ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 67, 2013-07-10 09:00

מירי רגב: חברים, בוקר טוב לכולם.

מירי רגב: אני רוצה לפתוח את דיון ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בדיון בסוגיית חוק ההסדרים.

מירי רגב: פרק ט', סעיף 72 - שירותי הדת היהודיים - מתוך הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014).

מירי רגב: זה הנוסח המעודכן שעליו אנחנו דנים.

מירי רגב: אתמול ערכנו איזשהו דיון הכנה, גם סגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, כדי ללמוד על התיקון הזה.

מירי רגב: ואני חייבת להגיד למשרד האוצר, למר ראובן קוגן, ידידי, שהחוק הזה הוא חוק קשה.

מירי רגב: ואני יודעת שאנחנו צריכים להתכנס לתקציב, ואני מבינה את החשיבות להיכנס לתקציב.

מירי רגב: וכפי שאתה מבין, גם בתקציב הנוכחי יש הרבה מאוד צפרדעים שכולנו בולעים, מתוך ראייה כיצד אנחנו בעצם מביאים לצמצום הגירעון.

מירי רגב: אבל מצד שני, יש נושאים מסוימים שאנחנו לא יכולים לאפשר: חלקם הם בתחומים החברתיים, וחלקם הם גם בתחומים היהודיים.

מירי רגב: משמעות התיקון הזה של החוק זה בעצם לבטל את שירותי הדת בהתיישבות.

מירי רגב: זו בעצם המשמעות של החוק.

מירי רגב: משום שראש מועצה, שהיום צריך לממן 60% משירותי הדת, אומר לעצמו: סליחה, אני לא יכול לקחת את זה על עצמי.

מירי רגב: גם אם אני רוצה, מאוד רוצה, אני לא יכול לקחת את זה על עצמי כראש מועצה.

מירי רגב: וזה אומר, היום, להתחיל לפטר רבנים, שזה ניחא: אתה מפטר רבנים, אתה מפטר גם, לצערי, עוד הרבה מאוד עובדים ברפורמות שאתם מובילים.

מירי רגב: אבל עזוב את זה שאתה מפטר רבנים, אתה בעצם יוצר מצב שאזרח, תושב, שגר ביישוב מסוים במסגרת ההתיישבות, לא יקבל את שירותי הדת שהמדינה צריכה לספק לו כמדינה יהודית.

מירי רגב: נקודה.

מירי רגב: ולא יכול להיות מצב שאדם שרוצה לקבל איזשהו שירות, כזה ואחר, לא יקבל את השירות רק משום בעיה של תקציבים או מצב כזה, שאתה בבת אחת אומר: אני, כרגע, חותך את כל מה שקשור למתן שירותי דת בהתיישבות.

מירי רגב: זה הפתיח שלי להתחלה.

מירי רגב: אני מבקשת ממך, מר ראובן קוגן, שתציג את ההצעה, את הרציונל של ההצעה.

מירי רגב: מה אתם מציעים.

מירי רגב: לאחר מכן, הרב – אתה תחליט אם אתה רוצה לדבר אחרי או לפני.

מירי רגב: אני מבקשת מרבני ההתיישבות או נציגים נוספים שרוצים לדבר, נא להירשם אצל מנהלת הוועדה.

מירי רגב: אנחנו פותחים, בבקשה, עם הצגת החוק על ידי נציג משרד האוצר.

מירי רגב: בבקשה.

<ראובן קוגן: בוקר טוב.

<ראובן קוגן: תראו, אני אתחיל ברציונל ואחרי זה נגיע גם למספרים.

<ראובן קוגן: בסופו של דבר, אנחנו, במסגרת הניסיון לפתור את הבעיה התקציבית – קודם כל, למה החוק הזה נמצא במסגרת חוק ההסדרים?

<ראובן קוגן: זה מבחינת העלות התקציבית שלו.

<ראובן קוגן: כי אם אנחנו מצפים לחסוך פה 43 מיליון שקלים בשנה, משנת 2014 ואילך, כתוצאה מהמהלך, ועכשיו אני אסביר את המהלך עצמו: נכון להיום יש שוני בתקצוב המדינה את המועצות הדתיות אל מול המשרתים בקודש בהתיישבות, כאשר המועצות הדתיות ממומנות: 40% מתקציב המדינה ו-60% מתקציב הרשויות המקומיות, והמשרתים בקודש ממומנים במאה אחוז מתקציב המדינה.

<ראובן קוגן: כל מה שאנחנו מנסים לעשות כאן זה בעצם להשוות את - - -

נחמן שי: מי מקבל מאה אחוז?

<ראובן קוגן: המשרתים בקודש של המועצות האזוריות ממומנים במאה אחוז - - -

מירי רגב: המועצות האזוריות, כרגע.

<תומר רוזנר: בעיר זה 60%, 40%.

<ראובן קוגן: כן.

<ראובן קוגן: וברשויות המקומיות זה 40% מדינה - - -

דוד אזולאי: מה זה משרתים בקודש?

דוד אזולאי: אתה יכול להסביר לנו?

<ראובן קוגן: אני בטוח - - -

דוד אזולאי: אני שואל, אני רוצה לדעת.

דוד אזולאי: אולי יש לכם הגדרה אחרת שאני לא מכיר אותה.

<ראובן קוגן: ההגדרות הן אותן הגדרות.

דוד אזולאי: אז תגיד לנו.

<ראובן קוגן: רבנים, בלניות.

<ראובן קוגן: זה גם מפורט בחוק.

<ראובן קוגן: רבנים, בלניות ושוחטים.

אלי בן-דהן: לא, שוחטים אין.

דוד אזולאי: את השוחטים מזמן שחטו.

דוד אזולאי: משרד האוצר שחט אותם מזמן.

<ראובן קוגן: עכשיו, לגבי העניין הזה, כמו שאמרתי: אנחנו ערכנו איזושהי סימולציה, לראות מהן ההוצאות שייפלו על כל מועצה אזורית בעניין הזה.

<ראובן קוגן: ואנחנו רואים שגם אחרי המהלך הזה, כלומר גם אחרי שהמועצות האזוריות יממנו את אותן 60% - - -

משה גפני: מר ראובן קוגן מגיע לוועדת החינוך, התרבות והספורט, והוא אומר שהוא דואג לשלטון המקומי, ולכן צריך לבטל שם איזה חוק אחר.

משה גפני: עכשיו הוא בא לפה והוא אומר, שמה?

משה גפני: שצריך לפגוע בשלטון המקומי?

משה גפני: איך אתה מסביר את זה?

<ראובן קוגן: לא באתי לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

משה גפני: למה אבל אתם לא קוראים לחוק - - - הפרדת הדת מהמדינה?

משה גפני: תקראו לחוק הזה: הפרדת הדת מהמדינה – לא צריך רבנים, לא בלניות, לא כלום.

<ראובן קוגן: אז כמו שאמרתי, הרבנים והבלניות אלה האנשים המשרתים בקודש.

<ראובן קוגן: אנחנו אומרים שגם אחרי ההשתתפות של המועצות האזוריות ב-60% מהתקציב האמור, עדיין ההוצאה של המועצות האזוריות ביחס להוצאה של הרשויות המקומיות, היום, באותן מועצות דתיות, יותר נמוכה.

<ראובן קוגן: אנחנו מדברים על משהו כמו 0.6% השתתפות ממוצעת, פחות או יותר, של הרשויות המקומיות במועצות הדתיות מתקציבן.

<ראובן קוגן: ואחרי השינוי במועצות האזוריות אנחנו נראה ששם, שיעור ההשתתפות שלהן ינוע סביב 0.6%.

<ראובן קוגן: כלומר, קצת פחות מהרשויות המקומיות.

<ראובן קוגן: כלומר, גם בעניין הזה אנחנו שומרים על יחסיות וסבירות, בעיניי, בין ההוצאה של הרשות המקומית על שירותי הדת, לבין היקף שירותי הדת באותה רשות מקומית.

<ראובן קוגן: עכשיו, לעניין מה שאת אמרת, כבוד היושבת ראש: אין בחוק הזה שום התנערות של המדינה ממתן שירותי הדת על ידי הרשויות המקומיות.

<ראובן קוגן: מדובר פה רק בשינוי של שיטת המימון.

<ראובן קוגן: נכון, תמיד אפשר לבוא ולהגיד ששיטת המימון - - -

מירי רגב: אתה מוסיף לשלטון המקומי כסף?

<ראובן קוגן: יש התחשבנות ענפה בין הממשלה לבין השלטון המקומי: הן במענקי איזון, הן במענקי פיתוח ובנושאים אחרים – נושאים שנידונים גם בוועדה הזאת וגם בוועדת הכספים.

<ראובן קוגן: היא לא קשורה לזה.

<ראובן קוגן: הנושא כאן מטפל בצורת ההתחשבנות רק בנושא של המשרתים בקודש, ואין בה שום אמירה לגבי החובה של המדינה ושל הרשות המקומית לספק את השירותים האלה.

מירי רגב: אבל מאיפה הם יביאו את הכסף?

<ראובן קוגן: זו שאלה נפרדת.

<ראובן קוגן: אפשר תמיד לטעון שמכיוון שאתם השתתם עליי הוצאה נוספת, אני לא מסוגל.

<ראובן קוגן: אני אקצץ דווקא בסוגיה הזאת.

<ראובן קוגן: עוד פעם, זה קצת מזכיר לי דיונים מול מערכת הביטחון.

<ראובן קוגן: אבל אפשר גם אחרת.

<ראובן קוגן: כלומר, אפשר להגיד: יש לי - - -

מירי רגב: לא.

מירי רגב: תאמין לי, מדובר בסדר גודל אחר מול מערכת הביטחון.

מירי רגב: 45 מיליון שקלים, תאמין לי, תשית אותם על ארבעת החברות הגדולות, - -

<ראובן קוגן: זה פחות מחצי אחוז.

מירי רגב: - - תקבלו קצת יותר מיסוי על הרווחים שלהם, אתה מביא כפליים מזה.

<ראובן קוגן: אני לא נכנס לדיון של חלופות מאקרו, יש על זה דיון.

<ראובן קוגן: אבל אני אומר בהנחה וחלופות המאקרו לא צלחו; אם צלחו אנחנו בבעיה פחות קשה.

<ראובן קוגן: בהנחה וחלופות המאקרו לא צלחו ועדיין צריך להביא את הכסף מהסעיף הזה, - - - בסופו של יום מדובר פה בהוצאה של 0.6% מתקציב המועצות האזוריות.

<ראובן קוגן: זה לא קיצוצים בסדרי גודל של 2%, 3%, 5%, שגם זה קורה, דרך אגב, לפחות לתקציבים של משרדי ממשלה בשנים האחרונות.

מירי רגב: תיכף תשמע את ראשי המועצות, והם יגידו לך מה זה אומר.

מירי רגב: תיתן לנו גם קצת נתונים: כמה רבנים יש, כמה בלניות יש.

<ראובן קוגן: אני בטוח שהמשרד לשירותי דת, אנחנו אותה ממשלה.

מירי רגב: אתם באים עם איזשהו נושא, זה התפקיד שלך.

מירי רגב: לבוא ולהציג איזה מועצות אזוריות יש; כמה רבנים יש במועצות האזוריות; מול איזו אוכלוסייה, כמות האוכלוסייה שהם צריכים לטפל בה.

מירי רגב: אתה יודע, אני הייתי הולכת לשינוי אחר.

מירי רגב: באמת, יש מועצות דתיות שלא צריכים שיהיו שם כמה רבנים, אתה צודק.

מירי רגב: בוא נעשה משהו אחר: בכל ישוב נתקנן רב.

מירי רגב: בכל ישוב יהיה רב, ויהיה במועצה אזורית רב אחד – ראש המועצה הדתית.

מירי רגב: מה אתה אומר על זה?

<ראובן קוגן: אני אומר שזה בטח לא נושא לחוק ההסדרים.

<ראובן קוגן: זה נושא יותר מעמיק.

מירי רגב: למה לא?

מירי רגב: אז בוא נבטל, בוא - - - מחוק ההסדרים ונביא את זה לדיון.

מירי רגב: אתה רוצה לראות כמה ישובים שאין להם רבנים, וכמה ישובים מקבלים מהמועצה האזורית שירותי דת מרב אחד שמתרוצץ בין כמה ישובים?

מירי רגב: אתה רוצה לעשות סדר, ולהשוות את זה לרבני שכונות מול ערים?

מירי רגב: בבקשה, בוא נעשה סדר.

מירי רגב: קח את כל המועצות האזוריות, תיקח את כל היישובים של מועצה אזורית, בכל ישוב כזה תמנה רב.

מירי רגב: במועצה דתית יהיה אחד – ראש המועצה הדתית.

מירי רגב: ובזה נביא לסדר אמיתי, ואז - - - מה שאתה רוצה.

נחמן שי: - - - פועל.

נחמן שי: גברתי היושבת ראש, אני אלמד - - -

מירי רגב: לא, למה?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אבל אני שואלת שאלה.

מירי רגב: אנחנו רוצים לראות אם - - -

נחמן שי: אני עוזר לך.

נחמן שי: אני נותן לך מהמקורות.

מירי רגב: אני שואלת אותך שאלה.

מירי רגב: אתה פעם ראשונה נשאר עם פה ללא תשובה, זה מעניין - - -

<ראובן קוגן: לא, לא, לא, אני מקשיב לשאלה עדיין.

<ראובן קוגן: הסעיף הזה, לא באנו לדיון בוועדה, היום, אגב חוק התקציב, לדבר על מבנה שירותי הדת במדינת ישראל.

<ראובן קוגן: יש עבודה שהמשרד לשירותי הדת עושה, ואנחנו שותפים בו ככל שהוא רוצה שנהיה שותפים בו.

מירי רגב: אז אם יש עבודה למשרד לשירותי דת, בוא נמתין עד שכל העבודה הזאת תסתיים.

<ראובן קוגן: אבל אנחנו באים מעולם של כסף ושל התקציב.

מירי רגב: אבל כסף לא מנותק מערכים וממהות.

מירי רגב: מר ראובן קוגן, אתה מכיר את עמדתי.

<ראובן קוגן: נכון.

<ראובן קוגן: ולכן - - -

מירי רגב: כסף לא מנותק ממהות ומעיקרון.

מירי רגב: אם המשרד לשירותי דת, יושב פה כבוד הרב אלי בן דהן, הולך לעשות שינוי, שגם צריך לבוא ועדת הפנים והגנת הסביבה, במועצות הדתיות, בערים, בהרכבים של המועצות הדתיות, ובתפקיד של המועצות הדתיות – אז בוא נעשה רפורמה כוללת.

מירי רגב: וכל מה שקשור גם להתיישבות, נבחן את זה, נתיישב מול תקנים מסוימים, נראה איפה מורידים, איפה מוסיפים.

מירי רגב: ובוא נפצל את החוק הזה מחוק ההסדרים, נעשה דיון עקרוני, אמיתי, בסוגיית מתן שירותי דת.

מירי רגב: דרך אגב, לא לאנשים הדתיים, כי האנשים הדתיים בוודאי לא צריכים אותנו.

יצחק וקנין: לא צריכים את זה.

מירי רגב: דווקא ליהודים החילונים שרוצים ללכת למקווה, שרוצות ללכת, ושרוצים להתחתן כהלכה.

מירי רגב: אני אומרת לך שאני רואה בלניות, אני מתביישת בשכר שהן מקבלות.

יצחק וקנין: שליש משרה.

מירי רגב: 2,000 שקל, רובן נשים מבוגרות.

<קריאה: 1,400 שקל.

דב חנין: פחות מ-2,000 שקל.

<קריאה: 1,200 שקל.

יצחק וקנין: 1,300 שקל.

מירי רגב: רובן נשים מבוגרות, שחלקן אפילו צריכות לנקות את המקווה.

משה גפני: חבר'ה, אל תפריעו לה, היא מדברת דברי טעם.

מירי רגב: מר ראובן קוגן, אתה רוצה להוסיף לנו משהו?

<ראובן קוגן: אני רוצה, כן.

<ראובן קוגן: אני לא התחלתי.

<ראובן קוגן: אני אגיד רק דבר אחד עקרוני: ההצעה הזאת היא הצעת חוק לא של משרד האוצר, הצעת חוק ממשלתית, הממשלה הצביעה עליה.

<ראובן קוגן: לכן, המשרד לשירותי דת יש לו את כל הזכויות להסביר את המספרים של האנשים ושל הבלניות.

<ראובן קוגן: אני חושב שזה נושא מקצועי שלהם.

<ראובן קוגן: אני אגיד רק דבר אחד: הנושא הזה בא לכאן לא כהסדרה כוללת של תחום שירותי הדת.

<ראובן קוגן: הוא גם לא יכול להיות כזה, ולא בלוחות זמנים כאלה.

<ראובן קוגן: ואנחנו באים מעולם של לנסות לחסוך בתקציב המדינה, ולהביא עוד 45 מיליון שקל לתקציב המדינה.

<ראובן קוגן: ככל שתבוא רפורמה מקיפה בהמשך, ביוזמתו ובהובלתו של המשרד לשירותי דת, היא תידון.

<ראובן קוגן: ואם יצטרכו לתקן גם את הנושאים האלה שנידונים פה, היום, יכול להיות שזה יקרה.

<ראובן קוגן: אבל נכון להיום צריך לסגור את התקציב, וצריך לדון בהצעה הזאת כמו שהיא כרגע.

מירי רגב: אני אומרת לך, מר ראובן קוגן, שבגלל שמי שמטפל בזה, וסליחה על מה שאני אומרת לך, כי אתה יודע שאני מכבדת אותך מאוד.

מירי רגב: בגלל שאנחנו מתייחסים כל הזמן, בצורה כזאת, לנושאים מהותיים, הגענו למצב של תאגידי המים ומחירי המים, נגיע למצב של שירותי הדת, ואחר כך אי אפשר יהיה לחזור לאחור.

מירי רגב: ואני מודיע לך שלפקידים אין אחריות על מה שהם ממליצים, אבל לנבחרי ציבור יש.

מירי רגב: וההצעה הזאת היא הצעה שמביאה למצב שיהודים הולכים ומתרחקים מהתרבות והשורשים שלהם בגלל שלא היה להם שירותי דת בהתיישבות.

מירי רגב: זאת הצעה, בעיניי, שחייבת להיות חלק מרפורמה, ולא רק דרך החור של הגרוש.

מירי רגב: לא מדובר פה במיליונים רבים, מדובר פה ב-43 מיליון שקלים, ואפשר למצוא לזה פיתרון.

מירי רגב: הבנתי את מה שאתה אומר, שמעתי את מה שאתה אומר, ואני רוצה לשמוע עכשיו את - - -

<ראובן קוגן: שני תיקונים לסדר: יש טעות בנוסח החוק, נפלה טעות בנוסח החוק.

<ראובן קוגן: יש פה כאילו סוג של הפרדה בין משרתים בקודש במסגרת מועצות דתיות ולא במסגרת מועצות דתיות.

<ראובן קוגן: ההצעה הזאת - - -

יצחק וקנין: זה נושא חדש, אדוני.

יצחק וקנין: אתה יודע את זה.

<ראובן קוגן: אין בעיה.

<ראובן קוגן: אם זה נושא חדש נבקש מוועדת הכנסת להכריע.

<ראובן קוגן: אבל אני אומר שוב, בשביל הסדר הטוב: לא הייתה כוונה להפלות פה בין - - -

מירי רגב: לא היה לנו ספק שאתה רוצה רק לפגוע בחלק.

מירי רגב: לא היה לי ספק שאתה - - - עוד ועוד ועוד, שחס וחלילה זה לא יהיה.

מירי רגב: אבל אני רוצה הערה של היועץ המשפטי לגבי מה שהוא אמר, כי החוק מדבר על כך שאתה משית את ה-60% וה-40%, רק על מועצות שאין להן מועצה דתית.

מירי רגב: אנחנו אתמול התפלאנו על הדבר הזה ואמרנו: וואו, מה קרה?

מירי רגב: מה קרה?

מירי רגב: אז זה ברור שהייתה כאן טעות, וזה חל גם על ההתיישבות, על מועצות אזוריות שיש להן מועצות דתיות, וגם כאלה שאין להן מועצות דתיות.

מירי רגב: זאת אומרת, גם כאלה שיש להן, נניח - - -

משה גפני: זה נושא חדש, בגלל שבמליאה זה לא אושר.

זבולון כלפה: אבל בדברי ההסבר, דרך אגב, הם מסבירים במפורש שהכוונה לזה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת ראש, מזל שיש לנו - - - ולא סומכים רק על - - -

<ראובן קוגן: זה טעות נוסח, זה לא - - -

משה גפני: - - - טעות נוסח, זה נושא עקרוני.

משה גפני: יש לי מועצה דתית באיזו מועצה אזורית.

משה גפני: המליאה - - - משהו אחר.

מירי רגב: אם נחליט שזה נושא חדש נצטרך להפסיק את הדיון.

מירי רגב: אם נדון על זה כנושא חדש נצטרך להפסיק את הדיון, אני לא רוצה להפסיק את הדיון כי בסוף נצטרך לעשות את זה בתשעה באב, ובתשעה באב אני רוצה להגיע בזמן.

מירי רגב: אז זו בעיה, תאמין לי.

דוד אזולאי: זה קלאסי לדיון בתשעה באב.

דוד אזולאי: דווקא זה קלאסי לתשעה באב.

משה גפני: - - - של תשעה באב.

משה גפני: אבל - - - השלטון המקומי, התקציב שלו זה חלק מהתקציב.

משה גפני: אחרת, למה אתם - - -.

משה גפני: אתם לא חוסכים פה כסף.

מירי רגב: בוא נשמור את הטענה הזאת.

מירי רגב: מר ראובן קוגן, יש לך מה להוסיף?

<ראובן קוגן: לא.

<ראובן קוגן: בשלב זה לא.

<ראובן קוגן: אני אתן את זה לאחר כך.

מירי רגב: מי טען שזה נושא חדש?

יצחק וקנין: אני.

דב חנין: לא בשלב זה.

מירי רגב: אתה יכול בבקשה לחזור בך?

יצחק וקנין: אני מושך את זה.

יצחק וקנין: חוזר בי, חוזר בי.

יצחק וקנין: אוקיי.

מירי רגב: אז היועץ המשפטי, חזרו בהם חברי הכנסת מהאמירה - - -

יצחק וקנין: - - -

משה גפני: לא, לא, לא חזרנו.

משה גפני: אנחנו לא מעלים את זה.

דב חנין: לא חזרו.

דב חנין: לא מעלים את זה - - -

אלי בן-דהן: - - - כרגע.

מירי רגב: לא מעלים את זה עכשיו.

יצחק וקנין: לא מעלים את זה, כרגע.

משה גפני: כרגע לא מעלים את זה.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: אתה רוצה להוסיף משהו?

<ראובן קוגן: לא, לא, אני סיימתי.

<ראובן קוגן: תודה.

משה גפני: מה סיימת?

משה גפני: יש לך עוד - - -

<ראובן קוגן: אני אתייחס להערות אחר כך.

<ראובן קוגן: אני סיימתי להציג.

מירי רגב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: שאלה, מר ראובן קוגן: אני שומע מהמועצות האזוריות שאם הדבר הזה עובר, הן בעצם לא יכולות ולא הולכות לממן את החלק שלהן.

מירי רגב: נכון.

דב חנין: עכשיו, אתם ערוכים לזה?

דב חנין: זאת אומרת, מה התשובה שלכם למצב כזה?

<קריאה: לא מטריד אותו.

מירי רגב: מה אכפת לו.

מירי רגב: הרי אין גוף שפועל לפי התקציב שלו, לפי היכולות שלו.

מירי רגב: הם אומרים לך: אין לנו, אנחנו לא הולכים לעשות את זה.

מירי רגב: מה התשובה שלכם לדבר הזה?

<ראובן קוגן: יש לא יכולים ויש לא נעשה, בסדר?

<ראובן קוגן: בעיניי זה שתי שאלות נפרדות.

<ראובן קוגן: לגבי לא יכולים, לפחות לפי הנתונים שלנו יש, מבחינת ההיקף של ההוצאה הזאת, העתידית, מסך התקציב, זו בהחלט הוצאה שאפשר לעמוד בה.

<ראובן קוגן: אותו 0.6% - - -

<תומר רוזנר: לא, - - -.

<תומר רוזנר: זה גם - - - למועצה האזורית עמק המעיינות, המועצה האזורית גלבוע, המועצות החלשות.

<ראובן קוגן: יש מקרים.

<ראובן קוגן: סליחה, דבר אחד אני צריך בכל זאת להעיר – תודה, עורך הדין תומר רוזנר: אנחנו, בעולם של המועצות הדתיות, הגענו להסדר דיפרנציאלי בהתאם לחוזק הרשות.

<ראובן קוגן: ושיעור ההשתתפות של הרשויות נע בין 25%, לרשויות החלשות יותר, לעד 75%, לרשויות החזקות יותר.

<ראובן קוגן: ברור שברגע שההסדר של 40%, 60%, יחול על המשרתים בקודש, גם ההסדר הדיפרנציאלי יחול עליו.

<ראובן קוגן: כלומר, אם יש מועצה כמו עמק המעיינות, שהיא מתקשה, שיעור ההשתתפות שלה יהיה נמוך.

<ראובן קוגן: לגבי השאלה: השאלה שלך נכונה גם לנושא רווחה וגם לנושא חינוך.

<ראובן קוגן: כלומר, מה קורה עכשיו שהמדינה קבעה ששיעורי ההשתתפות בשירותי הרווחה טעונים matching מהרשות המקומית?

<ראובן קוגן: האם זה עדיין מבטל את החובה של הרשות לספק שירותי רווחה?

<ראובן קוגן: ברור שהתשובה היא לא.

<ראובן קוגן: ברגע שיש חוק שירותי דת - - -

נחמן שי: מר ראובן קוגן, איך אתה אוכף את זה?

<ראובן קוגן: יש חוק במדינה, יש ממשלה.

<ראובן קוגן: יש את משרד הפנים ואת המשרד לשירותי דת.

מירי רגב: יש משטרה עשירה, יש הרבה תקנים במשטרה, והיא יכולה - - - בחוק אין אמצעי אכיפה.

<ראובן קוגן: לגבי מועצות דתיות ישנן אמצעי אכיפה אצל משרד הפנים והמשרד לשירותי דת.

<ראובן קוגן: כאשר רשות מקומית לא מעבירה את חלקה לתקציב של המועצה הדתית, יש סמכות לשר הפנים לקזז לה את הסכומים האלה מכל השתתפות אחרת או להסמיך את ממונה המחוז ללכת לחשבון הבנק של הרשות ולקחת את זה.

<ראובן קוגן: עוד פעם, כי מדובר בחקיקה - - -

<תומר רוזנר: כן, אבל לא החלתם את ההסדר הזה כאן.

<ראובן קוגן: סליחה?

<תומר רוזנר: לא החלתם את ההסדר הזה על - - -

זבולון כלפה: מר ראובן קוגן, רק תתעדכן: מתוך אותן 57 רשויות - - -

יצחק וקנין: מתוכן רק 20 ומשהו יש מועצות דתיות.

יצחק וקנין: ברובן אין מועצות דתיות.

יצחק וקנין: זאת הנקודה, מה אתה מבלבל עכשיו?

זבולון כלפה: אל"ף.

זבולון כלפה: ובי"ת, גם בחלקן הגדול הן - - - מענק.

<ראובן קוגן: יכול להיות שאני מתבלבל.

<ראובן קוגן: אני בטח - - -

דוד אזולאי: רק שאלה למשרד האוצר.

מירי רגב: שאלה קצרה ואנחנו עוברים לדיון.

דוד אזולאי: אני רוצה לשאול את נציג משרד האוצר: ממכתב שקיבלנו מנציגי המועצות האזוריות, הודיעו חד משמעית: אם לא יתוקצבו יפטרו את כל העובדים האלה.

דוד אזולאי: זה ההשלכות של זה.

ישראל אייכלר: 500.

משה גפני: 500 עובדים.

דוד אזולאי: זה עולה כסף.

דוד אזולאי: לפטר אנשים זה עולה כסף – פיצויים.

דוד אזולאי: לקחתם את זה בחשבון?

דוד אזולאי: מי יממן את זה?

דוד אזולאי: מאיפה?

דוד אזולאי: אתה יכול להגיד לי כמה זה יעלה?

מירי רגב: לא נורא, ה-40% של הממשלה יממנו את הפיטורים.

מירי רגב: זה במשרד האוצר.

דוד אזולאי: ואחר כך ילכו לתכניות הבראה.

<ראובן קוגן: ה-40% לא יעברו אם לא יעברו ה-60%.

<ראובן קוגן: לכן, זו התשובה גם.

<ראובן קוגן: מכיוון שההוצאות של פיטורים הן הוצאות לא מבוטלות, והן יפלו על המועצות האזוריות, הן יחשבו פעמיים האם להגיע להסדר או בכל זאת לפטר ולשלם את כל הסכום הזה מתקציבן.

מירי רגב: טוב, הבנתי.

דוד אזולאי: עכשיו, פה אני רוצה - - -

מירי רגב: תיכף, נרשמו אנשים.

מירי רגב: הרב אלי בן דהן, בבקשה.

מירי רגב: משום שבעצם משרד האוצר לא הביא את הנתונים שעל פיהם הוא החליט החלטות כאלה, אז בוא אתה ותציג כמה מועצות אזוריות יש, כמה רבנים יש, לכמה אנשים הם נותנים שירות.

מירי רגב: שלפחות נשמע רגע, באמת, את גודל - - -

נחמן שי: היקף הבעיה.

מירי רגב: לא, את גודל האסון שיקרה, שיפטרו רבנים.

מירי רגב: אני אומרת לך, יפטרו רבנים, ולא יהיו שירותי דת נגישים להרבה מאוד אזרחים ותושבים של המועצות האזוריות.

מירי רגב: צריך להגיד את הדברים כמו שהם.

אלי בן-דהן: בוקר טוב.

אלי בן-דהן: קודם כל, אני אתחיל בנתונים: יש 56 מועצות אזוריות, מתוכן 35 מועצות אזוריות ללא מועצה דתית, ו-21 מועצות אזוריות שיש להן מועצה דתית.

אלי בן-דהן: מספרים: כרגע יש 272 רבנים בהתיישבות, ו-302 בלניות.

אלי בן-דהן: מדובר ב-574 עובדים בסך הכול, שצריך יהיה לטפל בהם.

תמר זנדברג: יש הבדל בין מועצה דתית אזורית לבין מועצה דתית?

תמר זנדברג: זאת אומרת, זה אותו דבר כמו מועצה דתית מקומית, רק שזה במועצה אזורית?

אלי בן-דהן: נכון.

תמר זנדברג: אין הבדל אחר?

אלי בן-דהן: אין שום הבדל, אין שום הבדל.

אלי בן-דהן: רק יש, כפי שאת רואה את ההבדל, בערים, כמעט ואין ערים שאין בהן מועצות דתיות, יש מעט מאוד.

אלי בן-דהן: במועצות האזוריות, רוב המועצות האזוריות אין להן מועצות דתיות.

אלי בן-דהן: הן נותנות את שירותי הדת דרך מחלקה שיש להן במועצה עצמה, והן מקבלות - - -

תמר זנדברג: אז כמה מועצות דתיות אזוריות יש?

אלי בן-דהן: אמרתי, 21.

תמר זנדברג: הבנתי.

אלי בן-דהן: 21 מתוך 56.

תמר זנדברג: אוקיי.

אלי בן-דהן: עכשיו, אני רוצה להגיד איפה ההצעה הזאת יוצרת בעיות: ראשית, יש רבנים ובלניות שכבר יצאו לפנסיה.

אלי בן-דהן: הצעת החוק הזאת איננה עוסקת בהם.

אלי בן-דהן: היום הפנסיה שלהם משולמת על ידי המשרד.

אלי בן-דהן: המשרד לשירותי דת מעביר את הכסף למועצות האזוריות, והן משלמות את הפנסיה לעובדים שפרשו.

אלי בן-דהן: אין בהצעת החוק הזאת שום התייחסות לנושא של הפנסיה שלהם, יש רק לגבי שכר.

אלי בן-דהן: זו בעיה ראשונה.

אלי בן-דהן: בעיה שנייה: אין לנו שום הגנה לגבי 574 העובדים שקיימים היום.

אלי בן-דהן: מחר בבוקר יבוא ראש מועצה ויגיד: אני רוצה מאוד בלנית, אבל אין לי כסף.

אלי בן-דהן: אני לא יכול לממן.

אלי בן-דהן: "אקרשטיין" ברחוב יותר חשוב לי מאשר לממן רב או בלנית.

מירי רגב: או כיתה.

אלי בן-דהן: או כיתה, נכון.

אלי בן-דהן: ואין לנו שום הגנה לכך.

אלי בן-דהן: זה דבר שני.

מירי רגב: יש פה את הסתדרות העובדים?

מירי רגב: יש פה?

מירי רגב: נרשמת לדיבור?

<שלמה שטרן: - - -

מירי רגב: מאה אחוז.

אלי בן-דהן: דבר שלישי: רב שפורש לפנסיה, אין לנו שום הבטחה שהמועצה האזורית תסכים שיבוא במקומו רב אחר.

אלי בן-דהן: יגידו: אוקיי, הרב פרש, גמרנו.

אלי בן-דהן: אנחנו צריכים לשאת בעלויות הפרישה שלו, לשאת בעלויות הפנסיה שלו.

אלי בן-דהן: כי צריך לזכור: רוב הרבנים היום, עדיין, נמצאים בהסדר הישן.

אלי בן-דהן: דהיינו, שהמדינה נושאת בתשלומי הפנסיה שלהם.

אלי בן-דהן: רק החדשים עוברים לצוברת.

אלי בן-דהן: החדשים הם מעטים מאוד, כי בעשר השנים האחרונות, - -

יצחק וקנין: 13.

אלי בן-דהן: - - לא מונו בכלל רבנים בהתיישבות.

אלי בן-דהן: בלניות מונו, אבל גם לא הרבה.

אלי בן-דהן: הרוב עדיין יושב על ההסדר הישן.

אלי בן-דהן: לא היה לנו לגביהם שום פיתרון.

אלי בן-דהן: רב שפורש או בלנית שפורשת, איך נכנסים החדשים.

אלי בן-דהן: עכשיו, יש גם תקנים חדשים.

אלי בן-דהן: אין לנו היום שום הסדר בחוק.

אלי בן-דהן: נניח, היום שלמועצה אזורית יש 30 ישובים, ויש רק ב-15 מהם רבנים.

אלי בן-דהן: יבואו 15 היישובים האחרים ויגידו: אנחנו רוצים רבנים.

אלי בן-דהן: מה יגיד ראש המועצה האזורית?

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, אני לא מסוגל לממן את זה.

אלי בן-דהן: אפילו אחד אני לא מוכן לממן יותר ממה שיש היום, גם אם יסכימו.

אלי בן-דהן: כל הדברים הללו אין להם הסדר.

אלי בן-דהן: אני אומר, כמי שאמונים לתת שירותי דת, לא יכולים לעמוד בזה.

אלי בן-דהן: כבר היום יש - - -

נסים זאב: אבל זה עבד.

נסים זאב: בפועל, זה עבד.

אלי בן-דהן: זה עבד כי אנחנו שילמנו.

נסים זאב: - - - הסדר זה עבד מתוך - - -.

נסים זאב: עניין של הצרכים.

אלי בן-דהן: אני אתן לכם דוגמה: מוקמים היום בהרבה ישובים חדשים, עבור מגורשי גוש קטיף, באזור החלוציות, באזור לכיש, זה ישובים חדשים שמתווספים למועצות האזוריות.

אלי בן-דהן: זה ישובים שדורשים רבנים.

אלי בן-דהן: מי ייתן להם?

אלי בן-דהן: אין לנו שום התחייבות פה לתקנים לכל ישוב ויישוב.

אלי בן-דהן: אנחנו נעמוד מול שוקת שבורה.

נסים זאב: זאת אומרת, כבודו אומר שבעצם עכשיו זה ילך וישתפר, בעזרת ד'.

נסים זאב: כך אני מבין.

אלי בן-דהן: מאוד.

נסים זאב: זאת אומרת, גם במספרים, גם יש התחייבויות.

נסים זאב: יש היום גיבוי כספי, מה שלא היה בעבר.

נסים זאב: ככה זה מובן.

נסים זאב: זו צורת הדברים.

אלי בן-דהן: אני לא הבנתי, זו שאלה או - - - ציניות?

נסים זאב: לא, לא ציניות, אני - - - מאוד רציני.

נסים זאב: אני כך מבין מדבריך, אלא אם כן לא הבנתי נכון.

אורי מקלב: יש לי רק שאלה לסגן השר.

מירי רגב: לכולכם יש שאלות קטנות.

אורי מקלב: רק שאלה, לא נאום.

אורי מקלב: ההבדל בין הרב נסים זאב, לרב משה גפני, אליי, שאין לנו ישיבות הנהלת קואליציה, ואת הדברים האלה אנחנו לא יכולים להגיד שם.

אורי מקלב: אתה אומר את זה פה, עכשיו.

אורי מקלב: איפה היית לפני כן?

אורי מקלב: אתה - - - סגן שר, נמצא בתוך הקואליציה, מחזיקים בתיקים כאלה נבחרים, הם צריכים להתבזות ולבוא עם זה עכשיו?

אורי מקלב: אם הייתם רוצים, הייתם עומדים על כך, זה לא היה מגיע לפה.

אורי מקלב: לא היינו צריכים לבוא לשולחן, והרבנים לא היו בכזה מצב מבוזה, שהם נחשבים ככאלה שמפטרים אותם ככה.

אורי מקלב: הרבה לפני זה.

דוד אזולאי: הם לא שמו לב.

אורי מקלב: עמידה אחת - - -

אלי בן-דהן: לא, לא, זה לא - - -

מירי רגב: זו זכות דיבור, זה לא קשור לשאלה.

דוד אזולאי: לא נורא, תסלח להם.

דוד אזולאי: מה קרה?

דוד אזולאי: זו טעות.

מירי רגב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יצחק וקנין, ולאחר מכן מר שלמה שטרן.

אורי מקלב: גם היום - - -, הוא יכול לשים - - -, יש לו כל יום - - -

יצחק וקנין: רבותיי, אני רוצה לעשות סדר יותר גדול בעניין: תראו, רבותיי, מתוך 976 ישובים שמאוגדים בתוך 56 מועצות אזוריות, על פי הטבלה שהציגו בפניכם כרגע, כמעט בפחות מ-30% יש משרתי קודש.

יצחק וקנין: זה הנתון הראשון.

יצחק וקנין: הנתון השני, רבותיי, ואת זה מר ראובן קוגן צריך לשמוע ממני בצורה ישירה.

יצחק וקנין: כמי שבא ממועצה אזורית גדולה, במחצית מהיישובים אין בכלל משרתי קודש, יש בעיה של תקנים לבלניות.

יצחק וקנין: השכר של הרבנים הוא שכר נמוך מאוד, שכר מינימום – 4,500 שקל – והשכר של הבלניות הוא בשליש משרה.

יצחק וקנין: עכשיו, אני רוצה להגיד לכם: את הצעקה היו צריכים לעשות המועצות האזוריות, לא היום.

יצחק וקנין: מר ראובן קוגן, אתה יודע מתי?

יצחק וקנין: מקום המדינה.

יצחק וקנין: אתם ניצלתם מצב במשך 60 שנה, שבמקום שאין מועצה דתית מעולם לא נתתם את ה-40%.

יצחק וקנין: לא נתתם 40%.

יצחק וקנין: גם את ה-40% לא נתתם להם.

יצחק וקנין: הם מימנו מאה אחוז בשירותי דת, אתה יודע את זה?

אורי מקלב: נו, אז אין להן בעיה עכשיו?

<ישראל נדיבי: מממנים, לא מימנו.

יצחק וקנין: מימנו ומממנים.

אורי מקלב: - - - אין להן בעיה?

אלי בן-דהן: לא.

אלי בן-דהן: לא, לא, חוץ מהשכר.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת יצחק וקנין, חוץ מהשכר.

יצחק וקנין: חוץ מהשכר.

אלי בן-דהן: חוץ מהשכר.

יצחק וקנין: חוץ מהשכר.

אלי בן-דהן: צודק, חוץ מהשכר.

יצחק וקנין: וגם אני אחזיר אתכם לגלגול הקודם – מר שמואל ריפמן יושב פה: בזמן שאני הייתי סגן ראש מועצה וגם מזכיר מועצה, עד שנת 1996, וגם שימשתי שלוש שנים כראש מועצה דתית לפני שנכנסתי לכנסת, רבותיי, המשרד מימן, המדינה דהיינו, 90% משכר הרבנים והבלניות.

יצחק וקנין: באה המדינה והבינה שיש פה בעיה בסוג ההעסקה של הרבנים, הייתה בעיה משפטית.

יצחק וקנין: ואז המדינה החליטה: בואו נפסיק את העסק הזה, אנחנו נממן מאה אחוז.

יצחק וקנין: המדינה אמרה: אנחנו נממן את המאה אחוז בתוך היישובים.

יצחק וקנין: זאת אומרת, המדינה, משנת 1995, 1996 - - -

<קריאה: 1992.

יצחק וקנין: 1992 – מממנת מאה אחוז מהשכר.

יצחק וקנין: עכשיו, רבותיי, היא לא עשתה טובה גדולה.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: היא חסכה את הכסף הזה במשך 60 שנה בזה שבכלל לא השתתפה ב-40%, באותם מקומות שאין מועצות דתיות.

יצחק וקנין: מתי קמו מרבית המועצות הדתיות במועצות האזוריות?

יצחק וקנין: זה בין השנים 1980 לשנת 2013.

יצחק וקנין: זאת אומרת, רוב המועצות הדתיות הבינו שיש לקונה.

יצחק וקנין: כל שירותי הדת הם מתחת לכל ביקורת.

יצחק וקנין: זה לא מה שמקבלת עיר ואפילו עיירה קטנה.

יצחק וקנין: שכר של רב עיר, רבותיי, כולכם יודעים מהו.

יצחק וקנין: שכר של רב שמשמש לפעמים על ארבעה וחמישה ישובים, וטס ממקום למקום.

יצחק וקנין: אין מי שיקבור, אין מי שיגיד דברי הספד על מתים, רבותיי, וזה שייך לקיבוצים ולמושבים, וזה לא פוליטי, וזה לא של ש"ס, ולא של המפד"ל, ולא של אף אחד.

יצחק וקנין: ואני אומר את זה: מעולם לא נכנס נושא פוליטי במועצות אזוריות – יכול להעיד על זה מר שמואל ריפמן.

יצחק וקנין: ברוב המקרים הדברים היו מתקבלים בהבנה הדדית של כל הצדדים.

יצחק וקנין: ואני שואל: אתה בא היום, ואתה גוזר גזירה שאף אחד לא יכול לעמוד בה, ואני אומר לך: לא יוכלו לעמוד בה.

יצחק וקנין: ועוד יותר גרוע מזה, רבותיי, במשך 13 שנים משרד האוצר חוגג.

יצחק וקנין: למה הוא חוגג?

יצחק וקנין: תקן אחד לא התקבל משנת 2002 במועצות האזוריות או אפילו משנת 2000.

יצחק וקנין: אין תקנים בכלל.

יצחק וקנין: לא מקבלים תקנים לרבנים – ישובים שלמים, גדולים.

יצחק וקנין: אתמול נתנו דוגמה של ישוב של 2,500 תושבים – אין משרת בקודש, רבותיי.

יצחק וקנין: אין אדם שיקבל 4,500 שקל.

יצחק וקנין: לעובד נוער וקהילה – אני בא ממועצה אזורית – נותנים עובד נוער, ומד"צים והכול, נותנים את זה בגדול.

יצחק וקנין: כשמגיעים לשירותי הדת, זו בעיה מאוד קשה.

יצחק וקנין: אני חייתי את זה, רבותיי, אני יודע מה זה.

יצחק וקנין: בתקציב המתנ"ס של מעלה יוסף, אני אומר לכם: 6,000 שקל לתרבות יהודית.

יצחק וקנין: כל השאר הולך לתקציבים אחרים שהציבור הדתי כמעט ולא נהנה מזה.

יצחק וקנין: ואני אומר לכם: זה לא בשביל הציבור הדתי.

יצחק וקנין: אם צריך לקבור מתים, רבותיי, זה לא משנה את מי אתה קובר, סליחה.

יצחק וקנין: ואם צריך לתת שירותי דת מינימליים, רבותיי: לבוא לבית העלמין, שמישהו יגיד איזו מילה על הנפטר.

יצחק וקנין: אין מי שיגיד את זה.

מירי רגב: מה אתה מציע, חבר הכנסת יצחק וקנין?

יצחק וקנין: אני מציע למחוק את זה בכלל מספר התקציב.

יצחק וקנין: זה לא צריך לבוא לפה, רבותיי.

יצחק וקנין: זה דיון יותר מעמיק.

יצחק וקנין: אתה יודע מה?

יצחק וקנין: בוא, תן לי שירותי דת כמו שצריך.

יצחק וקנין: מגיע לי שירותי דת במדינת ישראל, לכל אזרח.

יצחק וקנין: תן לכל ישוב רב.

מירי רגב: זה מה שאמרתי.

יצחק וקנין: למה אתה לא עושה את זה?

יצחק וקנין: יש לי לכל ישוב רב?

יצחק וקנין: במשך שנים אתה גם לא נותן, לא נותן להם את אותו תקצוב שאתה נותן בכל הארץ.

יצחק וקנין: אז אל תתפארו כאילו שאתם פה עושים איזה מעשה שיש בו הרבה, אבל אין בו שום הבנה, אין בו שום דבר.

יצחק וקנין: אתם רוצים לקצץ, תפסתם איזה סעיף ונגמר הסיפור.

יצחק וקנין: ככה זה מתחיל וככה זה מסתיים, רבותיי.

יצחק וקנין: מספיק עם השיטה הזאת.

יצחק וקנין: כל דבר שיש בו ריח של יהדות אתם רוצים למחוק אותו, אני אומר לכם את זה.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, חבר'ה.

מירי רגב: מר שלמה שטרן, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת זבולון קלפה.

<שלמה שטרן: שלום.

<שלמה שטרן: בוקר טוב, גברתי יושבת הראש ומכובדיי.

<שלמה שטרן: שמי שלמה שטרן, אני ראש חטיבת עובדי חינוך ודת בהסתדרות המעו"ף.

<שלמה שטרן: בין היתר, תפקידי לטפל ולייצג את רבני ההתיישבות.

<שלמה שטרן: את נוסח החוק למדתי רק אתמול, ומאז אתמול אני הכנתי לעצמי את הדברים - - -

מירי רגב: למה רק אתמול?

<שלמה שטרן: קיבלתי אותו אתמול לעיוני.

<שלמה שטרן: ככל שיובטח בחוק וייחקק בסלע העברת התקציבים על ידי המועצות הדתיות, כפי שקובע החוק הזה, וככל שהדבר ייאכף ויהיה לזה שיניים, אז אני מבקש שהחוק יבטיח גם שהשינוי בשיטת התקצוב לא יביא בשום פנים ובשום נסיבות להפסקת כהונתו של רב קיים או של בלנית קיימת היום.

<שלמה שטרן: הדבר השני, לא, בשום מקרה ובשום נסיבות לא תיפגע סמכותו התורנית-הלכתית של שום רב.

מירי רגב: זה לא קשור לנושא.

<שלמה שטרן: זה בהחלט קשור לנושא, כי יכולה להיות אפשרות שראש מועצה, כמו שמשגיחים נמצאים במקומות מסוימים, ומי שנותן להם את ההנחיות זה לא הרבנות אלא פעמים גם המעסיק שלהם: בעל בית המלון – עלולה להיות גלישה לנושא, לצורה הזאת.

ישראל אייכלר: לא תהיה בעיה כי יפטרו אותם מיד.

מירי רגב: מה, אתה אומר שבגלל שהרב תלוי במשכורת של ראש המועצה, אז הוא יצטרך גם לשנות כל מיני הלכות שהוא מאמין בהן כדי שבעצם לא יפטרו אותו.

<שלמה שטרן: אכן, אכן, נכון.

<שלמה שטרן: תופשר ההקפאה הקיימת על מינוי רבנים, ויובטח תִקְנון הולם שיוקפד עליו.

<שלמה שטרן: יובטחו תשלומי הזכויות והגמלאות לרבנים ולבלניות הפורשים, ויובטח שראשי המועצות האזוריות לא יאכפו על הרבנים נהלים שיהפכו אותם לפקידים, כמו שיש היום כוונה.

<שלמה שטרן: תודה רבה.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: אתה חושב שמר עופר עיני יהיה מוכן להילחם בשבילם כמו שהוא נלחם על הרפורמה?

<שלמה שטרן: אני מקווה שכן.

מירי רגב: אז תשאל אותו היום.

מירי רגב: תשאל אותו, מעניין אם הוא יהיה מוכן להילחם על הרבנים של ההתיישבות.

מירי רגב: זה חשוב לשמוע את זה.

מירי רגב: חבר הכנסת זבולון קלפה, בבקשה.

מירי רגב: ולאחר מכן מר שמואל ריפמן.

זבולון כלפה: טוב, תודה רבה, יושבת הראש.

זבולון כלפה: לא יודע, מר ראובן קוגן, משהו פה משונה בעיניי, אני אגיד לך את האמת.

זבולון כלפה: דיברנו על זה אתמול והיום קצת.

זבולון כלפה: לא יודע, יש פה, אני חושב, שותף משמעותי שמוכן לעבוד ביחד כדי לעשות רפורמה משמעותית.

זבולון כלפה: הצעד הזה שמוצע פה על ידכם, להבנתי הוא מסיג אותנו לאחור בצורה משמעותית מאוד.

זבולון כלפה: שמענו את הדברים שיוצאים מלב שותת של חבר הכנסת יצחק וקנין, בתור אחד שחי את המציאות ומכיר.

זבולון כלפה: לא יעזור שום דבר – פריפריה, ישובים קטנים – המציאות צריכה להיות אחרת ושונה.

זבולון כלפה: זה דברים פשוטים וברורים.

זבולון כלפה: כך זה היה וכך זה יהיה גם.

זבולון כלפה: הראיה שגם הגעתם לתובנה הזאת לפני למעלה מ-20 שנה, ומאז בעצם פעלתם במתווה מסוים.

זבולון כלפה: דרך אגב, רק לגבי השכר, כמו שהוצג פה: אני, להבנתי, אני חושב עוד פעם, נראה לי ששגגה יצאה מאת השליט – קורים כאלה דברים לפעמים.

זבולון כלפה: גם לא מדובר פה בכסף גדול מבחינתכם, כי אתה מדבר פה על המצב הפיסקאלי והכול – בסדר.

זבולון כלפה: 45 מיליון שקל, לא שאני מזלזל בזה, אבל עדיין זה לא כזה סכום שישנה פה את העסק מקצה לקצה.

זבולון כלפה: ואני חושב שזה מכניס את כולנו לסיטואציה מאוד-מאוד לא פשוטה.

זבולון כלפה: ובתור אחד שחי במרחב הכפרי, ואני רואה את התהפוכות ואת השינויים שהיישובים שם עוברים, והצרכים לשירותי הדת רק הולכים וגוברים.

זבולון כלפה: גם באזורים, מה שנקרא: פרופר חילונים – בתור המועצה האזורית שלי, שהיא "השומר הצעיר" והכול, הביקוש לדבר הזה רק הולך וגובר כל הזמן.

זבולון כלפה: במציאות של מה שאתה נותן פה כרגע, בעצם, תימצא שם אוכלוסייה שרוצה את השירות הזה, היא לא תוכל לקבל את השירות הזה, מכיוון שמדובר ביישובים מבודדים שהמרחקים ביניהם הם קילומטרים.

זבולון כלפה: זה לא כמו בעיר, שאפשר ללכת ממקום למקום ברגל ולקבל את השירות בצורה כזו או אחרת.

זבולון כלפה: להבנתי, הייתה פה איזושהי טעות, דאבל, מבחינתכם, וטוב, מה שנקרא, למשוך את העניין ובזה להחזיר את הסדר הטבעי שהיה על כנו, ולא לשנות שום דבר ולא לפגוע בשום דבר.

זבולון כלפה: ובא לציון גואל, כמו שאמר מקודם חבר הכנסת נחמן שי.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: מר שמואל ריפמן, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת נחמן שי.

<שמואל ריפמן: בוקר טוב לכולם.

<שמואל ריפמן: באמת, תודה ליושבת ראש, חברת הכנסת מירי רגב, ולכל מי שהגיע הנה.

<שמואל ריפמן: תראו, אני מתחיל כל דיון בניסיון לחפש את הערכים הבסיסיים שסביבם אנחנו יושבים סביב השולחן הזה היום.

<שמואל ריפמן: אני חושב שאנחנו עוסקים בשני נושאים חשובים: אחד, זה ההתיישבות בארץ ישראל, שזה הערך הראשון והמרכזי, מה שנקרא אצלנו: ישוב הארץ, אנחנו עושים את זה.

<שמואל ריפמן: אני מניח שמרבית

<שמואל ריפמן: כם או כולכם מאמינים שזה ערך חשוב.

<שמואל ריפמן: והערך השני שאני מאמין בו זה כמובן חיזוק היהדות דרך שירותי הדת, בקרב אוכלוסיית המועצות האזוריות, ולא דווקא הדתיים – הדתיים לא צריכים, יש להם.

<שמואל ריפמן: אני מדבר על אוכלוסייה גדולה, מסורתית, שזקוקה ורוצה שירותי דת ברמה כזאת או אחרת.

<שמואל ריפמן: כי חברי, מר אבי רואה, אני לא צריך להגיד לו מה זה שבת, הוא יודע מה זה שבת.

<שמואל ריפמן: ולכן הדיון הוא לא פשוט, ועדיין אני חושב שאתם כוועדת הפנים והגנת הסביבה צריכים, ואתם עושים את זה כמו שאני רואה עד היום עד הרגע הזה בצורה מאוד ראויה ומבינה.

<שמואל ריפמן: תראו, אני אגיד משהו שלא עלה פה כי אני מנסה.

<שמואל ריפמן: כולכם אמרתם את הכול, לכן אני אגיד דברים - - -: גם המחוקק וגם משרד האוצר הבינו כל השנים שלמועצות אזוריות שמפוזרות על שטח גדול, התקציבים, גם במענקי איזון, ההוצאה לנפש היא מוכרת כיותר גבוהה – נדמה לי 4%, מר ראובן קוגן, אם אני לא טועה.

<שמואל ריפמן: ההוצאה לנפש במועצות האזוריות, חלוקת תקציבים אחרת.

<שמואל ריפמן: כי הפיזור, זה לא מקום אחד.

<שמואל ריפמן: קחו מועצה מקומית כמו, נגיד עיר כמו בית שמש: העירוב אצלה הוא כך וכך קילומטר.

<שמואל ריפמן: קחו מועצה שיש בה 30 ישובים, 20 ישובים – העירוב הוא הרבה יותר גדול מבחינת התחום.

<שמואל ריפמן: ולכן היה ברור למחוקק והיה ברור למשרד האוצר כל השנים שעקב הפיזור או הביזור תקראו לזה, יש משמעות לתשלום יותר גבוה - - -, וזה לא במקרה.

<שמואל ריפמן: זאת אומרת, זה לא שמישהו קם בבוקר והוא נהיה איש רע כזה או אחר.

<שמואל ריפמן: דבר נוסף שצריך לקחת בחשבון: שהמדינה לא משתתפת במועצות אזוריות - - - נקרא לזה: הנלוות לשירותי הדת.

<שמואל ריפמן: צריך לעשות עירוב?

<שמואל ריפמן: אני משלם.

<שמואל ריפמן: זה לא קיים בערים ובמועצות המקומיות.

יצחק וקנין: אמרתי את זה.

יצחק וקנין: אמרתי את זה.

מירי רגב: כמה יוצא לך לשלם על שירותי דת שלא במסגרת ההסכם הזה?

מירי רגב: בגדול, בגדול למועצה.

מירי רגב: אל תיתן לי - - -

<שמואל ריפמן: תראי, בגדול, אני כמועצה מגיע, ואני מועצה יחסית קטנה, מגיע לסדר גודל של חצי מיליון שקל בשנה.

<שמואל ריפמן: ואני לא מדבר על מועצה של מים המלח ועד - - - או המועצה האזורית מטה יהודה וכך הלאה.

מירי רגב: בקעת הירדן, לדוגמה, שדיבר איתי הבוקר מר דוד אלחיאני, שאמר לי את אותו הדבר, ועמק - - -

<שמואל ריפמן: ולכן כל מה שקשור לעירוב, למקוואות, לבתי כנסת, ההוצאה היא מתקציב המועצה שלא מוכרת על ידי המדינה.

<שמואל ריפמן: ואני מניח שמישהו פעם עשה את הדברים האלה.

<שמואל ריפמן: הדבר האחרון: תראו, נכון שמי שאומר 570 או 500 – בואו נגיד שניקח את המספר של 570 עובדים.

<שמואל ריפמן: אני אומר לכם באחריות מלאה: אני לא הייתי רוצה להגיע לזה.

<שמואל ריפמן: אני חושב שזה לא יהיה נכון.

<שמואל ריפמן: אבל בסופו של דבר, אם המועצה האזורית מטה יהודה מושט עליה קיצוץ של שישה וחצי מיליון שקל, בתוך סך כל תקציב המועצה, ראש המועצה יצטרך להחליט האם הוא מפטר את כל הרבנים והבלניות או משאיר אותם.

<שמואל ריפמן: - - - מפחית את השירותים בנושאים אחרים גם חשובים: חינוך, רווחה.

<תומר רוזנר: אבל אצלו זה לא 0.6%, בעצם.

<שמואל ריפמן: מה?

<תומר רוזנר: משרד האוצר אומר שזה בסך הכול 0.6% - - -

<שמואל ריפמן: טוב, אני - - - לא מבין במספרים, ו-0.6% זה נראה לי כזה פשוט.

<שמואל ריפמן: תוריד את הנקודה זה 6%, אבל אני לא נכנס ל-.

<שמואל ריפמן: אנחנו - - -

<ראובן קוגן: זה בין 0.1% לבין - - -

מירי רגב: כן, אבל אתה רואה: כל מה - - - מסביב זה בעצם מה שהוא - - - שהוא רוצה גם ככה.

דוד אזולאי: - - - הם לא מחשבים.

<שמואל ריפמן: לכן, אני מבקש מהוועדה המכובדת הזאת לדחות את הצעת משרד האוצר.

<שמואל ריפמן: ואני גם תומך – כמעט קראתי לך הרבנית מירי.

<שמואל ריפמן: ולכן אני אומר: אחד, אני מבקש מהוועדה, מציע לוועדה לדחות את ההצעה כמו שהיא.

<שמואל ריפמן: כל השאר, אתם לא גמרתם לעבוד, הרי התחלתם את הקדנציה, יש מספיק זמן לעשות דיונים בכל מה שעלה פה על ידי חברי כנסת ועל ידי יושבת הראש.

<שמואל ריפמן: אני אשמח מאוד אם במהלך הדיון יתאפשר למר אבי רואה, שהוא מייצג - - -

מירי רגב: כן, כן, הוא נרשם.

מירי רגב: ותאמין לי, הוא לא צריך מתווך כדי לדבר איתי.

מירי רגב: בהחלט ידבר.

מירי רגב: חבר הכנסת נחמן שי, ולאחר מכן הרב אליעזר ברוד.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: אני חושב שיש פה קואליציה רחבה – מר ראובן קוגן, אני אומר את זה לך – שחושבת ששירותי דת זה לא לוקסוס, זה צורך חיוני של אנשים רבים שמתייחסים לדת.

נחמן שי: לא כל אחד רואה את הדת כעולם מלא, אבל הם רואים את הדת כחלק מחייהם, והמדינה חייבת לסייע להם לקבל אותה.

נחמן שי: אלא אם נעשה הפרדה בין דת למדינה ואז נגיע למקומות אחרים.

נחמן שי: כל עוד אנחנו לא עושים את זה אני חושב שזה שירות חשוב, ונופל במשפחה של שירותים אחרים שהמדינה דואגת שיקבלו אזרחים באשר הם.

נחמן שי: זאת נקודה ראשונה.

נחמן שי: ולכן אני חושב שאתם צריכים למשוך את ההצעה הזאת שלכם.

נחמן שי: הדבר השני נוגע לפריפריה, וזה מתחבר עם הדברים של מר שמואל ריפמן.

נחמן שי: אנחנו צריכים להחליט אם אנחנו רוצים שיגורו אנשים בכל הארץ או רק במרכזה.

נחמן שי: וזה מסוג הדברים שישראל מדברת אבל לא עושה.

נחמן שי: העובדה שייענשו רק מי שגרים במקומות, בדרך כלל, מרוחקים, שבלאו הכי נפגעים גם משירותים אחרים, היא מעליבה ופוגעת.

נחמן שי: אני לא מדבר כרגע על המשכורות שהן נמוכות מטבע הדברים.

נחמן שי: זה מתאים גם את המודל של אנשים שגרים בפריפריה, שתמיד ישתכרו פחות מאשר אנשים שגרים במרכז.

נחמן שי: גם מבחינה זאת זאת הצעה רעה ופוגעת, ואני מציע שתמשכו אותה.

נחמן שי: הדבר השלישי הוא שאני גם הייתי מצפה מחבריי פה, אלה שדיברו איתי בעת האחרונה ושאני מכבד אותם מאוד, שיישמעו את קולם על כל מה שנעשה כרגע במגזר החרדי בנושא השירות הצבאי, במיוחד הפגיעות הפיזיות בחיילים, גם בהזדמנות הזאת וגם בהזדמנות אחרת.

דוד אזולאי: חבר הכנסת נחמן שי, - - - נשאיר את זה למליאה.

דוד אזולאי: כולנו מגנים את זה אבל עזוב, חבל לערב שמחה בשמחה.

<קריאה: לחלוטין.

נחמן שי: אם כולנו שותפים לדבר שאנחנו דנים בו היום ובכלל, גם אתם, כי לקולות שלכם יש משקל רב יותר - - -

יצחק וקנין: אמרנו את זה, ואנחנו אומרים את זה, ואנחנו מגנים את זה, ואנחנו מוקיעים את זה גם.

יצחק וקנין: אוקיי?

נחמן שי: זה לא - - -

מירי רגב: - - - חשובה.

נחמן שי: תודה רבה.

אורי מקלב: - - - את זה, כמו שהוא אומר על רצח של בן להורים שלו.

נחמן שי: חבר הכנסת אורי מקלב, דיברנו על כך.

אורי מקלב: למה אתה לא מגנה את זה?

נחמן שי: חבר הכנסת אורי מקלב, אני מגנה כל מעשה - - -

אורי מקלב: מה שעשה חבר שלך ושלי, שרצח את ההורים שלו, למה אתה לא מגנה את זה?

נחמן שי: פגיעה על רקע שירות בצה"ל לא מקובלת עליי לחלוטין.

מירי רגב: נכון.

נחמן שי: אני אומר את זה דווקא בהקשר לדיון הזה.

נחמן שי: אני מכבד מאוד את הדת ואת היהדות, אתם יודעים את זה, ורוצה שכל יהודי, ואגב לא רק יהודים במדינת ישראל יקבלו שירותי דת.

נחמן שי: תודה.

יצחק וקנין: אנחנו מגנים את זה.

אורי מקלב: - - -

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.

מירי רגב: אני מקבלת את אמירותיך בעניין חיילי צה"ל ועל כך שיש לנו לכבד אותם, כפי שאנחנו מכבדים את הרבנים ואת לומדי התורה.

מירי רגב: הרב אליעזר ברוד, בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת דוד אזולאי.

<אליעזר ברוד: כבוד היושבת ראש, קהל נכבד.

<אליעזר ברוד: בעצם, רוב הדברים שרציתי לומר נאמרו כבר בטוב טעם על ידי - - -

מירי רגב: תציג את עצמך, בבקשה, לטובת הפרוטוקול.

<אליעזר ברוד: שמי אליעזר ברוד.

<אליעזר ברוד: אני מכהן כרב במועצה האזורית גזר, ואני מדבר בשם הרבנים.

<אליעזר ברוד: רוב הדברים כבר נאמרו על ידי הדוברים הקודמים, ונאמרו דברי טעם.

<אליעזר ברוד: אני רק רוצה לומר באמת, טיפה לחדד את זה: ההגדרה, מר ראובן קוגן, ההגדרה האמיתית היא, ואני אומר את זה ללא כחל וסרק, ללא דמגוגיה – זו קריסת שירותי הדת.

<אליעזר ברוד: זו ההגדרה האמיתית.

<אליעזר ברוד: משל למה הדבר דומה?

<אליעזר ברוד: גם בתחום של משרד החינוך, התיכונים, ברובם, הרשויות המקומיות מחזיקות אותם, ובתי הספר היסודיים, משרד החינוך אחראי עליהם.

<אליעזר ברוד: אתה תבוא יום אחד ותאמר: למה לשנות?

<אליעזר ברוד: מהיום הרשויות המקומיות אחראיות על בתי הספר היסודיים.

<אליעזר ברוד: יש בעיות?

<אליעזר ברוד: נראה אחר כך.

<אליעזר ברוד: אחר כך נתכנס, אחר כך נפתור.

<אליעזר ברוד: רק פה זה מדובר בגדול, במשהו גדול יותר, ופה זה מדובר אולי בפסיק קטן יותר, אבל זה אותו עיקרון.

<אליעזר ברוד: אתה זורק את זה בלי שאתה אולי מודע למשמעות, אני בטוח שאתה לא מודע למשמעות של זה.

<אליעזר ברוד: אני מניח שאתה גם לא גר ביישוב קהילתי, אולי אתה לא כל כך מודע למשמעות של הדברים.

<אליעזר ברוד: אני רוצה קצת להבהיר: ההתיישבות העובדת היום, מדובר גם ביישובים מאוד-מאוד גדולים.

<אליעזר ברוד: ישנם ישובים של 1,500 משפחות, 2,000 משפחות, מה שפעם זו הייתה מועצה מקומית.

<אליעזר ברוד: ומועצות מקומיות, שהן הרבה יותר קטנות מיישובים קהילתיים – אני כבר לא מדבר על מועצות אזוריות – מיישוב קהילתי אחד, יש היום רמה של שכר של נבחרים, ש-40%, שאתה משלם היום 40% לנבחרים, - -

יצחק וקנין: לכל הרבנים.

<אליעזר ברוד: - - היא עלות הרבה יותר גדולה מהמאה אחוז שאתה משלם לרבנים בהתיישבות, אוקיי?

<אליעזר ברוד: ה-40% שאתה משלם לנבחרים.

מירי רגב: מה?

מירי רגב: איזה?

מירי רגב: תן לי דוגמה, ישוב קהילתי שאתה מדבר עליו.

<אליעזר ברוד: למשל: בת חפר, זה ישוב של כמעט 2,000 משפחות.

<אליעזר ברוד: יש שם רב מקומי, הוא מקבל עלות שכר של 6,000 שקל, 7,000 שקל.

מירי רגב: בגלל זה אמרתי: שיהיה רב בכל ישוב, ואז נפתור להם את הבעיה.

<אליעזר ברוד: יש מועצות מקומיות שהן קטנות פי, הן שליש מהיישוב הזה, ושם יש שכר של נבחרים, ה-40% שלך הם עלות הרבה יותר גבוהה מהמאה אחוז שלהם.

<אליעזר ברוד: אתה מדבר פה על משכורות רעב: 6,000 שקל, 7,000 שקל.

<אליעזר ברוד: ומדובר פה, עם כל הכבוד, באנשים משכילים, אנשים שלמדו.

<אליעזר ברוד: מדובר פה במשכורת רעב.

<אליעזר ברוד: הם מתרוצצים ממקום למקום, כפי שגם חבר הכנסת נחמן שי וכולם אמרו קודם.

<אליעזר ברוד: הציבור רוצה ומבקש שירותי יהדות: אם זה לוויות, לא עלינו, ואזכרות, ונישואין, וכשרויות, ובר מצוות, ותפילות, ושיעורי תורה והתייעצויות.

<אליעזר ברוד: רב עסוק מבוקר עד ערב – אין לו יום, אין לו לילה.

<אליעזר ברוד: אין דבר כזה - - - אבל עכשיו זה חמש אחר הצהריים, סיימתי את העבודה.

<אליעזר ברוד: ואותו הדבר בלניות.

<אליעזר ברוד: אז דבר ראשון, בואו נדבר דבר ראשון על מה שיהיה.

<אליעזר ברוד: זה ברור, כמו שאמר קודם סגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, כולם.

<אליעזר ברוד: מהיום והלאה זה ברור שאם ראש מועצה יעמוד בפני הדילמה למנות רב, אם זה ביישובים חדשים, אם זה ביישובים שדורשים את זה; ושוב, אני רוצה לחדד ולהדגיש: היישובים, היום, במיוחד במרכז הארץ ולא רק, מדובר ביישובים גדולים, בסדרי גודל גדולים, עם הרחבות גדולות.

<אליעזר ברוד: הם דורשים שירותי דת, הם חייבים שירותי דת.

<אליעזר ברוד: ואני אומר לך: ראש המועצה לא יסכים שימונה רב, ראש המועצה לא יאשר כל כך מהר בלנית.

<אליעזר ברוד: אני רוצה - - - לומר, לא רוצה לומר את השם מפני כבוד המקום: יש ביישוב גדול באזור השרון, שם לא מדברים על מינויים של תפקידים, יש שם מקווה, ומדובר על מימון של סולר למקווה, ומשחקים פה משחק פינג-פונג: האם המועצה תממן את זה או שהיישוב יממן - - -

מירי רגב: תביא את המקום הזה, כי חשבתי שסגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, היא באה מהעולם החילוני.

מירי רגב: תביא לי את הבקשה הזאת, תביא לי את הבעיה הזאת.

<אליעזר ברוד: כן.

<אליעזר ברוד: אני - - - להביא לך בפירוש גם את השם הזה, את שם המקום.

מירי רגב: תביא לי אחר כך את השם.

<אליעזר ברוד: משחקי פינג-פונג הולכים שם בין המועצה ליישוב על סולר למקווה, והמקווה לא מתפקד.

<אליעזר ברוד: אני מודיע לך חד משמעית שהמקווה לא מתפקד בגלל זה.

<אליעזר ברוד: אנחנו לא מדברים פה עכשיו על - - -

<קריאה: 3,000 שקל של חצי שנה למקווה שלי.

<אליעזר ברוד: 3,000 שקל של סולר, משחקים פינג-פונג.

<אליעזר ברוד: אז אתה מדבר איתי עכשיו על מינויים של רבנים, מינויים של בלניות.

<אליעזר ברוד: מדובר בקריסת שירותי הדת.

<אליעזר ברוד: חוץ מהעניין של הפיטורים, על מישהו בכלל היה - - - המונח האמיתי וההגדרה האמיתית של החוק הזה זו קריסת שירותי הדת היהודיים בהתיישבות העובדת.

<אליעזר ברוד: אם אתם לא רוצים את זה אז צריך להגיד את זה במפורש: אנחנו רוצים שזה יקרוס.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת דוד אזולאי, ולאחר מכן מר אבי רואה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש.

דוד אזולאי: באמת, חשבת לקיים את הדיון הזה ביום תשעה באב – זה קלאסי.

דוד אזולאי: זה היום המתאים לדיון הזה.

דוד אזולאי: תאמינו לי, צריך לפתוח את הכנסת, למרות שהיא תהיה סגורה, אני חושב שהיה צריך לפתוח את הכנסת, וכאן לקיים, בבית הזה, אמירת קינות, וצום, ובכי ואבל.

דוד אזולאי: מפני שעל מה אנחנו מדברים פה?

דוד אזולאי: אנחנו מדברים פה, לא על שירותי הדת היהודיים, חברים, זה לא שירותי הדת היהודיים.

דוד אזולאי: אתם, הרבנים, מכירים את זה יותר טוב ממני: מדובר פה על מעט מאוד יהדות בתוך היישובים הקטנים שנמצאים בפריפריה.

דוד אזולאי: שאם אין להם רב שיבוא לאזכרה, להגיד כמה מילים, אז אין מי שיגיד.

דוד אזולאי: אם אין רב, אם אין בלנית שתפתח את המקווה אז אין מקווה.

דוד אזולאי: זו המשמעות של הדבר הזה.

דוד אזולאי: ולכן אני חושב, ואני אומר את זה לחברי, סגן השר, הרב אלי בן דהן, אני חושב שהיה צריך לעשות הכול על מנת שהנושא הזה בכלל לא יבוא לדיון.

דוד אזולאי: ואם הוא כבר בא לדיון, אני חושב שזה נקרא: לידתו והורתו שלא בקדושה מלכתחילה.

דוד אזולאי: היה צריך להוריד את זה, והיה אסור לנו להתמודד כאן, בוועדה, עם הנושא הזה.

דוד אזולאי: זה ביזיון למדינת ישראל ולמשרד האוצר שבא ונוגע באחד הדברים.

דוד אזולאי: כולנו כאן מדברים על פריפריה, איך מחזקים את הפריפריה, מה עושים.

דוד אזולאי: אתה יודע מה זה פריפריה?

דוד אזולאי: תיסע למושב יערה, איפה שחברי, חבר הכנסת יצחק וקנין גר.

יצחק וקנין: זרעית - - -

דוד אזולאי: תיסע לזרעית, תיסע לשומרה, - -

מירי רגב: תיסע לבקעת הירדן, תראה מה זה, באיזה חום - - -

דוד אזולאי: - - תראה מה עושה שם, איזו מסירות נפש.

דוד אזולאי: איזו מסירות נפש.

דוד אזולאי: לקנות נעליים לילד, הם יורדים, נוסעים שעה שלמה כדי לקנות נעל לילד.

דוד אזולאי: לחם וחלב אין להם במושב.

דוד אזולאי: על מה אתם מדברים?

דוד אזולאי: מעט מאוד יהדות.

דוד אזולאי: וזאת ההזדמנות באמת להודות למועצות האזוריות, שנותנות שירות ללא תשלום.

דוד אזולאי: באמת, אני מצדיע בעניין הזה למועצות האזוריות.

דוד אזולאי: חלק גדול מהמועצות האזוריות בעצם נותנות שירותי דת שהן לא חייבות לתת.

דוד אזולאי: אף אחד לא מממן אותן, אבל הן עושות את זה.

דוד אזולאי: אבל עכשיו יש הצעה גאונית: בא חברי, מר ראובן קוגן, נציג משרד האוצר, ומה הוא אומר לנו?

דוד אזולאי: רבותיי, אל תדאגו, יש סעיף, ואם אין ניישם אותו, שאם אותה רשות מקומית, אותה מועצה אזורית לא תעביר, אנחנו נקזז לה מהמענק שלה את הכסף.

דוד אזולאי: ואחר כך - - -

<תומר רוזנר: אין סעיף כזה.

דוד אזולאי: לא, יבוא, אל תדאג.

דוד אזולאי: אדוני היועץ המשפטי, אתה מודאג מזה?

דוד אזולאי: אנחנו מכירים איך המערכת עובדת, נכון?

דוד אזולאי: קצת, לא הרבה.

דוד אזולאי: לגבי הרשויות המקומיות זה קיים.

<תומר רוזנר: לגבי מועצות אזוריות - - - אותו פה.

דוד אזולאי: לא, לגבי המועצות האזוריות יחילו את זה עליהן.

דוד אזולאי: ואז מה שיקרה, יגידו למועצה אזורית: אדוני, אתה לא תקבל את מענקי האיזון שלך, אנחנו נשית את זה עליך, נקזז לך את זה.

דוד אזולאי: ואז מה יקרה?

דוד אזולאי: הרי אתם מכירים את הגלגל החוזר הזה: נכנסים לגירעונות, ואחרי הגירעונות מזמינים אותך לתכנית הבראה, ואתה יודע מה המשמעויות של תכנית הבראה, והכול.

מירי רגב: ומצמידים לך חשב, שרק שנת החשב יכולה לממן את - - - הפנים.

דוד אזולאי: יפה.

דוד אזולאי: אז כל זה.

דוד אזולאי: לכן, אני חושב, באמת, טעיתם בעניין הזה.

דוד אזולאי: ואני מציע לכם, מר ראובן קוגן, אני יודע שאתה לא הכתובת.

דוד אזולאי: אני יודע, אני מכיר אותך קצת, לא הרבה.

זבולון כלפה: למה?

זבולון כלפה: למה?

זבולון כלפה: הוא הכתובת.

זבולון כלפה: למה לא?

דוד אזולאי: לא, לא, לא, לא.

דוד אזולאי: בואו, רבותיי - - -

זבולון כלפה: מר ראובן קוגן הוא הכתובת.

דוד אזולאי: מר ראובן קוגן הוא לא הכתובת.

דוד אזולאי: אני מציע לך, לא בושה, לא קרה שום דבר.

דוד אזולאי: טעינו, קורה.

דוד אזולאי: זה אחד הסעיפים שטעיתם בהם ובגדול.

דוד אזולאי: ואני מציע לך, ופה אני אומר לך, קח לתשומת לבך.

דוד אזולאי: יושבים כאן קואליציה ואופוזיציה – לא ייתנו את ידם לנושא הזה.

דוד אזולאי: ואני מציע לך, גברתי היושבת בראש: בסופו של יום, אנחנו נצטרך לקבל כאן החלטה.

דוד אזולאי: אני מציע לך: תקבלי.

דוד אזולאי: אני מבין את הדילמה, אני יודע.

דוד אזולאי: הייתי פעם במקום הזה, ואני מכיר את זה.

דוד אזולאי: לא פשוט, מצד אחד המשמעת הסיעתית, ומצד שני, המצפון שלי.

דוד אזולאי: וכאן, זה מה שעומד לנגד עינינו: המשמעת הסיעתית או המצפון שלנו.

דוד אזולאי: חלק גדול מהיישובים בפריפריה יישארו ללא שירותי דת.

דוד אזולאי: יושב כאן ידידי, מר שמואל ריפמן, תשאלו אותו, כשהוא יצטרך לבחור בין רב המושב לבין הקמת מתנ"ס לבין עובד קהילתי או עובד סוציאלי, לי אין ספק במה הוא יחליט.

דוד אזולאי: לא מפני שהוא לא אוהב את הדת – אין לו ברירה אחרת.

דוד אזולאי: יש מעט ציבור - - - עכשיו, אני רוצה לסכם את הדברים שלי ולהגיד לך: בסך הכול מדובר פה על 728 ישובים, שמתוכם 391 הם מועצות דתיות, ומתוכם 337 ללא מועצות דתיות.

דוד אזולאי: ואתם יודעים כמה ישובים יש לכם בסך הכול?

דוד אזולאי: 272 רבנים, ו-302 בלניות.

דוד אזולאי: זו הנוסחה.

מירי רגב: כן, כן - - -

דוד אזולאי: עכשיו, אם אנחנו מדברים באמת, אני מקבל את הגישה שלך ושל עוד חברים שנאמרה כאן:

דוד אזולאי: הגיע הזמן באמת לחשוב במושגים אחרים, שבכל מושב יהיה רב שייתן את שירותי הדת – זה מה שאנחנו צריכים.

מירי רגב: שיגור - - -, יגור ביישוב עצמו.

דוד אזולאי: יגור ביישוב, ודאי.

מירי רגב: הוא - - - ביישוב.

יצחק וקנין: אין ויכוח על זה.

יצחק וקנין: על זה אין ויכוח.

דוד אזולאי: לכן, אני מציע לך, גברתי היושבת ראש, באמת הנושא הוא כבד, הנושא הוא חשוב.

דוד אזולאי: אם בכל זאת מתעקשים ורוצים – לא היום, לא זה הזמן.

דוד אזולאי: נשאיר את זה, נדון, נקיים דיון מעמיק על כל הסוגיה הזאת.

דוד אזולאי: ואני רוצה לנצל כאן את ההזדמנות הזאת ולפנות לנציגי יש עתיד.

מירי רגב: תיכף הוא מדבר.

דוד אזולאי: אני אתן לו.

דוד אזולאי: אני רק רוצה להגיד לו מילה אחת: אין לי ציפיות – באמת אני אומר את זה – אין לי ציפיות שאתם תלכו נגד הקואליציה.

דוד אזולאי: אתם לא תעשו את זה, זה שר האוצר שלכם.

דוד אזולאי: ויש לו דגל, יש לו אג'נדה, אני מבין את זה.

דוד אזולאי: אבל אני מצפה מכם, לא כיש עתיד אלא כאנשים, כל אחד ואחד כאיש שיש לו מצפון, והוא יהודי, והוא רוצה לשמור על מעט יהדות במדינת ישראל.

מירי רגב: וזה מוזר שבנט ויאיר אחים.

מירי רגב: - - - בנט ויאיר אחים, אז איך זה בא לידי ביטוי?

דוד אזולאי: הם - - -, בסדר.

דוד אזולאי: כבר אמרתי, עשו.

דוד אזולאי: אבל מה, אני מציע ואני פונה אליך, נציג יש עתיד.

דוד אזולאי: עזוב את יש עתיד, אני מדבר כאדם, כיהודי, כנבחר ציבור.

דוד אזולאי: תחשוב מה אתה הולך לעשות פה.

דוד אזולאי: הפגיעה היא קשה בכל הפריפריה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: מר אבי רואה, בבקשה.

מירי רגב: ולאחר מכן חבר הכנסת רונן הופמן מיש עתיד.

<אבי רואה: כן, תודה רבה.

<אבי רואה: אני מבקש אולי לשנות את ההצעה ולומר שמה שצריך להידון כאן, בכמה להעלות את תקציב שירותי הדת במועצות האזוריות, ולא איך מקזזים ואיך מקצצים.

<אבי רואה: כי המצב היום, כמו שהציגו פה, בתמונה, שיש לא מעט ישובים גדולים.

<אבי רואה: דיברו פה קודם על 2,000 נפש.

<אבי רואה: מטה בנימין, שזו המועצה האזורית הגדולה ביותר במדינה, יהודה ושומרון אמנם, אבל הגדולה ביותר במדינה.

<אבי רואה: ישנם ישובים גם עם 7,000 נפש: כוכב יעקב, תל ציון זה 7,000 פלוס נפש, שאין שם תקן לרב, כי הרב זצ"ל נפטר והתקן הלך איתו, ועד היום אין תקן.

מירי רגב: מה, כל מי שנפטר התקן הולך - - -

יצחק וקנין: - - - עסק.

יצחק וקנין: מה אני אומר.

מירי רגב: עסק - - -

יצחק וקנין: 13 שנים, תקן אחד – כמה הוא חסך כסף.

יצחק וקנין: הוא צריך להחזיר את הכול חזרה.

<אבי רואה: התקן הלך איתו.

<אבי רואה: וכמו שנאמר, גם הרב אליעזר ברוד אמר – יש פה התנדבות ומסירות נפש גדולה של רבנים, ואני לא אומר את זה מהפה לחוץ.

<אבי רואה: כמו שאמר גם מר שמואל ריפמן: המועצות האזוריות לא מתנהלות באמצעות קואליציות פוליטיות, הן מתנהלות באמצעות מליאות של נציג מכל ישוב.

<אבי רואה: כך זה עובד, כך נכון שיעבוד, ולכן גם ההתנהלות שם היא טובה יותר, ראויה יותר.

<אבי רואה: הצעת החוק שמובאת פה היא נעשית כהצעה מתוך משרד של כזה ואחר, מבלי לבדוק לעומק באמת את הצרכים ואת הפגיעה.

<אבי רואה: אז מדברים פה על 0.6% וכולי.

<אבי רואה: כמו שאמר מר שמואל ריפמן, אם נזיז את הנקודה לפה ולשם זה לא משנה.

<אבי רואה: אני יודע שלנו, כמועצה אזורית, המשמעות היא תוספת על תקציב המועצה בלפחות שלושה וחצי מיליון שקל בשנה, בסדר?

מירי רגב: רגע, זה לא 0.6%?

מירי רגב: זה לא 0.6%, מר ראובן קוגן?

מירי רגב: - - - הסביר לי מה זה 0.6% - - -

<אבי רואה: זה מה שהוא אומר, אני לא יודע.

<אבי רואה: אני לא יודע מה זה 0.6%.

מירי רגב: בגלל זה אני לא אוהבת אחוזים, בואו נדבר על מספרים.

מירי רגב: שלושה מיליון שקלים.

<אבי רואה: מספרים – המועצה האזורית מטה בנימין זה יותר משלושה מיליון שקלים, שזה התווסף.

<אבי רואה: ואז מה זה יכולים לספוג את זה?

<אבי רואה: אני מסיים כמעט בכל שנה את התקציב בצורה גרעונית, כזו ואחרת.

<אבי רואה: בשנה שעברה עם גרעון של שישה מיליון שקל, לא בגלל שנסענו לחוץ לארץ או משהו מעין זה, כי אני לא יוצא לחוץ לארץ, בלי נדר.

<אבי רואה: אבל יש הוצאות נלוות, שזה גם מר ראובן קוגן יודע, של מבנים לחינוך, שבבנימין יש גידול של 12%, ברוך השם – צרות של עשירים – בכיתות גן ובכיתות בית ספר, 12% כל שנה.

<אבי רואה: זאת תוספת של לא מעט כיתות יבילות.

<אבי רואה: משרד החינוך מסבסד, נותן 30% מהעלות של כיתה, גם גן, והמועצה צריכה להשלים עוד שני שליש.

<אבי רואה: אז לכן, אם רוצים להחליט לבצע רפורמה ובדיקה, אז צריך לעשות בדיקה על כל המכלול.

<אבי רואה: אי אפשר לקחת נושא אחד, להגיד בואו נשווה לרשויות מקומיות.

<אבי רואה: נקודה נוספת שלא עלתה פה: בדרך כלל, בערים גדולות, אז ישנם בעלי עסקים כאלה ואחרים, למועצה הדתית אולי יש הכנסה נוספת.

<אבי רואה: במועצות האזוריות אין חיה כזאת, בסדר?

<אבי רואה: אין הכנסות.

<אבי רואה: רק הוצאות והוצאות לשיעורי תורה פה ושיעורי תורה כאן.

<אבי רואה: מכיוון שאי אפשר לנייד את האנשים מיישוב ליישוב, ההסעות הרבה יותר יקרות.

<אבי רואה: ולכן נכון וראוי, אני אומר קודם ודאי להסיר את ההצעה הזאת מסדר היום.

<אבי רואה: ואני טוען על מה שפתחתי ואמרתי שכדאי שהוועדה כאן תקים צוות כדי לבדוק את האפשרות, את הצורך להעלות את התקציב ולא להקטין אותו, כי מדובר פה בערכים יהודיים, שאם לא מקיימים אותם היום ועכשיו למשפחות, אחר כך מתמודדים עם "תג מחיר", ששם הקימו יחידה של 80 שוטרים וכולי וכולי.

<אבי רואה: כמה עולה היחידה הזאת?

<אבי רואה: אולי מישהו ימסור לנו.

<אבי רואה: כן, הרי את כל הדברים האלה אפשר לחסוך אם פועלים בפעולות של מניעה, ולא רק בפעולות של טיפול והענשה.

<אבי רואה: תודה.

מירי רגב: מאה אחוז, תודה רבה.

מירי רגב: חבר הכנסת רונן הופמן, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן, הרב נתן נתנזון.

רונן הופמן: כן, תודה רבה, גברתי יושבת הראש.

רונן הופמן: תראו, אני מתנצל שאני לא מצטרף לעליהום על נציג משרד האוצר, וגם שדעתי אולי לא תהיה פופולרית בחדר הזה.

רונן הופמן: אני מקווה שביהדות יש פתיחות לפלורליזם.

רונן הופמן: אבל צודק חבר הכנסת - - -

ישראל אייכלר: אתם מדברים על פלורליזם, אתם מדברים.

ישראל אייכלר: אתם דוגמטיים ואנטי דתיים - - -

מירי רגב: חבר הכנסת ישראל אייכלר, אתה הדובר הבא.

ישראל אייכלר: לא, שלא ידבר על פלורליזם, זה הכול.

מירי רגב: אתה הדובר הבא.

מירי רגב: חבר הכנסת רונן הופמן, בבקשה.

רונן הופמן: מה שאני רוצה לומר זה, אתה צודק, חבר הכנסת דוד אזולאי, אנחנו לא רק חברי קואליציה, אנחנו אנשים עם לב.

רונן הופמן: ואתה יודע מה?

רונן הופמן: אני מעיד על עצמי: גם עם נשמה, ועם נשמה יהודית.

דוד אזולאי: אני לא מטיל ספק בזה.

רונן הופמן: אבל יש דבר אחד שאני רוצה לשים אותו על השולחן, ובאמת, בואו נחשוב עליו: תראו, אני רק כמה חודשים בכנסת, אבל בכנסת יש יותר מדי דיונים שהם מושתתים על הנחות מוצא שהם כאילו מין אקסיומות כאלה שאי אפשר לחלוק עליהן – הכול או לא כלום.

רונן הופמן: זאת אומרת, קריסת שירותי הדת, כל המועצות האזוריות, כולן כאחת, לא תוכלנה לשאת בעול הזה.

רונן הופמן: עכשיו, אני ער לקשיים, ואני ער, ואני מבין את המציאות וכן הלאה.

רונן הופמן: אבל ההנחה הזאת של מאה-אפס, הכול או לא כלום, שחור או לבן, הדיונים האלה שאין כאילו אמצע, אין שום דבר שאפשר להסתכל עליו – אני מצטער אבל אלה לא החיים.

רונן הופמן: האם באמת המאפיינים של המועצות האזוריות, כולן כאחת, אותו הדבר?

רונן הופמן: האם אין מועצות אזוריות חזקות יותר?

רונן הופמן: והאם לראש מועצה אזורית אין איזשהו מרחב תמרון להחליט מהם סדרי העדיפויות?

רונן הופמן: האם באמת מדובר בהכרח על קריסת כל שירותי הדת?

רונן הופמן: האם כל קיצוץ בתקציב החינוך זה קריסת מערכת החינוך?

רונן הופמן: וכל קיצוץ בתקציב הרווחה זה קריסת מערכת הרווחה?

רונן הופמן: זה לא ככה, זה לא עובד ככה.

דוד אזולאי: - - - המוניציפליים, תבין מה קורה ברשויות המקומיות.

רונן הופמן: בסדר, אני רק אומר: בואו נאזן את זה טיפה.

רונן הופמן: בסוף, המועצות האזוריות, לכל אחת מהן יש את המאפיינים שלה, וראש מועצה אזורית יש לו את מרחב התמרון שלו, והקיצוץ הוא קשה, הוא קשה בכל התחומים.

רונן הופמן: ולכן, בכל זאת צריך להסתכל על המאמץ הלאומי הזה, ולראות, אולי בכל זאת אפשר לתת כאן כתף, לתת יד, ולא מיד לפסול כל דבר שמשרד האוצר מציע, ובפרט שהוא מציע משהו שהוא לא כרוך.

רונן הופמן: אתם אמרתם: הרי זה בסך הכול, לא נורא, מדובר על 45 מיליון שקלים.

רונן הופמן: אדרבה, אם הקיצוץ או אם התקציב לא כל כך גדול, והוא מתפרס במועצות - - -

מירי רגב: הוא לא כל כך גדול למשרד האוצר, להם זה עולם ומלואו.

מירי רגב: מה זה: "לא כל כך גדול"?

רונן הופמן: אבל כל דבר הוא עולם ומלואו.

מירי רגב: חבר הכנסת רונן הופמן, בחייך, אתה בא ואתה מדבר על תקציב של 45 מיליון שקלים, למועצות האזוריות.

דוד אזולאי: זו כבשת הרש.

מירי רגב: אתה צריך לקחת ממועצה אזורית שלושה מיליון שקלים מרווחה או מסוגיה אחרת לטובת רבנות, לטובת יהדות.

מירי רגב: אני אומרת לך: הם לא יעשו את זה.

מירי רגב: זה אומר שיהיו פחות שירותי.

מירי רגב: ואמר את זה, דבר נכון, אחד הרבנים כאן: לא לקרוא לזה שירותי דת, זה שירותי יהדות.

רונן הופמן: אני מסכים עם זה.

רונן הופמן: אבל אני עדיין לא חושב שהאמירה צריכה להיות כאן או שהתפיסה צריכה להיות: הכול או לא כלום, קריסה של כל שירותי הדת או היהדות.

מירי רגב: לכן אתה ממליץ לנו להצביע בעד ההצעה.

רונן הופמן: אני ממליץ לקבל את ההצעה.

מירי רגב: מאה אחוז.

רונן הופמן: בהחלט.

<שמואל ריפמן: חבר הכנסת רונן הופמן, תראה, - -

דוד אזולאי: מר שמואל ריפמן, תזמין אותו לביקור, תראה.

<שמואל ריפמן: - - שמעתי, וגם אתה מבין שזה לא דיון פשוט.

רונן הופמן: בוודאי.

<שמואל ריפמן: ולכן מה שאנחנו אומרים זה שמאחר וזה לא פשוט, וצריך לדון בו ולנתח אותו, תוציאו אותו מחוק ההסדרים ונקיים דיון בהליך רגיל בוועדה.

<קריאה: כי יש לנו הצעות מה.

<קריאה: אפשר לחסוך את הכסף הזה, בשירותי הדת.

<שמואל ריפמן: גברתי היושבת ראש, אני מוכרח את המשפט הזה, אמרתי לחבר הכנסת רונן הופמן.

<שמואל ריפמן: חבר הכנסת רונן הופמן מבין ואומר: הדיון הוא מורכב, הוא לא פשוט, צריך לבדוק אותו, צריך לראות.

<שמואל ריפמן: ולכן מה שאני מציע זה להוציא אותו מחוק ההסדרים ולקיים אותו בדיון רגיל, ולבוא עוד ישיבה ועוד ישיבה.

<שמואל ריפמן: ובסוף להגיע למצב שבו גם משרד האוצר מרוצה, גם השר מרוצה, גם תקציב המדינה וגם אנחנו.

מירי רגב: - - - אותו כדי לבדוק - - -.

מירי רגב: אני, דרך אגב, מקבלת את - - -

<קריאה: - - -

מירי רגב: תפצל את הנושא מחוק ההסדרים ונדון בו.

מירי רגב: - - -

<ראובן קוגן: אתם לא - - -.

<ראובן קוגן: אי אפשר לחסוך כסף בהצעה שלא עברה, זה ברור.

מירי רגב: טוב, אוקיי.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: הרב נתן נתנזון, ולאחר מכן חבר הכנסת ישראל אייכלר.

<נתן נתנזון: כיוון שכולם דיברו כבר עד עכשיו בעיקר על עניין הרבנים, אני רוצה לנסות לייצג את בעיית הבלניות כאן.

דוד אזולאי: כמה בלנית מרוויחה?

דוד אזולאי: תספר לנו.

מירי רגב: תציג בבקשה את תפקידך.

<נתן נתנזון: אני ראש המועצה הדתית של מטה בנימין, חבר בהנהלת חבר המועצות הדתיות, ויושב ראש הפורום של המועצות הדתיות האזוריות.

דוד אזולאי: רק תספר לנו מה עושה בלנית, וכמה כסף היא מקבלת – 10,000 שקל, 15 אלף שקל, כמה?

<נתן נתנזון: זה בדיוק מה שאני רוצה לומר כאן.

<נתן נתנזון: אני רוצה לומר, דבר ראשון, שהשכר של הבלניות הוא באמת השכר הכי נמוך במגזר הציבורי, לנשים שעובדות שבעה לילות בשבוע, כל לילה, כל השבוע.

<נתן נתנזון: ועכשיו בואו נדבר רגע על המושבים - - -

<קריאה: בחלקי משרות.

<נתן נתנזון: בחלקי משרות, כמובן, ברובן הגדול.

<נתן נתנזון: זאת אומרת, ביישובים היותר קטנים בחלקי משרות, ביישובים היותר גדולים או הגדולים מאוד במשרות מלאות.

<נתן נתנזון: ועדיין מדובר במקום שבו אילו אין בלנית או היא לא תועסק שם, אז נוצרת בעיה קשה מאוד לנשות היישוב כי אין מקווה, זה לא עוזר.

<נתן נתנזון: יש מבנה במיליון שקל, שלא מסוגל לתת את השירות לשתיים או שלוש טובלות בערב באותו מושב, והפתרון היחיד שלהן זה לנסוע למושבים אחרים.

<נתן נתנזון: שלא לדבר על יהודה ושומרון בלילות, שהנסיעות הן, כידוע לכם - - -

מירי רגב: שלא לדבר גם על שבתות - - -

<נתן נתנזון: וכמובן לא בשבתות וחגים, ולכן צריך להבין מה הולך כאן.

<נתן נתנזון: דיבר פה קודם מר שמואל ריפמן על העניין של ההעדפה במימון של המועצות האזוריות, וזה דבר ברור.

<נתן נתנזון: כי אחרת אי אפשר להתגבר על בעיות המרחקים והביזור של התושבים ושל האוכלוסייה.

<נתן נתנזון: אני רגע רוצה לנסות להשוות את המקווה למרפאה של קופת חולים: בנינו במושב של 80 משפחות או של 100 משפחות, מבנה שהיה יכול לשרת בעיר 10,000 תושבים משמש 100 משפחות.

<נתן נתנזון: באותו מקום יש אחות.

<נתן נתנזון: עכשיו, אם אנחנו נבוא ונגיד לאחות הזאת:

<נתן נתנזון: אנחנו לא יכולים להחזיק אותך יותר.

<נתן נתנזון: אז בנינו מבנה.

<נתן נתנזון: יש לנו אפשרות של לתת את הטיפול הדחוף והחשוב הזה בתוך היישוב, הרווחנו באותו חודש 2,000 שקל הוצאה, וייצרנו מצב שהתושבים לא יכולים לחיות שם כי הם צריכים, בכל טיפול הכי קטן, לנסוע למקום אחר או למקום מרכזי אחד במרחקים.

<נתן נתנזון: וגם זה דבר שצריך לשים לב: כשאנחנו מדברים על מטה בנימין – סיבוב בתוך היישובים שלנו הוא סיבוב של למעלה מ-500 קילומטר.

<נתן נתנזון: תבינו, לעבור את כל היישובים בסיבוב אחד, אתה נוסע למעלה מ-500 קילומטר, כשכל תל אביב הגדולה, אתה, 15 קילומטר, כבר עברת מעיר לעיר.

<נתן נתנזון: לכן, הביזור הקשה הזה מחייב מציאות של שירות בכל אחד מהיישובים.

<נתן נתנזון: והפגיעה הזאת היא יוצרת פגיעה, כמעט הייתי אומר: בלתי אנושית.

<נתן נתנזון: ואת הדבר הזה צריך למנוע, ולחסוך את ה-40 מיליון שקל האלה בסעיפים אחרים.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: הרב, חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מירי רגב: לאחר מכן, חברת הכנסת תמר זנדברג.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לחזור על הדברים כי יושבת הראש, אני חושב, ייצגה את הבעיה האמיתית פה, כי לא מדובר פה בתקציב.

ישראל אייכלר: אולי, אדוני, פקיד משרד האוצר, תודיע לשר שלא מדובר פה בתקציב לחרדים והוא מיד יאשר את זה.

ישראל אייכלר: כי זה לא לחרדים.

ישראל אייכלר: רוב הציבור במועצות האזוריות זה לא חרדים.

ישראל אייכלר: וכמו שאמרה יושבת הראש: זה לאנשים שרוצים יהדות, שאינם חרדים.

ישראל אייכלר: לכן, אין לכם שום סיבה להוריד את זה, קודם כל.

ישראל אייכלר: דבר שני, מדובר בתקציב של 450 מיליארד שקל ואולי יותר, ויש לי תחושה שיש איזה משחק של הפקידים במשרד האוצר, שאומרים: בואו ניתן לחברי הכנסת פרומיל מהתקציב הזה, שיתעסקו שעות, שיישבו שעתיים בוועדת הפנים והגנת הסביבה על 45 מיליון שקל, בינתיים נגניב את כל הסוסים ב-450 מיליארד שקל, שלא ידברו על התקציבים הגדולים.

ישראל אייכלר: עצם העובדה שמדברים על פרומיל של התקציב, שבשביל משרד האוצר זה ממש צחוק, ובשביל האנשים שיפוטרו, 500 רבנים ובלניות שמקבלות 1,500 שקל, זה כל החיים שלהם.

ישראל אייכלר: אני רואה בזה עלבון לחברי הכנסת.

ישראל אייכלר: תראו כמה חברי כנסת באים לפה על פרומיל של התקציב.

מירי רגב: האמת היא, באמת הפתיע אותי שבאו כל כך הרבה חברי כנסת.

ישראל אייכלר: זה מראה כמה הם רוצים יהדות.

ישראל אייכלר: לא באו לפה החרדים בלבד, כי החרדים יש להם, ברוך השם, בערים.

ישראל אייכלר: וברוב המועצות האזוריות אין הרבה חרדים, זאת אחת הבעיות שאין לנו נציגות שם.

ישראל אייכלר: אני מתפעל, אני רוצה להגיד לכם שאני מתפעל מהרוח, פה, בוועדה, בהבנה לצורך בדברים האלה מחברי כנסת, חוץ מהמפלגה האנטי דתית יש עתיד, שמלכתחילה נועדה להילחם, ליצור מלחמה, והם כבר מצליחים לסכסך בין דתיים לחילונים, של הרב אלי בן דהן ושלנו, ובין חרדים לחרדים כבר הצליחו להתחיל לסכסך.

ישראל אייכלר: ולכן איתם אני לא מדבר בכלל בעניין.

ישראל אייכלר: ואני רוצה לשאול שאלה אחרת: יש פה משחקי מספרים נוראיים.

ישראל אייכלר: הוא אמר: 0.6%.

ישראל אייכלר: אני מניח שהוא מדייק.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי הוא לקח איזשהו מכלול.

ישראל אייכלר: השקר הגדול ביותר, הדבר הכי לא קבוע זה מתימטיקה ומספרים.

ישראל אייכלר: אחת ועוד אחת יכולים להיות ארבע, ושש ותשע – כמה שאתם רוצים אם אתם משחקים.

ישראל אייכלר: כי לא יכול להיות שלהגיד 0.6%, ולמעשה מדובר פה במועצות אזוריות שונות, בחלק גדול מהתקציב שלהן.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לשאול עוד שאלה: האם יעלה על הדעת לפטר עובדות סוציאליות באיזושהי מועצה?

ישראל אייכלר: הרבנים והבלניות הם חצי עובדים סוציאליים.

ישראל אייכלר: הם לא רק - - -

מירי רגב: עזוב, זה לא קשור לעניין.

מירי רגב: אנחנו לא רוצים עכשיו לדבר על עובדים סוציאליים.

מירי רגב: אנחנו רוצים לדבר על מהות התפקיד של רב ושל בלנית - - - וזה הכול.

מירי רגב: שלא יפגעו בשום - - -

ישראל אייכלר: על המהות את דיברת הכי טוב, ואני לא צריך להוסיף שום דבר.

ישראל אייכלר: ואני חושב שעצם העובדה שמעסיקים את ועדת הפנים והגנת הסביבה בכזה סכום נובע מסיבה אחת: כי התקציב הנוכחי בכלל, יש בו - - -

מירי רגב: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכספים, נראה איך יש עתיד, נראה איך הבית היהודי תתנהג עם זה.

ישראל אייכלר: - - - על זה שהעבירו את זה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

ישראל אייכלר: הייתי רוצה שגם - - -

מירי רגב: איך בכלל, למה הבית היהודי בכלל לא פסל את זה לפני שזה הגיע לרב אלי בן דהן?

מירי רגב: אבל בסדר.

אלי בן-דהן: הלוואי - - -

ישראל אייכלר: שאל את זה חבר הכנסת, הרב אורי מקלב, ונכון.

ישראל אייכלר: אבל אני שואל את יושבת הראש שלנו: למה שנוותר על מיצוי כושר ההשתכרות, לגבי הנחות בארנונה למה ויתרנו שזה יהיה נידון פה?

מירי רגב: לא ויתרנו, תאמין לי.

ישראל אייכלר: אז זהו, זה הדברים שצריך להידון, כי מדובר פה במאות אלפי אנשים בכל הארץ.

מירי רגב: לא ויתרנו.

מירי רגב: טוב, משפט סיכום, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: רק משפט סיכום, אני רוצה לומר: כל הגישה לתקציב השנה זה לא עניין כלכלי.

ישראל אייכלר: יש פה מלחמה, מלחמת תרבות, שקרא לזה שר האוצר יאיר לפיד.

ישראל אייכלר: איפה שהם ראו סעיף שכתוב בו: המשרתים בקודש, עניין של קודש ודת, הם נלחמים נגד זה.

ישראל אייכלר: ולכן הוועדה צריכה לבטל את זה, לדחות את זה.

מירי רגב: לכן הוועדה צריכה לכתוב משרתי יהדות ולא משרתי דת.

ישראל אייכלר: את יודעת מה צריך להגיד?

ישראל אייכלר: משרתים סוציאליים.

ישראל אייכלר: תאמיני לי שזה יעבור יותר.

ישראל אייכלר: אני מצטרף לבקשות של מר אבי רואה להוסיף.

ישראל אייכלר: 13 שנים כבר לא נתנו תקנים לרבנים, ובמקומות חסרים.

ישראל אייכלר: להוסיף תקנים, להוסיף תקציב, ולא להוריד אפילו פרוטה.

ישראל אייכלר: תודה.

מירי רגב: אוקיי, תודה רבה.

מירי רגב: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

מירי רגב: ולאחרייך, חבר הכנסת נסים זאב.

תמר זנדברג: אני רוצה שתי אמירות עקרוניות, אחת מקדמית ואחת לנושא הספציפי.

תמר זנדברג: המקדמית היא: זה לא סוד שאני באה מתנועה, שבאמת שאלו כאן הרבה חברים: מה אני עושה כאן?

תמר זנדברג: אנחנו מתנגדים לקיומן של המועצות הדתיות באופן כללי, לא מסיבה שאנחנו חושבות וחושבים שלא צריכים להינתן שירותי דת, להיפך, אלא מהסיבה שהמועצות האלה מעניקות שירותי דת לזרם אחד בלבד והוא הזרם האורתודוקסי, ואנחנו בעד יהדות פלורליסטית.

תמר זנדברג: זאת הייתה האמירה הראשונה.

תמר זנדברג: האמירה השנייה, בהינתן זה ובהינתן המצב שאנחנו עומדים בפניו כרגע, ואני באה בתור חברת מועצה לשעבר, מהשלטון המקומי, אני אומרת לכם שהנטייה של הממשלה – הפעם זה המשרד לשירותי דת, אבל זה קורה בהרבה מאוד משרדים אחרים – להעביר שירותים שניתנו על ידי המדינה, באמצעות משרדי הממשלה, לאחריות הרשויות המקומיות – במקרה הזה זה רשויות אזוריות, אבל זה יכול להיות כל רשות שהיא – זו מגמה פסולה ומסוכנת, מפני שהמועצות האלה, תקציבן קיים, הוא סגור, הוא מוכתב, כל רשות מה שהיא יכולה לגבות, לא חשוב כרגע מאיזה מקורות אבל זה מקורות סגורים.

תמר זנדברג: ויותר ויותר ויותר יש מגמה להטיל על הרשויות האלה, מתקציבן הקטן גם ככה, עוד ועוד משימות, שעד לפני רגע המדינה נשאה בהן.

תמר זנדברג: זה קרה בטיפות החלב, זה קרה במשימות פיקוח שונות, וזה קורה גם במקרה הזה.

תמר זנדברג: ואני חושבת שאחר כך לבוא ולהגיד שהן צריכות לנהל את תקציבן לפי ראות עיניהן ולפי סדר העדיפויות שלהן, זה דבר שהוא היתממות במקרה הטוב, ועוול, נקרא לזה, וזה בשפה עדינה, במקרה הרע.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה שירות שצריך להינתן על ידי המשרד לשירותי דת, כמו שהיה עד עכשיו.

תמר זנדברג: אני מבינה שהבעיה היא תקציבית, ושהמשרד היה רוצה להמשיך לתת.

תמר זנדברג: זה שמשרדי הממשלה הפכו להיות צינור וקבלני ביצוע של משרד האוצר, זה גם כן בעיה שגם כן משותפת להרבה משרדי ממשלה ולא רק למשרד לשירותי דת.

תמר זנדברג: בשורה התחתונה, אני מתנגדת לסעיף.

תמר זנדברג: אני חושבת שאנחנו צריכים או לדחות אותו כאן או להעביר אותו לדיון נפרד בפיצול.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: חבר הכנסת נסים זאב, ולאחריו הרב יעקב אביטן.

נסים זאב: אולי לא מבינים מה המשמעות של רב ישוב או רב מושב.

נסים זאב: תאמינו לי, אני עברתי את זה.

נסים זאב: זה מעבר לקבורה, מעבר להספדים, מעבר לקורא בתורה שהייתי קורא בתורה.

נסים זאב: ושיעורי תורה שנותנים אחרי הצהריים, והכול בפרוטות האלה של רב היישוב.

נסים זאב: שלום בית.

נסים זאב: תאמינו לי, עד השעה 24:00 ו-01:00 בלילה הייתי יושב ביישובים שונים, סמוכים, שלא קשורים ליישוב עצמו, כדי לעשות שלום בית.

נסים זאב: אז לכן, הפרוטות האלה, באמת.

נסים זאב: בפיצויים שאנחנו נצטרך, בסופו של דבר, לשלם – "אין הצר שווה בנזק המלך".

נסים זאב: עכשיו, אני רוצה לומר דבר נוסף:

נסים זאב: כאשר אנחנו מנתחים את המספרים, ואמר על זה חבר הכנסת דוד אזולאי, יוצא שכמעט רוב הבלניות יהיו מפוטרות – 195 בלניות מול 107, ואותו הדבר לגבי הרבנים.

נסים זאב: זה פשוט מזעזע לראות את המספרים שהולכים לפטר.

נסים זאב: עכשיו, כששמעתי את סגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, הבנתי שבאמת הגאולה הגיעה, תאמיני.

נסים זאב: זאת אומרת, אתה אומר שעכשיו הולכים להסדיר את הכול, איש תחת גפנו ותחת תאנתו, והדברים הרבה יהיו פתוחים ויותר, הייתי אומר: גיבוי כספי.

נסים זאב: עכשיו, אני רוצה לומר לך, כבוד הרבנית, תשמעי אותי: עכשיו הייתי בוועדת חוץ וביטחון, דיברו על טנק המרכבה.

נסים זאב: אז דיברו שאין תר"ש.

נסים זאב: אמרתי: כשאין תר"ש יש אתרש.

נסים זאב: אתרש זה חרש.

נסים זאב: זאת אומרת, כשאין תכנית שהיא יסודית, רב שנתית – תכנית רב שנתית, זה נקרא תר"ש – כשאין תר"ש יש אתרש, יש חרשים.

נסים זאב: ולכן אנחנו נמצאים היום במצב של לקונה, שכל רב צריך לדאוג לשלומו, שחלילה וחס מחר הוא לא יפוטר.

נסים זאב: אני בטוח שיש ביכולתך.

נסים זאב: הנה את, דעי לך - - -

מירי רגב: מה ביכולתי?

מירי רגב: יש - - -, רוח של שר הכלכלה, נפתלי בנט, והרוח של שר האוצר, יאיר לפיד.

נסים זאב: אבל אתם שידכתם אותם.

נסים זאב: אתם השכנים, הייתם.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך: את צריכה להוריד את רוע הגזירה הזאת, חד וחלק.

נסים זאב: "ותיקח מרים הנביאה את התוף בידה - - -", את צריכה לקחת את התופים ואת המחולות, וכולם, "- - - ותצאנה כל הנשים אחריה - - -", ודאי כל הבלניות, בתופים ובמחולות.

נסים זאב: ותראי מה כתוב: "שירו להשם כי גאה גאה - - -" – היא הרימה את הדגל של התורה.

נסים זאב: אני מצפה את זה ממך.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: תמיד תענוג לשמוע אותך, חבר הכנסת נסים זאב.

מירי רגב: הרב יעקב אביטן, בבקשה.

מירי רגב: ולאחר מכן, חבר הכנסת אורי מקלב, הגיע תורך.

<יעקב אביטן: בוקר טוב.

<יעקב אביטן: ראשית, אני באמת מודה, גברתי.

<יעקב אביטן: יעקב אביטן, רב המועצה האזורית חוף אשקלון, שלמעשה מתחילה ביישוב נתיב העשרה, שנושק לגבול עם עזה, ומסיים בניצן, שזה המפונים מיישובי גוש קטיף.

<יעקב אביטן: רוב מניין ורוב בניין של המפונים נמצאים אצלנו במועצה.

<יעקב אביטן: מועצה שאין בה ישובים דתיים, אולי שלושה מסורתיים, כולם קיבוצים של השומר הצעיר.

<יעקב אביטן: והיישוב ניצן שהגיע אלינו, שהוא ישוב של מתיישבי גוש קטיף.

תמר זנדברג: רב של השומר הצעיר או כולם זה קיבוצים?

<יעקב אביטן: קיבוצים של השומר הצעיר.

<יעקב אביטן: חמישה, חמישה.

<יעקב אביטן: חמישה זה הרבה: יד מרדכי, גברעם, זיקים, כרמיה – זה השומר הצעיר.

מירי רגב: יש שם יהודים גם.

<יעקב אביטן: אני חושב שהדיון כאן היה צריך להיות אחרת, לא על הנפת הגרזן על העץ שממנו אנחנו יונקים וחיים, אלא הפוך.

<יעקב אביטן: לכן היה צריך לזכור את הדיונים של הוועדה הזאת מימים ימימה, לשפר את שכרם של הרבנים המשרתים בקודש והבלניות, ולא להיות כאן, עכשיו, אנחנו בבחינת שנוררים ולבקש שתזונו אותנו בחן, בחסד, ותעשו לנו איזושהי טובה.

<יעקב אביטן: צריך לזכור שהמדינה, בכל השנים האחרונות, לא מקצה תקציב למקווה אחד, לא בונה.

<יעקב אביטן: זה הכול מתרומות.

<יעקב אביטן: לא בתי כנסת, לא עירובים.

<יעקב אביטן: כן, לבדוק בהתיישבות, הרוב של התקציבים, של המקוואות, שאצלו שיפצנו, בנינו, זה מתרומות, ויכולים להראות את זה.

<ישראל פת: יש תקציב, יש תקציב.

<ישראל פת: אולי אליכם לא הגיע, אבל יש תקציב - - -

<יעקב אביטן: בסדר.

<יעקב אביטן: אבל הוא חלש והוא דל, והוא לא בהסטה, ולא בשום דבר.

אורי מקלב: כמה מקוואות בונים - - -

<יעקב אביטן: כמה מקוואות, בדיוק.

<קריאה: להגיד שאין תקציב מקוואות, זה קצת - - -

אורי מקלב: כמה מקוואות?

אורי מקלב: כמה מקוואות בניתם?

אורי מקלב: כמה מקוואות בנו?

מירי רגב: חברים, יש לנו ב-11:00 מליאה.

מירי רגב: בבקשה.

<יעקב אביטן: אני יכול לומר לכם, לשמח אתכם, שאני מוכן לפרוש מתפקידי, לתרום את ה-70 אלף שקל השנתיים שלי, אבל זו לא הבעיה של הרבנים – הבעיה היא יותר של הבלניות.

מירי רגב: מה אתה, כל כך מהר-מהר, מוכן להתפטר?

מירי רגב: מה?

<יעקב אביטן: אני אגיד לך למה.

<יעקב אביטן: אני אומר לך למה, בכוונה.

<יעקב אביטן: אני אומר לך למה: אם הבעיה עם הרב?

<יעקב אביטן: אז בסדר, נסתדר עם הרב.

<יעקב אביטן: נמשיך להתנדב ולתת את שלנו.

<יעקב אביטן: ורוב הרבנים עושים כאן את זה בהתנדבות, והולכים גם למקומות שהם לא רבנים, ועושים את המלאכה שלהם.

<יעקב אביטן: אבל כשמדברים על בלנית, שהשכר שלה הוא 1,300 שקל או 1,200 שקל, והיא צריכה ביישובים – הבלנית לא מגיעה.

<יעקב אביטן: היא צריכה לקבל טלפון ב-23:00 בלילה, ועם כניסת השבת ובצאת השבת, ומתקשרים אליה לבית.

<יעקב אביטן: והיא פועלת הניקיון של המקווה, ואת חומרי הניקיון לא המדינה מממנת – זה תבדקו.

<יעקב אביטן: אם זה לא - - -, אז את חומרי הניקיון, מהכסף שלה.

מירי רגב: מביאה, היא מביאה.

מירי רגב: - - - היא מביאה איתה את החומרים, זה מדהים: שמפו לשיער, מברשות שיהיו שם.

מירי רגב: זה פשוט לא יאומן.

<יעקב אביטן: חומרי הניקיון, היא קונה מעצמה - - - של בית הכנסת.

<יעקב אביטן: אם אני מתחזק את העירוב על ידי כסף של המועצה האזורית, וראש המועצה; אצלנו בחוף אשקלון, מר יאיר פרג'ון, מחזיק שני רבנים שנבחרו כדת, והמדינה לא מממנת אותם בכלל.

<קריאה: אין לנו - - -

<יעקב אביטן: אז איך אנחנו יכולים להיות - - - אני חושב שהקריאה הזאת היא בושה שאנחנו הגענו למצב הזה.

<יעקב אביטן: אני רואה את - - -

אורי מקלב: - - - חברים, של כל החברים.

אורי מקלב: אתה גם אומר שאתה רב של הקיבוצים האלה – יש דרישה - - -

<יעקב אביטן: יש דרישה, אני יכול לומר לך.

אורי מקלב: אז תגיד את זה, תספר את זה כאן.

אורי מקלב: אנחנו - - -

<יעקב אביטן: בבקשה.

<יעקב אביטן: היישוב יד מרדכי, קיבוץ יד מרדכי הוא קיבוץ של השומר הצעיר.

<יעקב אביטן: יש שם הרוגה מהפיגוע בסיני שהיה, והם ביקשו קבורה יהודית, ביקשו את הרב.

<יעקב אביטן: ראו רב שחור נכנס, אמרו: הרב של ש"ס הגיע.

<יעקב אביטן: כשהתחלתי לדבר אמרו: אתה כבר לא בדיוק ש"ס, אתה מאוד פתוח, רב שיודע לדבר.

אורי מקלב: - - -

<יעקב אביטן: כן.

<יעקב אביטן: ומאז אני כל אזכרה מגיע לשם.

<יעקב אביטן: חוץ מאותה קבורה יהודית, כבר נהיו גם בקיבוץ כרמיה, שזה של השומר הצעיר, עוד קבורות יהודיות.

<יעקב אביטן: ולא רק זה, קיבוץ כרמיה זכה להכניס ספר תורה עכשיו, בית כנסת עכשיו.

<יעקב אביטן: יש דרישה, יש צימאון למים.

אורי מקלב: מר ראובן קוגן לא מאמין שבקיבוץ השומר הצעיר יש בית כנסת.

אורי מקלב: יש בית כנסת או אין - - -

<קריאה: בטח, יש הרבה.

<יעקב אביטן: יש הרבה, יש הרבה.

<יעקב אביטן: בגברעם הולכים לבית כנסת.

<יעקב אביטן: אני רוצה באמת לומר לכם:

<יעקב אביטן: אני שמח לשמוע כאן את הדברים של המועצות האזוריות, של כל חברי הכנסת הנכבדים.

<יעקב אביטן: אני מודה לכם.

<יעקב אביטן: ואני בטוח - - - תזכה לבניין בית המקדש - - -

מירי רגב: תודה רבה, הרב.

מירי רגב: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: לרב חובל הייתה בעיה: בירכתיים נפער חור.

אורי מקלב: הוא לא ידע מה לעשות.

אורי מקלב: הוא ידע שהדרך היחידה להציל את הספינה הטובעת, את הספינה הגדולה, הייתה להקל מהמשא שיש על האונייה.

אורי מקלב: חשב והיה צריך לפעול במהירות: איך הוא מקל על המשא של האונייה כדי שהיא לא תטבע.

אורי מקלב: והחור - - - היה קטן.

אורי מקלב: הוא מצא.

אורי מקלב: הוא ידע שיש לאחד הנוסעים טלית ותפילין, הוא אמר: אני אזרוק אותם לים, זה יקל קצת על המשא, וככה האונייה תינצל.

אורי מקלב: חור כזה גדול בתקציב, מצאו, חיפשו איזה סעיף.

אורי מקלב: הם אמרו: רגע, משמשים בקודש, אה, זה סעיף עם כיפה – את זה צריך מיד לזרוק לים, את הסעיף הזה אנחנו נבטל.

אורי מקלב: לא ידעו, אני מניח שלא ידעו שבעצם הסעיף הזה הוא לא סעיף של משמשים בקודש, אלא אלה שמקבלים שירותי דת.

אורי מקלב: ושירותי הדת האלה, בחלק הגדול משירותי הדת זה שירותי דת שחייבים לפי חוק לתת אותם: הנישואין במדינת ישראל זה לפי חוק, צריך לתת את זה.

אורי מקלב: הדרך היחידה היא - - - מדינת ישראל.

יצחק וקנין: רק אם לא רוצים לקבור את המתים.

אורי מקלב: אבל גם זה עולה יותר יקר אם לא רוצים לקבור את המתים במקום אחר.

אורי מקלב: שירותי הדת למיניהם הם שירותים שהם חלק מהתהליך החוקי של מדינת ישראל, מההתנהלות של מדינת ישראל.

אורי מקלב: אם אין רב אז לא רק שאין רב – אין רב אז גם אין שוחט.

אורי מקלב: אם אין שוחט, הרי צריך גם לאכול כשר במדינה הזאת.

אורי מקלב: אין אפשרות אחרת.

אורי מקלב: אין אפשרות אפילו לייבא בשר - - - במדינה, ברוך השם.

אורי מקלב: אין גם קברן.

אורי מקלב: אם אין רב אז אין גם קברן שצריך לקבור - - -.

אורי מקלב: הקברן הוא מתנדב, אבל - - -

יצחק וקנין: רובם בהתנדבות במועצות האזוריות.

יצחק וקנין: רובם בהתנדבות, רבותיי – 98%.

<ישראל נדיבי: כולם.

<ישראל נדיבי: מה, למה - - -

<קריאה: כולם, כולם.

יצחק וקנין: כולם.

<קריאה: כולם בהתנדבות.

<קריאה: אין תקן - - -

יצחק וקנין: כולם.

יצחק וקנין: זה לא בתי עלמין - - -

אורי מקלב: אבל מה זה אומר?

אורי מקלב: אבל אם אין מי שמפעיל, הקברן המתנדב הזה צריך איזה מישהו שיפעיל אותו.

אורי מקלב: הוא צריך את הרב שיעשה את הטקס של הנישואין.

<קריאה: את הכול.

אורי מקלב: - - -, גם אין - - -.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על קריסה מוחלטת.

אורי מקלב: הם אמרו כאן, הנציגים: קריסה מוחלטת.

אורי מקלב: אם הם אומרים כאן קריסה מוחלטת, זה בכל המשמעות של הדברים.

אורי מקלב: אז ככה, יש מכל ההיבטים.

אורי מקלב: אני לא אאריך ואני לא אחזור על מה שאמרו כאן.

אורי מקלב: יש כאן נושא סוציאלי, נושא של עובדים, אנשים שוותק של שנים רבות.

אורי מקלב: המשמעות של השירות שהם נותנים, החשיבות של - - -, והחלק הערכי, המאוד, החלק הערכי, שאנחנו דיברנו על טלית ותפילין, החלק הערכי של שירותי דת, שהם שירותים שהם חלק לא גם.

אורי מקלב: לא צריך להיות שירותי אזרח, זכויות האזרח, אלמנטריות שצריך.

אורי מקלב: מעבר לכך, שאנחנו שומעים פה, והגיע רב שאני לא הכרתי אותו קודם, שהצרכנים של שירותי הדת הם כלל הציבור, הם רוב הציבור במדינת ישראל.

אורי מקלב: אני לא אחזור ולא אאריך בנושא שרבים וטובים ממני אמרו, אבל על חלק אחד אני רוצה: אני דבר על הצביעות של משרד האוצר.

אורי מקלב: איך שמשרד האוצר, בחוק אחד, בא ואומר, ושר האוצר אמר את זה במליאה, על הדוכן, והוא אמר: אני מבטל את חוק נהרי.

אורי מקלב: מבטל את חוק נהרי, שחוק נהרי זה אומר לתת שירותי חינוך: מנקים, שרתים, מזכירות בתי ספר, כיסא ושולחן.

אורי מקלב: שהעיריות לא יוכלו לתת את זה, לא ייתנו לכל ילד, רק לילדים - - - נמצאים בחינוך הממלכתי, אבל כל מי שנמצא במוכר שאינו רשמי לא יקבל.

אורי מקלב: ילד בתוך העיר – אין כסף לרשויות.

אורי מקלב: אמר שר האוצר, אמר משרד האוצר: אין לנו כסף.

אורי מקלב: איך אתם היום עושים חוק שאתם אומרים: אנחנו לא יכולים לתת?

אורי מקלב: הרשויות, יש להן כסף או אין להן כסף?

אורי מקלב: תחליטו.

אורי מקלב: אם יש להן כסף כדי לתת שירותי דת, אז למה לא נותנים את חוק נהרי?

אורי מקלב: את הדברים האלמנטריים לכל ילד.

אורי מקלב: ילד בן שבע לא צריך כיסא ושולחן?

אורי מקלב: ואם אין כסף לרשויות אז איך אתם מטילים את זה עכשיו על הרשויות הכי מסכנות, הכי נחשלות, שהכי פחות רוויות?

אורי מקלב: הן הכי מעוטי הכנסה, שהן צריכות לקבל מענקי איזון וכולי.

אורי מקלב: אבל אני לא יכול ולא - - - שזה אישי: צר לי, צר לי מאוד, אני מרגיש לא נוח בהצגה שנעשית היום פה וגם בדיון קודם מול הרבנים.

אורי מקלב: מי עושה את ההצגה הזאת?

אורי מקלב: השר לשירותי דת שהוא שר, כשהוא עומד בראש מפלגה - - -

מירי רגב: טוב, אבל אמרת את זה כבר, מה אתה רוצה ממני?

מירי רגב: עוד פעם אתה רוצה?

מירי רגב: לפני תשעה באב תעזוב אותו.

אורי מקלב: מה את רוצה?

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אני אמרתי קריאת ביניים.

אורי מקלב: אבל לא אמרתי עוד משהו: שהם - - - של הקואליציה.

אורי מקלב: יושב ראש ועדת הכספים נמצא בבית היהודי.

אורי מקלב: מה זה בשביל שיושב ראש ועדת הכספים?

אורי מקלב: אני רק - - - חבר הכנסת משה גפני - - -

מירי רגב: כי רוצים לתת לי את הזכות לעשות - - -

אורי מקלב: רק רגע, אני גם אגיע אלייך, גברתי המכובדת.

אורי מקלב: בשביל 30, 40 מיליון שקל, מה זה בשביל יושב ראש ועדת הכספים?

אורי מקלב: מר ראובן קוגן שם, צריך להגיע כל יום.

אורי מקלב: הוא לא יכול להיכנס לחדר של היושב ראש, לא לוועדה עצמה, בלי שהעניין הזה מסודר.

אורי מקלב: מזמן זה כבר היה מסודר, הנושא הזה, אם רק היו רוצים.

אורי מקלב: אז על מי עושים כאן את ההצגה, לרבנים ועל כל מי שצריך שירותי דת?

אורי מקלב: על 40 מיליון השקל האלה ועל 50 מיליון השקל האלה, כשהכוח נמצא בידיכם.

אורי מקלב: אתם באים, שאנחנו וכולנו צריכים וכולם להתלכד, ולבוא ולצעוק על השכר, הדברים המינימליים האלה.

אורי מקלב: ועכשיו אני אגיד לך, אני אספר לך סוד, גברתי היושבת ראש: אני חבר בוועדת הכנסת, וראיתי את הפעילות שיש בפיצולי החוקים, הייתי שותף להם.

אורי מקלב: ומי שנלחם כדי שהחוק הזה לא יהיה בוועדת הכספים – משרד האוצר.

אורי מקלב: וכשיושב ראש ועדת הכספים - - -

מירי רגב: הוא חשב שיהיה לו קל כאן.

אורי מקלב: את הבנת?

אורי מקלב: הרי לכאורה משרד האוצר היה יכול לעשות בוועדת הכספים.

אורי מקלב: 90% מהנושאים בחוק ההסדרים נמצאים בוועדת הכספים, למה זה לא בוועדת הכספים?

אורי מקלב: יש שם יושב ראש.

אורי מקלב: בהתמסרות מלאה של יושב ראש ועדת הכספים.

אורי מקלב: העבירו את זה לכאן.

אורי מקלב: חשבו שבוועדה הזאת בראשות חברת הכנסת מירי רגב, אנחנו, את הסעיף הזה נעביר, לא תהיה בעיה.

אורי מקלב: ואם הם גילו, ועל זה אני רוצה כאן, התגלגלה זכות על ידיך – על דאטפת אטפוך.

אורי מקלב: התגלגלו, לא ידעו שיושבת ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה היא לא רק חברה בקואליציה – יש לה מסורת, היא נפגשה עם בלניות, היא נפגשה עם רבנים, היא ראתה.

אורי מקלב: - - - יושבת הראש, יש כאן הרבה סמכות בעניין הזה, הרבה יכולות והרבה כוח בעניין הזה.

אורי מקלב: לא זו אף זו, מעבר לכול, גם אם היינו מורידים את כל הכיפה, משילים את הכול, אם זה היה עובדים, כל סוג עובדים אחר במשק, במדינה, שלא משנה מה הם היו, בלי שנותנים שירותים כאלה חשובים, לא היו נותנים, כחברת כנסת חברתית, כמפלגה חברתית, ככאלה שרוב חבריה צורכים את שירותי הדת, לא היו נותנים את זה.

אורי מקלב: לעת הזו הגעת.

אורי מקלב: תודה.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: חבר הכנסת משה פייגלין.

מירי רגב: לאחריו, חברת הכנסת רינה פרנקל, ואנחנו עוברים להצבעה.

משה זלמן פייגלין: יש הצבעה בסוף?

מירי רגב: נדבר.

משה זלמן פייגלין: דווח לי ש-.

משה זלמן פייגלין: רגע, מה קורה?

זבולון כלפה: שיש הצבעה.

משה זלמן פייגלין: יש הצבעה?

מירי רגב: נדבר.

משה זלמן פייגלין: טוב.

זבולון כלפה: ככה היא אמרה.

זבולון כלפה: שמעת - - -

מירי רגב: תגיד על מה.

אלי בן-דהן: תלוי, תלוי בדברים שלך.

משה זלמן פייגלין: הבנתי.

משה זלמן פייגלין: כי אני רוצה להתאים את דבריי - - -

מירי רגב: תיכף נסכם.

מירי רגב: נשמע את התייחסות משרד האוצר גם לסוגיית הפנסיה, גם לסוגיית העובדים – יש לו כמה דברים שהוא צריך להתייחס אליהם.

<קריאה: תקנים.

מירי רגב: תקנים.

מירי רגב: ואחר כך נסכם ונראה, ברוח הסיכום, מה עושים.

מירי רגב: בבקשה, חבר הכנסת משה פייגלין.

משה זלמן פייגלין: טוב, אז אני אתחיל מהסוף: ככל שהדבר תלוי בי, החוק, כפי שהוא מובא עכשיו, אסור שהוא יעבור.

משה זלמן פייגלין: אם זה מה שיובא כרגע אני אצביע נגד – אני מבקש דבר ראשון להבהיר.

משה זלמן פייגלין: לכן שאלתי על מה בדיוק מצביעים כרגע.

משה זלמן פייגלין: כי אני מצטער שלא הייתי כאן, היו לי מטלות אחרות קודם לכן.

משה זלמן פייגלין: אבל אני רוצה לומר שני דברים, אחד טכני ואחד מהותי: מבחינה טכנית, קורה כאן דבר מאוד מוזר.

משה זלמן פייגלין: אני אתמול עברתי על תקציב אחר, תקציב הביטחון, אם יש לי השגות וכולי.

משה זלמן פייגלין: התברר לי שנושא השוויון בנטל, הסכום שהוא עולה היום, השוויון בנטל במצבו הנוכחי, כפי שהוא היום – הרעיון של השוויון במצבו הנוכחי, בצבא, כפי שהוא עולה היום – אני הערכתי מעל בימת הכנסת, בנאום שנתתי, את הדבר הזה בעשרה מיליארד שקל.

משה זלמן פייגלין: שוויון בנטל שאין לו שום קשר לביטחון, רק על העיקרון, בואו נאמר במירכאות: הדתי הזה, של שוויון בנטל, אנחנו משלמים היום, דרך הנושא של גיוס חובה שלא לצורך, רק שלא לצורך, משלמים 15 מיליארד שקל בשנה.

משה זלמן פייגלין: ותקציב הביטחון משאיר – איפה הנציג של משרד האוצר?

משה זלמן פייגלין: אני מניח שאתם יודעים את זה או תשימו לב לזה.

משה זלמן פייגלין: אני הולך לדבר על זה – בתקציב הביטחון יש היום בור פתוח לנושא התוספת של שוויון בנטל, שלא מופיע שם בכלל סכום.

משה זלמן פייגלין: יש בתוך ספר התקציב הישראלי נושא, בואו נקרא לו: אידיאולוגי, לא ביטחוני, אידיאולוגי, שכבר היום אנחנו משלמים עליו 15 מיליארד שקל בשנה, שמשרד האוצר השאיר פתוח, איך אומרים?

משה זלמן פייגלין: צ'ק פתוח בתוך תקציב הביטחון.

משה זלמן פייגלין: שימו לב לאיזה סכומים אנחנו מגיעים פה על נושאים אידיאולוגיים.

משה זלמן פייגלין: שמי שמחזיק בהגאי משרד האוצר משאיר אותם פתוחים בתקציב, ובאיזה היקפים.

משה זלמן פייגלין: ובמה מדובר כאן?

משה זלמן פייגלין: את זה כן.

משה זלמן פייגלין: הדוגמה של התפילין שאותם זורקים ראשונים מהספינה כדי שלא תטבע, היא דוגמה סופר נכונה.

משה זלמן פייגלין: הנה, אני מראה לכם, רבותיי, אנשי משרד האוצר, איפה נמצא הכסף הגדול באמת.

משה זלמן פייגלין: ובגלל עניינים אידיאולוגיים, לא בגלל עניינים ביטחוניים.

משה זלמן פייגלין: אני מדבר אתכם אידיאולוגיה בלבד לא ביטחון, אידיאולוגיה בלבד.

משה זלמן פייגלין: על הרעיון המקודש של שוויון בנטל, השאיר משרד האוצר צ'ק פתוח, לא מוגדר בסכום, בתוך ספר התקציב.

משה זלמן פייגלין: אני מפנה מכאן את תשומת הלב של כל חברי הכנסת לשים לב לעניין הזה, אני אסביר את זה במפורט בהמשך מעל הבמה הנכונה.

משה זלמן פייגלין: אז תעשו את ההשוואה.

משה זלמן פייגלין: אז זה, קודם כל, בעניין הטכני, שנבין את סדרי הגודל ואת מה שכאן קורה.

משה זלמן פייגלין: עכשיו תראו, לא מדובר כאן בשירות לאנשים דתיים.

משה זלמן פייגלין: אני גר, למשל, בשכונה מבוססת של אנשים דתיים, שלא הגיע לה רב, אבל רצתה שיהיה לה רב של השכונה – שכונת נווה עליזה בגינות שומרון, קרני שומרון, למי שמכיר.

משה זלמן פייגלין: החלטנו שזה חשוב לנו.

משה זלמן פייגלין: כל אחד יוציא מהכיס, שם סכום ויש לנו רב.

משה זלמן פייגלין: חשוב לנו.

משה זלמן פייגלין: לכן, לציבור הדתי, נקרא לזה, אני לא דואג.

משה זלמן פייגלין: למי אני דואג?

משה זלמן פייגלין: תבינו שלא מדובר כאן בשירות לדתיים, מדובר כאן בשירות לאנשים מסורתיים, לאיזה ישוב כזה מעורב, שיש בו אישה מסורתית שרוצה ללכת למקווה.

משה זלמן פייגלין: ומה לעשות, אחוזים גבוהים מאוד של נשים שאינן דתיות רוצות ללכת למקווה, ויש גם לא מעט גברים יהודים שהיו רוצים שיהיה איזשהו רב שנותן איזשהו אידישקייט, כן.

תמר זנדברג: יש כאלה גם שרוצים - - -, דרך אגב.

משה זלמן פייגלין: אתם יודעים מה?

משה זלמן פייגלין: מדובר במעמד הביניים, ומה לעשות?

משה זלמן פייגלין: רוב מעמד הביניים הזה, חברתי, הוא לא אותם אחוזים בודדים שרוצים דווקא את הרב הרפורמי.

משה זלמן פייגלין: עדיין יש את - - -

תמר זנדברג: תתפלא.

משה זלמן פייגלין: אני לא מתפלא, אני יודע נתונים.

תמר זנדברג: דווקא - - -.

תמר זנדברג: אתה יודע שהרפורמים זה הזרם היהודי הגדול בעולם.

מירי רגב: טוב, זה לא הדיון.

מירי רגב: חברת הכנסת תמר זנדברג, הבטחתי שבמסגרת הדיונים על שירותי הדת אנחנו נעסוק פה.

מירי רגב: אמרתי את זה גם כשסגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן - - - ידבר גם על סוגיית - - -

משה זלמן פייגלין: אנחנו מדברים כרגע, חברת הכנסת תמר זנדברג, על מתן שירות לרוב התושבים.

תמר זנדברג: - - - אבל זה רק שירות לרוב התושבים.

משה זלמן פייגלין: יפה, יפה - - -

מירי רגב: אנחנו נדבר על הסוגיה הרפורמית, לא נברח - - -

משה זלמן פייגלין: מצד שני, אני חייב להוסיף פה איפכא מסתברא מסוים, שאני רוצה שיהיה פה על השולחן או על החור הגדול באמצע, גם כן.

משה זלמן פייגלין: לדעתי, באופן עקרוני, נקרא לזה אוטופי, לצורך העניין, המדינה לא צריכה לספק בכלל שירותי דת.

משה זלמן פייגלין: עצם המושג שירותי דת בעיניי הוא מושג סטליניסטי, הוא מושג מגעיל.

משה זלמן פייגלין: מה זה שירותי דת?

משה זלמן פייגלין: סטלין אמר: הדת היא אופיום להמונים.

משה זלמן פייגלין: אז אני נותן אופיום.

משה זלמן פייגלין: המדינה נותנת שירותי דת.

תמר זנדברג: מרקס אמר את זה - - -

משה זלמן פייגלין: מרקס, תודה.

משה זלמן פייגלין: נכון, נכון, תודה.

משה זלמן פייגלין: בעיניי זו לא הדרך לעשות את זה.

משה זלמן פייגלין: הנושא הזה צריך להיות קהילתי.

משה זלמן פייגלין: מדינה גם, בעיניי, לא צריכה לחתן, ולא לשלם לרבנים, ולא לשום דבר.

משה זלמן פייגלין: ולכך באופן עקרוני אנחנו צריכים לשאוף.

משה זלמן פייגלין: אבל זהו המצב האוטופי.

משה זלמן פייגלין: המצב עכשיו, שאם אנחנו, עכשיו, על בסיס הרעיון האוטופי הזה הולכים וחותכים את הנושא הזה, אנחנו באמת מפקירים ציבור, שכבר כמה וכמה דורות התרגל לצורה מסוימת שבה הדברים מתנהלים, והדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

משה זלמן פייגלין: אם אפשר שורה תחתונה – אני לא יודע מה הוחלט פה, ואני שוב מתנצל שהגעתי בסוף החגיגה – אני מציע שהנושא הזה יובא שוב לדיון, באחוזים יותר סבירים, יותר הגיוניים, עם הבנת התפקיד - - -

מירי רגב: שום אחוזים.

מירי רגב: הוא יבוא לדיון, תיכף אני אגיד לך איך.

מירי רגב: שום אחוזים הוא לא יבוא.

משה זלמן פייגלין: מה, בחיתוך של – השוואת האזוריות למקומיות.

משה זלמן פייגלין: נקודה?

מירי רגב: שום אזורים הוא לא יבוא.

מירי רגב: טוב, תודה רבה, חבר הכנסת משה פייגלין.

מירי רגב: חברת הכנסת רינה פרנקל, בבקשה, אחרונת הדוברים.

רינה פרנקל: אני אדבר מאוד קצר.

רינה פרנקל: אני רוצה לומר כאן שכאן השאלה זה לא איזו מפלגה ולאיזו מפלגה שייכים האנשים כאן.

רינה פרנקל: ומאשימים אותנו, כמפלגת יש עתיד, שאנחנו אנטי דתיים.

רינה פרנקל: לדעתי זה ממש לא נכון, אנחנו לא אנטי דת, אנחנו בעד דת, ואין פה בכלל שאלה.

רינה פרנקל: אנחנו יהודים, וצריך לתת שירותי דת לכל יהודי במדינה שלנו.

רינה פרנקל: השאלה: באיזו דרך?

רינה פרנקל: אז זו שאלה כבר אחרת.

רינה פרנקל: ואני חושבת שגם המועצות האזוריות והמועצות המקומיות יכולות למצוא גם כן דרך לממן את זה, במיוחד שמדובר פה לא בהמון כספים.

רינה פרנקל: ובנוסף, אני רוצה לומר שמועצות אזוריות ומועצות מקומיות, לאחרונה, כל הזמן בוכות שאין להן כסף ואין להן כסף.

רינה פרנקל: אז בכל זאת הם מתוקצבים.

רינה פרנקל: ולדעתי פה אפשר למצוא גם כן לשירותים דתיים, גם מהמקור הזה.

רינה פרנקל: זה - - -

מירי רגב: אז מה את אומרת?

מירי רגב: שאת מציעה לנו להצביע בעד ההצעה.

רינה פרנקל: כן.

מירי רגב: כן.

מירי רגב: את רוצה 60%, 40% או 70%, 30%?

רינה פרנקל: 60%, 40%.

מירי רגב: 60%, 40%, זה בסדר.

רינה פרנקל: כן.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: 60%, 40%.

מירי רגב: אז נשאיר את זה וזה בסדר.

משה זלמן פייגלין: תסבירי לי בדיוק על מה אני מצביע, מה הוצע, מה זה 70%, 30%.

משה זלמן פייגלין: מה זה.

משה זלמן פייגלין: לצורך - - - לא היה בהתחלה.

מירי רגב: אוקיי, טוב, בסדר.

מירי רגב: אני מבקשת התייחסות של היועץ המשפטי של הוועדה, ולאחר מכן התייחסות של מר ראובן קוגן לגבי סוגיית הפנסיה וגם לגבי סוגיית הפיטורים של העובדים, אם בכלל.

מירי רגב: מה עושים עם פיטורי עובדים?

מירי רגב: מי מתכוון לשאת את הנטל הזה?

מירי רגב: בבקשה.

<תומר רוזנר: גברתי היושבת בראש.

<תומר רוזנר: ההצעה הזאת מעוררת בעיות משפטיות.

<תומר רוזנר: סוגיית המדיניות – האם לעשות את מה שמבקשים בהצעה או לא, זו סוגיה של מדיניות שהוועדה צריכה להחליט בה, וזו לא סוגיה משפטית.

<תומר רוזנר: אבל אם יתקבל העיקרון שמוצע כאן יש לנו הערות פרטניות לגוף ההצעה.

<תומר רוזנר: אבל אני מבין מגברתי שקודם היא רוצה להצביע על העיקרון.

מירי רגב: כן.

<תומר רוזנר: לכן, אין טעם שנעיר את ההערות העקרוניות האלו - - -

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: כי עוד לא הקראנו את החוק.

מירי רגב: מר ראובן קוגן, בבקשה.

<ראובן קוגן: אני אתייחס לשתי השאלות ששאלת: אל"ף, מבחינת הנוסח והרעיון – - - - כתוב פה רק שכר – אנחנו מסתכלים על כלל הוצאות השכר כולל הפנסיה, בעניין הזה.

<ראובן קוגן: זו ההוצאה שמוציאה היום המדינה.

<ראובן קוגן: מעבירה בעצם למועצה האזורית, והיא משלמת את ההוצאות האלה גם לאנשים שעובדים, ולכן זה שכר, וגם לאנשים שפרשו, לכן זה פנסיה.

<ראובן קוגן: וכשאנחנו מחילים את שיעורי ההשתתפות האלה, מחילים אותן על כלל ההוצאות של הפנסיה והשכר גם יחד.

<ראובן קוגן: זה לא מצוין בחוק, ואכן צריך להבהיר את זה בנוסח על מנת לסגור גם את הפינה הזאת.

מירי רגב: אבל זה תיקון אחר.

<ראובן קוגן: לא, זה תיקון - - -

<תומר רוזנר: זה עוד תיקון, עוד תיקון.

מירי רגב: - - - שלא הגיע, לא נמצא בחוק.

מירי רגב: מה זה עליהן?

מירי רגב: זאת אומרת שהמועצה האזורית צריכה לממן 60% מהפנסיה.

אלי בן-דהן: לאלה שפרשו כבר.

מירי רגב: לאלה שפרשו.

<ראובן קוגן: אלה שפרשו כבר.

מירי רגב: זאת אומרת, 60% הם ו-40% המדינה.

מירי רגב: זה נשמע הגיוני להטיל עליה גם את הפנסיה שעד עכשיו המדינה שילמה את הכול?

מירי רגב: טוב, בסדר.

מירי רגב: הבנתי.

<ראובן קוגן: אני אגיד ככה: אם הגיוני לגבי השכר, אותו היגיון חל לגבי הפנסיה, לשיטתנו.

מירי רגב: אוקיי.

<ישראל נדיבי: אם לא הגיוני אז לא הגיוני.

מירי רגב: זה ההיגיון שלהם.

מירי רגב: לפקידי משרד האוצר יש היגיון מיוחד.

מירי רגב: מיוחד.

זבולון כלפה: יצירתי, יצירתי.

<ראובן קוגן: לגבי סעיף האכיפה: אמנם הוא לא מופיע.

<ראובן קוגן: אנחנו סברנו שמכיוון שמדובר במתכונת של לא מועצה דתית, זה לא נכון להחיל.

<ראובן קוגן: אבל כמובן, שוב: אפשר להחיל את זה כבר מעכשיו.

<ראובן קוגן: אנחנו חשבנו שאת הסעיף של הסנקציה כדאי להחיל רק אחרי שנותנים את ההזדמנות למערכת ליישם את ההצעה הזאת בצורה וולונטארית, כי החוק אומר שזה מה שצריך לעשות.

<ראובן קוגן: אנחנו משתמשים בסנקציות רק במקרים שבהם החוק לא עובד כמו שצריך.

<ראובן קוגן: נושא התקנים: החוק לא מתייחס לנושא התקנים.

<ראובן קוגן: נושא התקנים מטופל - - -

מירי רגב: זה גם לא מה שאמרו בתיקון הקודם, אבל בסדר.

<ראובן קוגן: מה זה?

<ראובן קוגן: לא הבנתי.

מירי רגב: לא משנה.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: - - -

<תומר רוזנר: בתיקון של המועצות הדתיות, בתקצוב המועצות הדתיות לא נאמר שנתחיל בצורה וולונטרית ואחר כך נראה.

<ראובן קוגן: לא, לא, לא, סליחה, סליחה - - -

מירי רגב: זה גם מה שאמרו עם תאגידי המים: מי שהולך עם תאגידי המים נתחלק איתו בדיבידנדים.

מירי רגב: ועכשיו, כשרוצים להתחלק איתו בדיבידנדים, צריך ללכת ליועץ המשפטי לממשלה כדי שישנה כללים תוך כדי המשחק.

מירי רגב: האמירות האלה שלכם - - -

<קריאה: - - -

מירי רגב: אני יודעת שהוא פה.

מירי רגב: וזה קרה במקרה, לא בגלל שהוא נכנס.

נחמן שי: - - - תאגידי המים זה - - -

מירי רגב: לא, לא, תאגידי המים גם היו פה.

מירי רגב: השבוע היה, חבל לך על הזמן.

מירי רגב: אז אל תגידו לי: אנחנו נעשה - - -.

מירי רגב: הבנתי איך זה נעשה – למדינה מותר הכול, ולאזרח לא.

<ראובן קוגן: אם הוועדה רוצה להתחיל מהיום, מבחינתנו זה בסדר, אנחנו לא מתנגדים לזה, ואנחנו חושבים שזה אפילו נכון.

מירי רגב: מר ראובן קוגן, עוד משהו?

<ראובן קוגן: רק דבר אחד, בכל זאת אני רוצה להגיד משהו.

תמר זנדברג: זה יפה, דרך אגב, - - - שבכנסת יש לה מידה.

תמר זנדברג: לפחות אנחנו לומדים ממקרה למקרה.

תמר זנדברג: אתם צריכים - - -

<ראובן קוגן: אם לא נחדש לכם, לא יהיה מעניין פה.

תמר זנדברג: לא, לחדש - - - של מה מבטיחים בכנסת, ואחרי זה לא קורה.

<ראובן קוגן: הממשלה עומדת מאחורי כל ההבטחות שלה, אלא אם כן היא משנה את המדיניות.

<ראובן קוגן: שוב אני אומר: נושא אחד שאנחנו רצינו להתייחס אליו, בסופו של דבר לא יצא לנו להיפגש עם הנציגים של המועצות האזוריות, כי איכשהו זה לא יצא ואולי עדיין יש סיכוי לכך.

<ראובן קוגן: במקומות שבהם נופלת הוצאה כבדה, משמעותית – במקרה שלנו זה המועצה האזורית מטה בנימין, ולא איזה שתי מועצות אזוריות – אנחנו חשבנו שנכון להחיל את הנושא הזה בצורה יותר הדרגתית, ולמצוא איזה פיתרון שלא ייפול כל הסכום בבת אחת על תקציב המועצה, אלא לעשות את זה יותר מדורג.

<ראובן קוגן: אבל עוד פעם: מכיוון שלא יצא לנו לדבר על זה אז לא יצא, וכרגע ההצעה היא כמו שהיא.

מירי רגב: טוב, אני מבינה.

מירי רגב: תראו, בואו נודה על האמת, ואתה רואה פה דיון שמתנהל יחסית להכנה – רגוע.

מירי רגב: ולא לקחנו - - -

<ראובן קוגן: לא הייתי בהכנה, לצערי.

מירי רגב: אני רוצה להגיד לך: תראה, אתה רואה שיש כאן, באמת, תמימות דעים בין הקואליציה והאופוזיציה בעניין של התיקון הזה.

מירי רגב: התיקון הזה בעצם אומר קריסה של כל שירותי הדת – לא הדת, היהדות – בהתיישבות.

מירי רגב: אנחנו מתנגדים לזה.

מירי רגב: אנחנו מתנגדים לזה כי אנחנו חושבים שזה לא נכון, זה לא ראוי, זה לא מכבד את הבית הזה.

מירי רגב: לבוא לבלנית, שמשלמים לה 1,200 שקלים; ולרב, שבקושי מקבל 4,000 שקל, ומתרוצץ ממקום למקום, להגיד לו: עכשיו אנחנו מפטרים אותך.

מירי רגב: ואני אומרת לך שראשי המועצות יפטרו אותו, משום שהם לא יכולים לקחת על עצמם שלושה מיליוני שקלים או שני מיליוני שקלים נוסף גם כך על התקציב שיש להם כדי לשמור על שירותי יהדות ודת לטובת התושבים שגרים בהתיישבות.

מירי רגב: ולכן יש שתי אופציות: או להגיד: אנחנו מפצלים את החוק הזה מחוק ההסדרים.

מירי רגב: באים כחלק מהרפורמה, שמציע סגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, ומדברים על זה שניתן רב לכל ישוב בהתיישבות.

מירי רגב: לא נקצץ – ניתן רב לכל ישוב בהתיישבות.

תמר זנדברג: במיוחד לקיבוצים של - - -

מירי רגב: במיוחד בקיבוצים של השומר הצעיר.

מירי רגב: בכלל בקיבוצים של השומר הצעיר.

מירי רגב: ונשמור על הגליל והנגב, שגם לשם מגיע שיהיו שירותי דת.

מירי רגב: ונגיד: זה יהיה חלק מהרפורמה.

מירי רגב: זו אופציה אחת.

מירי רגב: האופציה השנייה היא לבוא היום, אם אתה מסתכל על זה רק מהחור של הגרוש, ואתה לא מוכן להתעסק עם זה גם ברמה המהותית, הערכית והאידיאולוגית – אז אנחנו נצביע נגד.

<קריאה: והמוסרית.

<קריאה: יש עוד - - -

מירי רגב: אז עכשיו אנחנו יוצאים לשלוש דקות התייעצות.

מירי רגב: נדבר בבקשה עם שר האוצר.

מירי רגב: אתה תדבר עם האח שלו, בנט, ותנסו לראות אם אתם מגיעים לאיזושהי התכנסות.

מירי רגב: והיה ולא ונחזור.

מירי רגב: אני מבקשת מחברי הכנסת לא לעזוב.

מירי רגב: אנחנו יוצאים, ב-11:05 אנחנו כאן.

מירי רגב: יש היתר ליושב ראש לקיים את ההצבעה.

מירי רגב: ההצבעה היא שמית.

מירי רגב: ההחלטה היא כזאת: אני אמרתי לכם, אני הייתי אמורה להביא את זה היום להצבעה על שני דברים: או פיצול או נגד או שיעבירו את זה לוועדת הכספים.

מירי רגב: פה התיקון הזה כמו שהוא לא עובר.

מירי רגב: בעקבות הדיון ביקש שר האוצר בעצמו, וזו ההודעה שאני אומרת, להגיד שהוא מבקש לחשוב על הסעיף הזה ולראות אם הוא הכרחי.

מירי רגב: מבחינתי, אני מכבדת את בקשתו.

מירי רגב: ולכן, בשלב זה, אני לא מביאה את זה להצבעה עד שנקבל החלטה אחרת.

מירי רגב: אז זה מבחינתי סוף הדיון בשלב זה.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: החלטה - - -

משה זלמן פייגלין: - - - שאנחנו מברכים את שר האוצר?

מירי רגב: אנחנו מברכים את שר האוצר על אמירתו.

מירי רגב: אני מודה לכל חברי הכנסת, רבני ההתיישבות, שהגיעו.

מירי רגב: ואני מקווה מאוד-מאוד, סגן השר לשירותי דת, הרב אלי בן דהן, אני מקווה מאוד, מר ראובן קוגן, שאתה גם תבין שיש לכם אפשרות להביא את ה-45 מיליון שקלים ממקור אחר.

משה זלמן פייגלין: נא למסור את ברכותינו לשר האוצר.

משה זלמן פייגלין: <2.

משה זלמן פייגלין: בחירת חבר חדש לוועדת המשנה לביטחון פנים>

מירי רגב: עכשיו, אני עוברת להצבעה אחרת.

מירי רגב: חברי הוועדה, שמית.

מירי רגב: עידו בן יצחק, בבקשה, היועץ המשפטי.

מירי רגב: אני מבקשת להצביע על החלפה של חבר על פי התקנון.

מירי רגב: תציע את זה.

<עידו בן יצחק: סעיף 109 לתקנון הכנסת מאפשר לוועדה של הכנסת להקים ועדת משנה.

<עידו בן יצחק: יש לנו ועדת משנה לביטחון פנים.

נחמן שי: מי ההרכב?

<עידו בן יצחק: כיום ההרכב הוא חברת הכנסת מירי רגב, יושבת הראש.

<עידו בן יצחק: בנוסף, חבר הכנסת דוד אזולאי, חבר הכנסת דוד צור וחבר הכנסת נחמן שי.

<עידו בן יצחק: חבר הכנסת הנוסף היה חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

<עידו בן יצחק: מאחר שהוא כבר אינו חבר ועדת הפנים והגנת הסביבה הוא גם אינו חבר בוועדת המשנה, ולכן יש צורך למנות חבר אחר במקומו.

<עידו בן יצחק: החבר המוצע הוא חבר הכנסת זבולון קלפה.

מירי רגב: כן.

מירי רגב: מי בעד?

מירי רגב: מי נגד?

מירי רגב: הצבעה בעד מינוי חבר הכנסת זבולון קלפה לחבר ועדת המשנה לביטחון פנים– רוב נגד – אין נמנעים – אין ההצעה נתקבלה.

מירי רגב: תודה רבה.

זבולון כלפה: תודה רבה.

מירי רגב: בהצלחה.