ: אין לה תשובות.

אילן גילאון: אז אולי יש לי עוד שאלות.

חיים כץ: אין לה תשובה, עזוב אותך.

אילן גילאון: שאלות יותר קלות.

חיים כץ: כן, בבקשה.

<פרדי סעדון: אני פרדי סעדון.

<פרדי סעדון: עד לא מזמן, לפי החלטת החברה, הייתי טכנאי כחמש שנים.

<פרדי סעדון: השימוע שמדברים עליו הוא שימוע שקבעו לנו מהיום למחר.

חיים כץ: היית יכול להביא עורך דין לשימוע?

<לילך טל: 48 שעות לפני כן.

<קריאות: זה לא היה 48 שעות.

חיים כץ: סליחה, גברת.

<פרדי סעדון: זה לא היה 48 שעות.

<פרדי סעדון: הם משקרים בכל מקום אפשרי.

חיים כץ: היית יכול להביא עורך דין לשימוע?

<פרדי סעדון: לא.

חיים כץ: למה לא?

<פרדי סעדון: לא היה לי זמן לעשות שום דבר.

חיים כץ: ב-48 שעות גם את לא היית מוצאת עורך דין.

<קריאות: פחות.

חיים כץ: אם כולם צריכים לחפש עורכי דין ב-48 שעות זה לא מספיק זמן.

חיים כץ: בן אדם שעובד 10 שנים או חמש שנים ראוי שיגידו לו שבוע מראש שמזמינים אותו לשימוע, וגם זה לא מופרז.

חיים כץ: תשמעי, אתם מתנהלים כמו חברה – אני לא רוצה להגיד, אני נזהר בלשוני.

חיים כץ: אבל הציבור שמקבל מכם שירות ראוי לקבל שירות מחברה יותר מוסרית.

חיים כץ: "נתתי לו 48 שעות" – איפה הוא ימצא עורך דין ב-48 שעות?

חיים כץ: שישי-שבת נחשבים ב-48 שעות?

חיים כץ: איפה הוא ימצא עורך דין?

חיים כץ: הודעת לו שהוא יכול להביא עורך דין?

<לילך טל: בוודאי.

חיים כץ: והלכת לשימוע שלא השארת אחריו אף עובד.

חיים כץ: הלכת לשימוע בתור פיקציה, לשטות באנשים, וחבל שכך.

<לילך טל: סליחה, אני - -

חיים כץ: תודה רבה, גברת.

<לילך טל: רק עדכון למה ששאלת - -

חיים כץ: סליחה, גברת - -

<לילך טל: - - עניתי לא נכון, ואני רוצה לדייק.

חיים כץ: גברת, את בכנסת, את לא בחברת הוט.

חיים כץ: גמרת לדבר.

<לילך טל: אני יכולה ברשות?

חיים כץ: את בכנסת.

חיים כץ: את יכולה לבקש.

חיים כץ: אם אני אחליט שאת יכולה לדבר אז אני אתן לך לדבר.

חיים כץ: אם לא – בהוט את מדברת.

חיים כץ: בהוט את רודה באנשים.

חיים כץ: בהוט את מכתיבה להם.

חיים כץ: בהוט אין לך אומץ לעמוד מולם פנים אל פנים ולהסביר להם את הפיטורים.

חיים כץ: אתה רצית להגיד משהו?

חיים כץ: לפרוטוקול – שם ותפקיד.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אני מקס בלומברג, סמנכ"ל טכנולוגיות.

חיים כץ: איפה הסמנכ"לים שמתעסקים באנשים?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: גם אנחנו מתעסקים באנשים.

חיים כץ: לא, לא, אתם לא מתעסקים באנשים.

חיים כץ: אתה מתעסק בטכנולוגיות.

חיים כץ: יכול להיות שאתה בעל מקצוע מעולה – ואני לא נכנס לזה.

חיים כץ: איפה הסמנכ"לים שמתעסקים באנשים?

חיים כץ: מה, הם התביישו לבוא?

אילן גילאון: הם בחברות המתמחות.

חיים כץ: דבר, דבר.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: היה דיון בבית משפט לפני כמה שבועות - -

חיים כץ: מה זה נוגע אחד לשני כשאתה שולח לו באס.

חיים כץ: אמ.

חיים כץ: אס שהוא מפוטר?

חיים כץ: מה אתה מדבר אתי על בית משפט?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אני אדבר גם על זה.

חיים כץ: דבר על זה, תסביר לי.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: קודם כול לפני כמה שבועות היינו בבית משפט וקבענו - -

חיים כץ: מה זה נוגע אחד לשני?

חיים כץ: אני רוצה שתענה לי, אל תמרח פה סיפורים.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אני לא מורח סיפורים.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: כולם ידעו ב-1 בספטמבר - -

חיים כץ: תסביר לי איך אתה מסתכל לבן אדם בעיניים, ומפטר אותו אחרי חמש שנים ב-אס.

חיים כץ: אמ.אס?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: קודם כול זה לא באס.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אמ.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אס – ניסינו ליצור איתם קשר פעם אחר פעם.

<קריאה: איך?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: בשיחות.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אף אחד לא ענה.

<קריאות: - - -

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אף אחד מכם לא ענה.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: ידעתם שאנחנו הולכים לסגור את המהלך עד 1 בספטמבר.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: כולם ידעו את זה, זה פורסם ב-YNET.

<קריאה: זה פורסם ב-15 - - -

חיים כץ: סלח לי, תן לו לדבר.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: ניסינו ליצור קשר פעם אחרי פעם.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: שלחנו שליחים עם מכתבים פעם אחרי פעם.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: זימנו אנשים לשימוע באס.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אמ.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אס כי כבר לא הייתה דרך אחרת.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: נתנו להם את היכולת להשמיע, אבל המפעל נסגר ב-1 בספטמבר אז אין לאן לחזור.

חיים כץ: מה זה שנתתם להם את היכולת להשמיע והמפעל נסגר?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: כי יש גם אנשים שעברו לאזורים אחרים בארץ.

אילן גילאון: איזה מפעל?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: יש אנשים שעברו לאזורים אחרים בחברה.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: יש דבר כזה שנקרא - - - שזה קו שני – עברו.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: זה קרה.

אילן גילאון: עילת הפיטורים הייתה העתקת מקום עבודה?

אילן גילאון: לא הבנתי - מהי עילת הפיטורים של האנשים האלה?

אילן גילאון: מאיזו סיבה?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אנחנו סוגרים את המערך, מעבירים אותו החוצה.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: יש מתודולוגיה שלמה למה אנחנו עושים את זה.

אילן גילאון: מעבירים אותו החוצה, לא למקום מסוים.

אילן גילאון: החוצה.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: חברות מתמחות שייקחו אזור-אזור ויתמחו באזור שלהם.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: אני לא מבין.

מיקי רוזנטל: אתה לא מבין.

אילן גילאון: אם היית מבין לא היית פה.

מיקי רוזנטל: כמו שלבעלים יש זכות להרוויח כסף, לעובדים יש זכויות.

מיקי רוזנטל: קודם כול יש להם זכויות כבני אדם.

מיקי רוזנטל: נתחיל מזה.

מיקי רוזנטל: אדם שעובד אתך חמש-שש ושבע שנים - -

חיים כץ: תשאל אותו אם גם את זה הוא מבין.

מיקי רוזנטל: - - אתה לא מפטר אותו לא באס.

מיקי רוזנטל: אמ.

מיקי רוזנטל: אס, וגם אם הוא לא עונה לך לטלפון אתה לא עושה את זה באופן שבני אדם נוהגים באופן מוסרי.

מיקי רוזנטל: עד כאן הבנת?

מיקי רוזנטל: כן או לא?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: זה ברור.

מיקי רוזנטל: יופי.

מיקי רוזנטל: לחברה מותר לשנות את המדיניות שלה.

מיקי רוזנטל: מותר לה לעשות שינויים טכנולוגיים.

מיקי רוזנטל: מותר גם לפטר עובדים, זאת זכותה.

מיקי רוזנטל: רק יש דרכים לעשות את זה – מוסריות שדיברנו על זה, ועכשיו יש גם עניין חוקי.

מיקי רוזנטל: העובדים האלה במהלך החודשים האחרונים ובשנים האחרונות מנסים להתארגן.

מיקי רוזנטל: חברת הוט עושה פעולות חוקיות ולא חוקיות כדי למנוע את ההתארגנות הזאת.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: איזה פעולות לא חוקיות?

מיקי רוזנטל: למשל לאיים על עובדים.

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: מה זה "לאיים"?

מיקי רוזנטל: לאיים זה לשים להם חוזה של חברת מיקור חוץ ולהגיד להם שאם הם לא יחתמו על זה עכשיו הם לא יעבדו בחברה.

מיקי רוזנטל: זה נקרא, לפי החוק הישראלי, סחיטה באיומים.

מיקי רוזנטל: זה ברור לך עד כאן או שאתה רוצה המשך?

מיקי רוזנטל: אתה מבין?

<מקימיליאנו- מקס בלומברג: ברור, ברור.

מיקי רוזנטל: אז מה שאמרת אלה דברים לא אנושיים, ורצוי שתבינו שבסוף יש בני אדם וכדאי להסתכל להם בעיניים ולהבין גם את הצרכים שלהם.

מיקי רוזנטל: מאזנים זה לא הכול בעולם.

מיקי רוזנטל: אתה יכול למסור את זה לבעלים שלכם, מר דרהי.

מיקי רוזנטל: זה לא הכול.

מיקי רוזנטל: גם בני אדם חשובים.

מיקי רוזנטל: תתביישו.

מיקי רוזנטל: פשוט תתביישו.

<לילך טל: אני מבקשת לתקן טעות שאמרתי.

חיים כץ: לא צריך.

<לילך טל: היא מאוד חשובה.

חיים כץ: לא צריך.

אילן גילאון: מה עם התלונות במשטרה?

אילן גילאון: זה דווקא מאוד חשוב - -

חיים כץ: גברת, לא צריך.

אילן גילאון: יש עדיין תלונות במשטרה שעומדות?

חיים כץ: אילן, תן לו, הוא היה באמצע.

<לילך טל: אני רק בכל זאת - -

חיים כץ: גברת, את אמרת את שלך.

<פרדי סעדון: רציתי להוסיף משהו, אדוני היושב-ראש.

<פרדי סעדון: אני במקרה חמש שנים וחצי בחברה בתור טכנאי, אבל במקרה לפני כן הייתי עובד קבלן של חברת הוט.

<פרדי סעדון: להיות עובד קבלן של חברת הוט או להיות עובד חברה – יש הרבה הבדלים, גברתי.

<פרדי סעדון: במקרה נפלת על עובד שהיה מ-7:00 בבוקר עד 23:00 בלילה, והיה מקבל 4,000 שקל.

<פרדי סעדון: לא 6,000 שקל כמו שהוא עושה בתור טכנאי שירות.

<פרדי סעדון: אין תנאים.

<פרדי סעדון: הקבלן לא רוצה אותי – הקבלן יזרוק אותי מחר הביתה.

<קריאה: עבד.

<לילך טל: היום מוצע לך אותו שכר.

חיים כץ: סליחה, גברת.

<לילך טל: הוא פנה אליי.

חיים כץ: הוא לא פונה.

חיים כץ: פה את מקבלת רשות ממני, את לא בהוט.

חיים כץ: אני לא רוצה להוציא אותך מפה, אבל אל תתפרצי.

חיים כץ: לא מתאים לך בתור סמנכ"לית.

<פרדי סעדון: כאחד שעבד בתור עובד קבלן אני לא מעוניין לחזור לעבוד ולהיות עבד, לצורך העניין.

<פרדי סעדון: ככה הרגשתי – עבד; שאני עובד סביב השעון, והמשכורת שלי אולי מגרדת את 4,000 שקל.

חיים כץ: עכשיו זה 4,300.

<פרדי סעדון: זה מה שהייתי עושה בתור עובד קבלן כשעבדתי בשנת 2006, ואני חמש שנים בחברה.

<פרדי סעדון: לפני חמש שנים עבדתי עוד שנה בחברת קבלן אחרת שהקבלן שלהם עושה נטו התקנות.

<פרדי סעדון: והיא מספרת פה סיפורים שעובדי קבלן עושים הכול בחברה.

<פרדי סעדון: זה מה שהיינו עושים – התקנות.

<פרדי סעדון: בדירה של הלקוח עושים את ההתקנה הראשונית, עובדים מסביב לשעון, ואת המשכורת אחרי זה - -

רינה פרנקל: מטרת הפיטורים ברורה מאוד.

חיים כץ: כסף.

חיים כץ: שם המשחק זה כסף.

חיים כץ: כן, בבקשה.

<דוד עזרן: אני רוצה לחדד.

<דוד עזרן: בחמש השנים האחרונות אני מפקח התקנות בהוט.

<דוד עזרן: מי שלא יודע מה זה אומר זה בעצם לפקח על חברות קבלן.

<דוד עזרן: להוט יש כ-600 עובדי קבלן בשנים האחרונות.

<דוד עזרן: המושג "חברות מתמחות" שגם המנהלת פה חטאה קודם ונפלט לה "חברות קבלן" הוא מושג חדש שעלה רק באפריל-מאי השנה.

<דוד עזרן: "חברות מתמחות" זה מושג שאף אחד מאתנו לא הכיר אותו.

<דוד עזרן: זה חברות קבלן.

<דוד עזרן: בחברות קבלן זה שאתה בא בבוקר, אתה אומר "קפוץ", ושואלים, איזה גובה.

אילן גילאון: אבל אתה עצמך עובד החברה.

<דוד עזרן: אני מפקח על חברות קבלן.

אילן גילאון: אתה לא עובד קבלן בעצמך.

<דוד עזרן: לא.

<דוד עזרן: אני מטעם הוט מפקח על חברות קבלן.

<דוד עזרן: אז מאוד חורה לי שמייפים את זה ואומרים שהשירות מדהים, כי השירות שם הוא גרוע, ולצערי, עדיין לא הומצאו מילים בעברית כדי להסביר עד כמה הוא גרוע.

חיים כץ: גמישות ניהולית.

<דוד עזרן: אני מפקח עליהם ברמה האישית, כלומר אני בודק את העבודה שלהם בזכוכית מגדלת בוקר-בוקר, לילה-לילה.

<דוד עזרן: שירות אין שם.

<דוד עזרן: יש ניסיון לשפר כל הזמן – אין את זה.

<דוד עזרן: שנית, למזלי, אני חייב לציין שמפורסם פה בפי כול שהמהלך הזה יצא לדרך בשנה שעברה.

<דוד עזרן: חברים, חשוב להגיד את האמת, והגיע הזמן לשים את הקלפים על השולחן.

<דוד עזרן: ברגע שמבינים שאין כבר מה להפסיד, ברגע שמבינים שאין יותר ממה לפחד אז אומרים את האמת, ותפסיקו למרוח את הדברים האלה.

<דוד עזרן: יושב פה מקס בלומברג שאיתי באופן אישי הוא ישב ועם עוד כמה אנשים נכבדים בחודש פברואר השנה בשולחן עגול יחד עם עמליה זרקא, סמנכ"לית משאבי אנוש שלנו, ויחד עם מנכ"ל הוט טלקום לשעבר רוני שהחליט לסיים את תפקידו שבועיים לאחר הדיון הזה - -

אילן גילאון: מי מקבל שם החלטות?

אילן גילאון: הבעלים?

<דוד עזרן: הבעלים.

<דוד עזרן: אני רק אסיים – הם הבטיחו לנו במילים האלה, ואני אצטט: עבודה ל-10 השנים הבאות.

<דוד עזרן: יש אנשים שזה חרות להם בזיכרון.

<דוד עזרן: אין לך מה לדאוג, אנחנו הולכים למקום הרבה יותר טוב.

<דוד עזרן: אני אצטט, וכולם יזדהו עם המשפט הבא שהם אמרו:

<דוד עזרן: שערה מראשו של טכנאי לא תיפול בעקבות הכניסה של החברה הקבלנית.

<דוד עזרן: אין פה אדם שלא מכיר את המושג הזה.

<דוד עזרן: הם אמרו, חבל שאתם עובדים בהרגשה כזאת – לא היה ולא יהיה.

<דוד עזרן: זה היה המסר.

<דוד עזרן: עם זה הלכנו לישון בלילה, ועם זה קמנו בבוקר.

<דוד עזרן: בדיון הקודם שהיה פה – ואני, לצערי, לא הייתי עדיין כמו שצריך בתוך העניין הזה כמו שצריך בדיון הקודם, אבל צפיתי פה לפחות כמה וכמה פעמים באינטרנט – לא דובר פעם אחת על טכנאים, לא דובר על מערך טכני.

<דוד עזרן: לא הוזכר הנושא שנקרא "מערך טכני".

<פרדי סעדון: אמרה את זה מפורשות.

<דוד עזרן: פתאום על רקע ההתארגנות – ההתארגנות תפסה תאוצה משמעותית ביותר בזכות המערך הטכני.

<דוד עזרן: זה פשוט היה מבצע חיסול.

חיים כץ: נמצאים פה נציגי התמ"ת?

<רבקה ורבנר: כן.

אילן גילאון: הבעלים יודע?

אילן גילאון: הוא ער בכלל?

אילן גילאון: אתם הבהרתם לו מה רוח הדברים?

אילן גילאון: סיפרתם לו מה עמדת הוועדה הזאת לגבי ההתנהלות של הדברים?

אילן גילאון: מישהו מעדכן אותו?

חיים כץ: הוא היה פה.

<קריאות: לא.

חיים כץ: לפני ארבע שנים.

חיים כץ: או הוא או הרצל היה.

מיקי רוזנטל: הרצל היה.

מיקי רוזנטל: הרצל המנכ"ל של הוט.

חיים כץ: תמ"ת, דברי אתנו.

חיים כץ: אפשר לקרוא לכם תמ"ת?

<רבקה ורבנר: זה כבר כלכלה.

חיים כץ: כשהייתם תמ"ת הייתם גם תעשייה, גם מסחר, גם תעסוקה.

חיים כץ: עכשיו אתם כלכלה – זה משהו - -

<רבקה ורבנר: חובק-על.

חיים כץ: כן, חובק-על.

חיים כץ: אז בואי ניגע במיקרו של הוט ולא במקרו של כל העולם.

<רבקה ורבנר: אני יכולה לומר שאני פניתי לצדדים כדי לנסות לזמן אותם לדיון.

<רבקה ורבנר: העובדים רצו להגיע.

<רבקה ורבנר: ניסיתי להשיג את המנכ"ל – עדיין לא חזר אליי.

<רבקה ורבנר: היום דיברתי פה עם - -

חיים כץ: שלחי לו אס.

חיים כץ: אמ.אס.

אילן גילאון: אתם יכולים להשתכלל ולשלוח את זה ישר לצג של הטלוויזיה.

<רבקה ורבנר: למען הדיוק נאמר לי פה שהוא ישיב לי טלפון השבוע וננסה לשבת איתם ולראות מה אפשר לעשות.

<רבקה ורבנר: אני לא יודעת - - -

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: מה העמדה שלכם?

אילן גילאון: לכם יש עמדה?

חיים כץ: איך אתם לא שלחתם לו שליח הביתה עם מכתב, ואחרי זה אס.

חיים כץ: אמ.אס?

חיים כץ: המנכ"ל לא?

<רבקה ורבנר: תשמע, אתה לא יכול להיכנס אליו הביתה.

<רבקה ורבנר: אנחנו לא הוט – אנחנו לא מגיעים הביתה ולוקחים לו את הרכב.

<רבקה ורבנר: אנחנו בסך הכול יכולים ליצור אתו קשר ולזמן אותם.

<רבקה ורבנר: גם המטרה היא להכניס אותם לתיווך.

חיים כץ: איזה סנקציות אתם יודעים לעשות להוט?

<רבקה ורבנר: אנחנו לא יכולים לעשות הרבה סנקציות.

<רבקה ורבנר: אפשר לזמן אותם - -

חיים כץ: לא הרבה.

חיים כץ: מעט.

חיים כץ: איזה מעט?

<רבקה ורבנר: אפשר להוציא צו להביא את המנכ"ל, אבל המטרה היא - -

חיים כץ: למה אתם לא עושים את זה?

<רבקה ורבנר: טרם הגענו לזה.

חיים כץ: למה אתם לא עושים את זה ומפרסמים שמנכ"ל הוט - -

<רבקה ורבנר: רגע, אני אענה.

חיים כץ: אז תעשו את זה.

<רבקה ורבנר: יכול להיות.

<רבקה ורבנר: אנחנו רק בתחילת הדרך.

<רבקה ורבנר: מבחינתנו היה דיון בעייתי כי כל העניין נמצא בבית משפט, ושני הצדדים רצו לדעת מה היו התוצאות.

<רבקה ורבנר: גם לא כל כך מעניין אותי נציגות או לא נציגות, אותי מעניין קודם כול לבחון את זה ונראה אם נעשו או לא נעשו עבירות.

<רבקה ורבנר: אנחנו נבדוק את העניין ביחד בתיווך.

אילן גילאון: ברור שיבדקו עבירות, אבל יש לכם עמדה בנושא?

<רבקה ורבנר: אני משפטנית.

<רבקה ורבנר: תהיה לי עמדה כשאני אשמע את הצדדים.

<רבקה ורבנר: אני צריכה לשמוע את הצדדים, אני צריכה לראות מה קורה.

חיים כץ: מה את עושה כשאת לא שומעת את הצדדים, אלא רק צד אחד?

<רבקה ורבנר: מה זאת אומרת?

חיים כץ: צד אחד לא בא לדבר אתך.

אילן גילאון: עכשיו שמעת את האנשים.

<רבקה ורבנר: עכשיו יצרתי קשר עם הצד השני - -

מיקי רוזנטל: הם לא יבואו.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך שהם לא יבואו.

<רבקה ורבנר: מקסימום נשקול להוציא צווים.

<רבקה ורבנר: נראה מה קורה.

<רבקה ורבנר: יכול להיות שהם גם יגיעו להסדר.

<רבקה ורבנר: היה שלב - -

חיים כץ: את תדווחי לוועדה מה נעשה מטעמכם, איזה סנקציות אתם יכולים להפעיל נגד הוט.

<רבקה ורבנר: עכשיו אני חושבת שהוא יגיע.

חיים כץ: אם תעשי את הרעש ששמענו עכשיו בחדר בכל שידורי הוט את הרעש הזה בטלוויזיה, כולם יעברו ל"יס".

אילן גילאון: יש לי חדשות בשבילך – יש הרעש הזה.

<רבקה ורבנר: אנחנו מזמינים אותם לדיון, ואנחנו נדווח כשתיתן לי את המועד שאתה רוצה, ועד אז נדווח.

חיים כץ: את יכולה לדווח בכתב למנהלת הוועדה שזה מתקיים.

חיים כץ: אנחנו מבקשים לדעת איך העניינים מתקדמים; אנחנו רוצים לדעת איזה סנקציות המשרד שלך יוכל להשית על חברת הוט עד שהם יתנהלו כמו בני אדם.

<רבקה ורבנר: מתי אדוני רוצה את הדיווח?

חיים כץ: יפה שעה אחת קודם.

<רבקה ורבנר: קיבלת.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.

אילן גילאון: אדוני, יש לי בקשה - -

<לילך טל: רק לתקן טעות שאמרתי וחשוב לי לפרוטוקול שזה ייאמר.

חיים כץ: גברת, תודה רבה, הישיבה נעולה.

אילן גילאון: רגע, יש לי בקשה.

אילן גילאון: אני רוצה לפנות אלייך, גברת טל – אני יודע שעדיין עומדות תלונות במשטרה שהופכות את העובדים לא רק למה שהם כרגע, אלא גם לשבל"רים, לגונבי רכבים.

אילן גילאון: א', האם זה נכון?

חיים כץ: היא לא תדבר פה.

אילן גילאון: הם חייבים - -

חיים כץ: היא לא תדבר.

חיים כץ: היא יכולה למשוך את כל התלונות מהמשטרה.

חיים כץ: היא סיימה לדבר.

אילן גילאון: זה מה שאני רוצה להגיד לה.

חיים כץ: אילן, היא סיימה לדבר.

<לילך טל: אני מאוד מבקשת, אדוני היושב-ראש, רק תיקון של משפט אחד.

חיים כץ: בשביל מה?

חיים כץ: מיותר.

<לילך טל: כי אמרתי משהו שחשוב לי שייאמר לפרוטוקול.

חיים כץ: גברת, מה שאת אומרת עכשיו לא נרשם בפרוטוקול.

חיים כץ: אל תתאמצי.

<לילך טל: תכבד את הבקשה שלי.

חיים כץ: אל תתאמצי.

<לילך טל: זה תיקון מאוד חשוב.

חיים כץ: אני מבקש ממך: תתייחסי לאנשים כמו אנשים, אל תפטרי אותם באס.

חיים כץ: אמ.אס.

חיים כץ: זה לא יירשם בפרוטוקול.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.