ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 86, 2013-08-11 09:00

מירי רגב: בוקר טוב.

מירי רגב: אנחנו מתכנסים במסגרת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, למרות שאנחנו בפגרה.

מירי רגב: היום ייערכו מספר דיונים.

מירי רגב: הדיון הבוקר הוא בסוגיית המשחק מול ברצלונה, משחק ידידותי של ברצלונה מול קבוצת נוער ישראלית, בחסות הנשיא ומשרד החינוך, והשאלה המרכזית שנשאלת כאן היא מדוע לא הושמע המנון המדינה במשחק.

מירי רגב: נמצאת איתנו כאן מנכ"ל בית הנשיא, אפרת דובדבני, נמצא פה נציג משרד החינוך ונמצאים פה גם נציגי משרד התרבות והספורט שלא היו קשורים לאירוע הזה.

מירי רגב: זה אירוע שנעשה במסגרת בית הנשיא ומשרד החינוך.

מירי רגב: בעצם, כמו שאני מבינה נכון, האירוע הזה הוא במסגרת תכנית שנקראת לקבל את האחר, 'האחר הוא אני'?

<ארז אשל: נכון.

מירי רגב: וחתמו על אמנה של סובלנות והגנה על האחר, שזה דבר יפה וחשוב ונכון להמשיך לפעול בתחום הזה.

מירי רגב: הוועדה שלי דנה בנושא הזה משום שהוועדה אחראית על חוק הדגל וההמנון וזה בסמכות ועדת הפנים.

מירי רגב: אנחנו, כנראה, כתוצאה מהדיון היום, לאחר שנשמע את הנוכחים, נעשה גם כמה תיקונים במסגרת החקיקה.

מירי רגב: אם מישהו שואל מדוע הדיון הזה לא נעשה במשרד החינוך, נכון שזה ייעשה גם בוועדת החינוך, אבל הדיון היום הוא לא על עצם המשחק, אלא הדיון היום הוא על השמעת המנון המדינה, הסמל של מדינת ישראל, בדיוק כמו הדגל של מדינת ישראל, הכבוד הלאומי של מדינת ישראל, ונשאלת השאלה איך זה יכול להיות שאירוע בחסות הנשיא, שמייצג, הוא הסמל של מדינת ישראל, בראשות ראש הממשלה ושר החינוך, שתיכף נשמע כמה כסף החינוך השקיע באירוע הזה, השקענו כל כך הרבה כסף, המנון של המדינה לא מושמע.

מירי רגב: זה לא נשמע לי הגיוני, אבל הדיון הזה הוא כדי לבוא ולשאול כיצד אנחנו פועלים.

מירי רגב: כאחת שעסקה בתקשורת, אני מבינה שמותג, לדוגמה קוקה קולה, בכל מקום שהוא נותן חסות, בכל מקום אנחנו נראה את השלטים של קוקה קולה, כי רוצים להטמיע את המותג הזה בקרב כמה שיותר צרכנים.

מירי רגב: אז כמובן להבדיל אלפי הבדלות, כשמדינה נותנת חסות לאירוע, הדגל וההמנון צריכים להיות בכל מקום, כי הדגל וההמנון הם הכבוד הלאומי שלנו כמדינה ומי יותר מהקטלונים מבינים מה זה כבוד לאומי, מי יותר מברצלונה מבינים מה זה כבוד לאומי, כי הרי כל הקבוצה הזאת קמה על הסיפור של ברצלונה והכדורגל הוא בעצם כלי להעביר את המסר של מה שהקטלונים מאמינים בו.

מירי רגב: לכן אנחנו נפתח את הדיון, נשאל כמה שאלות.

מירי רגב: קודם כל נשאל אותך שאלת הבהרה, לפני שמנכ"לית המשרד תיתן קצת הסבר על מה הוא המשחק הזה, איך הוא נולד, מי היה שותף לו.

מירי רגב: משרד החינוך, אני מבקשת שתגיד לנו כמה כסף הושקע באירוע הזה מבחינת משרד החינוך.

<ארז אשל: השאלה היא לא כמה כסף.

<ארז אשל: בסופו של דבר הבאנו כ-12,000 תלמידים לאירוע, אירוע גדול מאוד, אירוע משמעותי.

מירי רגב: יפה, שאלתי כמה כסף - - -

<ארז אשל: אני עדיין לא יודע להגיד את סכום הכסף שהושקע.

מירי רגב: איך אתה לא יודע?

<ארז אשל: אני עדיין לא יודע להגיד את סכום הכסף שהושקע בהסעת אוטובוסים.

מירי רגב: הערכה.

מירי רגב: אנחנו מימנו את כל האירוע הזה, מימנו את ההסעות שלהם, את האבטחה שלהם, את ההגעה של השחקנים לפה.

מירי רגב: כל האירוע הזה נעשה במימון שלנו.

<ארז אשל: יש כאן נושא של חלוקה תקציבית בין משרד החינוך לבין שותפים נוספים רבים, מבית הנשיא, ממרכז פרס לשלום.

<ארז אשל: לדעתי גם משרד התרבות והספורט גם היה שותף במימון.

<שי שטרית: אני שי שטרית ממשרד התרבות והספורט, מינהל הספורט.

<שי שטרית: התפקיד שלנו היה גם לגייס כ-2,500 תלמידים מתוך כל הכמות, והמשרד אמור להתחייב -100,000 שקל לטובת האירוע.

מירי רגב: ואתה לא יודע כמה משרד החינוך השקיע?

<ארז אשל: באופן מוערך כמיליון שקלים.

מירי רגב: אז אפרת, בואי תציגי את קודם כל, מה זה המשחק הזה, איך הוא נולד, מאיזה טעמים, מי מימן אותו, איך היה שיתוף הפעולה, איך התקבלו ההחלטות במסגרת המשחק.

<אפרת דובדבני: שלום לכולם.

<אפרת דובדבני: קודם כל לפני מספר חודשים הנשיא פרס פנה לנשיא בארסה שהגיע לביקור והציע לו לקיים כאן משחק משותף, משחק שכל המטרה שלו שלום, מתוך מחשבה שבעולם, כשמדברים על הסברה, ואת יודעת את זה אולי יותר מכולנו, כל העולם מקשיב לכדורגל, כל העולם מסתכל לכדורגל, כשבמדינת ישראל ייערך משחק של כדורגל לטעמי שלום, אין מה לעשות, זה יגיע למיליארדים של צופים, שגם מתעניינים.

<אפרת דובדבני: דברים אחרים פחות מעניינים, כדורגל זה אחד מהאמצעים התקשורתיים החזקים ביותר שיש, כדי לעשות הסברה למדינת ישראל.

<אפרת דובדבני: זה היה הכיוון.

<אפרת דובדבני: נשיא בארסה הודיע שהם מתכוונים להגיע.

<אפרת דובדבני: ברור לגמרי שהם היו אורחים של הנשיא פרס, אבל האירוע לא נעשה תחת חסות בית הנשיא, אלא הם היו אורחים של הנשיא פרס והנשיא פרס בא וכיבד אותם באירוע שהתקיים בבלומפילד.

<אפרת דובדבני: לגבי האירוע עצמו, אני רוצה אולי לשפוך אור על מה זה האירוע.

<אפרת דובדבני: מדובר היה על מפגש אימון, משחק אימון.

<אפרת דובדבני: זה היה לא היה משחק ראשי, אלא זה היה בעצם אימון של בארסה עם ילדים, ילדים שיש להם מוגבלויות ובאמת היו שם הרבה מאוד דברים מרגשים על כר הדשא וראינו שם ילדים קטועי רגליים בכל זאת רצים אחרי כדור, ראינו שם ילדים שמשתפים פעולה, ולא משנה אם הם יהודים, פלשתינאים, ערבים, ישראלים ערבים, חובשי כיפות, חילוניים.

<אפרת דובדבני: היה שם באמת מפגש מאוד יפה של ילדים שעבדו יחד בשביל ספורט, ואני חושב שזה באמת השיג את המטרה שלו, וכל הכבוד למשרד החינוך וגם למשרד התרבות והספורט שחשפו את זה לכמה שיותר ילדים, כי ילדים שישבו בבית יכלו לראות שילדים עם מוגבלויות יכולים גם הם להצליח וגם הם להיות בטופ של העשייה.

<אפרת דובדבני: באמת כל הכבוד לכם על היוזמה הזאת, אנחנו מאוד מודים לכם, וזה היה מאוד מרגש.

<אפרת דובדבני: לגבי הנושא של ההמנון, אני רוצה להבהיר בצורה מאוד ברורה.

<אפרת דובדבני: ההמנון מושמע באירועים שהם ממלכתיים, אירועים רשמיים.

<אפרת דובדבני: האירוע הזה לא היה לא ממלכתי, לא רשמי, הוא גם לא היה משחק ראווה, זה היה בעצם אימון, מה שלא נהוג להשמיע המנון.

<אפרת דובדבני: לנו אין שום בעיה כמובן שיהיה המנון, אבל לשים את הדברים על דיוקם, במדינת ישראל יש נהלים והנוהל הוא מאוד ברור בעניין הזה.

מירי רגב: מה הנוהל?

<אפרת דובדבני: שההמנון מושמע באירועים ממלכתיים ואירועים רשמיים, ומכיוון שזה היה לא זה ולא זה - - -

מירי רגב: מה זה אירוע רשמי?

<אפרת דובדבני: ועדת סמלים וטקסים היא זו שקובעת וזה כמובן - - -

מירי רגב: מה זאת אומרת?

מירי רגב: כשיש נשיא מדינה וראש ממשלה זה לא אירוע לאומי?

<אפרת דובדבני: ראש הממשלה לא היה באירוע הזה.

מירי רגב: אז כשנשיא המדינה נמצא שם, זה לא אירוע?

<אפרת דובדבני: לא.

<אפרת דובדבני: יש הרבה מאוד אירועים שהנשיא מגיע אליהם, שהוא מוזמן אליהם, רוב האירועים, דרך אגב, שהנשיא מוזמן אליהם, שהם לא אירועים, לא ממלכתיים ולא רשמיים ולא מושמע בהם המנון.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: כמה כסף אתם השקעתם?

<אפרת דובדבני: לא שקל אחד אפילו.

מירי רגב: בית הנשיא לא השקיע שקל.

<אפרת דובדבני: זה היה אירוע שהנשיא הוזמן אליו, אבל זה לא היה אירוע שלנו.

מירי רגב: מי ארגן את האירוע הזה?

<אפרת דובדבני: האירוע בבלומפילד אורגן על ידי, בגדול, בתחילה על ידי משרד ראש הממשלה, אם אני לא טועה.

<אפרת דובדבני: הוא ארגן את הישיבות, אצל יוסי קטריבס, שעשה עבודה מאוד טובה - - -

מירי רגב: אבל מי יזם את האירוע הזה?

מירי רגב: מי יזם את הבאת ברצלונה לארץ?

<אפרת דובדבני: הנשיא הזמין את ברצלונה ארצה, שנענו, וברצלונה עצמם לקחו כאן קבוצה, אני לא זוכרת אפילו מה שמה, מה שמה של הקבוצה?

<אפרת דובדבני: קומטק, שהם אלה שארגנו להם את כל האירוע.

<אפרת דובדבני: הם עבדו מול כל הגורמים - - -

מירי רגב: מי מימן את ההגעה שלהם?

<אפרת דובדבני: הקבוצה עצמה מימנה את הכול והם אפילו, מה שקרה זה שהרבה מאוד אנשים רצו לקבל כרטיסים ולא היו כרטיסים, למה?

<אפרת דובדבני: כי קבוצת בארסה אמרה 'אנחנו מממנים את האירוע, אנחנו לא רוצים שהאירוע יהיה מסחרי בשום אופן', ובגלל זה לא היו כרטיסים והיחידים שבעצם נכנסו לאצטדיון היו ילדים, ילדים שהביאו אותם משרד החינוך, משרד התרבות והספורט, ויש בזה משהו מאוד יפה, שהאירוע חשוף רק לילדים ולא לכל מיני כאלה שיש להם כסף.

מירי רגב: זאת אומרת שבית הנשיא לא העביר כסף לסוגיה הזאת.

מירי רגב: הייתה חסות לאירוע הזה?

<אפרת דובדבני: כנראה שבארסה עצמה, היא מימנה את הכול.

<אפרת דובדבני: משרד החינוך, אם אני לא טועה, אני לא רוצה לדברר אתכם, אבל משרד החינוך נתן את הסיוע הכספי להביא ילדים, לדאוג שם לביטחון שלהם - - -

מירי רגב: אבל מי נתן חסות לאירוע הזה?

<אפרת דובדבני: זה אירוע של בארסה, בארסה עצמה.

מירי רגב: בארסה נתנה לעצמה את החסות, במדינת ישראל?

<אפרת דובדבני: ובגלל זה חשוב לנו - - -

מירי רגב: רגע, אני רוצה להבין.

מירי רגב: אני יכולה להגיע לבארסה ולתת חסות לעצמי?

<אפרת דובדבני: זה לא חסות, את רוצה לקיים אירוע.

מירי רגב: אני שואלת שאלה פשוטה, מי נתן חסות לאירוע הזה?

<אפרת דובדבני: אז אני עונה לך לגמרי, קבוצת בארסה.

מירי רגב: מי אתה?

<דניאל זהר זונשיין: אני ממשרד החוץ.

מירי רגב: אז אולי אתם תעזרו לנו.

מירי רגב: מישהו יכול לעזור לי?

מירי רגב: מי נתן חסות לאירוע הזה?

<אפרת דובדבני: לא כל מי שמגיע צריך לתת לו חסות.

<אפרת דובדבני: אין מושג כזה לתת חסות לכל אירוע.

מירי רגב: כן, אבל הם באו, מי אירח אותם?

מירי רגב: אני יודעת שכשבא לכנסת מישהו יש מישהו שמארח אותו.

<אפרת דובדבני: כל מקום שהם הגיעו - - -

מירי רגב: אבל היה להם איזה מישהו על שארגן אותם?

מירי רגב: שהיה איתם בקשר?

<אפרת דובדבני: מישהו-על שארגן אותם זה קבוצת קומטק, שעמדה בקשר עם הגורמים, מכיוון שהם נפגשו עם משרד החינוך - - -

מירי רגב: מי זה קומטק?

<אפרת דובדבני: אתם לא הזמנתם אותם.

<דניאל זהר זונשיין: < דניאל בנעים הוא המנכ"ל.

<דניאל זהר זונשיין: >

מירי רגב: זאת אומרת דני בנעים יזם את האירוע, לא משרד רוה"מ, לא משרד הנשיא.

מירי רגב: אני רוצה להבין, זה אירוע פרטי?

מירי רגב: האם האירוע הזה היה אירוע פרטי?

<אפרת דובדבני: זה אירוע שהם ארגנו.

מירי רגב: אני שואלת האם זה היה אירוע פרטי.

<אפרת דובדבני: זה אירוע שהם ארגנו אותו - - -

מירי רגב: אבל אני שואלת אם זה אירוע פרטי.

<אפרת דובדבני: אבל אני עונה לך, כמו שבמדינה עונים בדרך כלל.

<אפרת דובדבני: זה אירוע שמומן על ידי קבוצת בארסה, ההחלטה לעשות את משחק הכדורגל הזה היא של קבוצת בארסה וזה היה גם מימון שלהם.

<אפרת דובדבני: משרד החינוך סייע, ושוב פעם, אני לא רוצה להיות הדוברת פה, להביא את הילדים ויפה עשו.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: אני שואלת את משרד החינוך, מדוע מיליון שקלים על חשבון משלם המיסים, שילמתם על אירוע פרטי של בארסה?

<ארז אשל: היה כאן אירוע שבו משרד החינוך נקרא להיות שותף.

מירי רגב: על ידי מי הוא נקרא?

<ארז אשל: על ידי משרד ראש הממשלה הוא נקרא להיות שותף באירוע.

<ארז אשל: משרד החינוך ראה באירוע הזה הזדמנות גם לאפשר לילדים בחופש להיות חלק מאירוע מרשים, 12,000 ילדים, ובאותו זמן להשיק את הנושא השנתי של משרד החינוך שהוא 'האחר הוא אני'.

מירי רגב: נראה לך שבפרויקט 'האחר הוא אני', שהוא כל כך מדבר על כל אחד והסובלנות של אחד כלפי השני, ההמנון של מדינת ישראל צריך להיות מושמע?

<ארז אשל: בוודאי שכן.

מירי רגב: למה ההמנון לא הושמע?

<ארז אשל: אין לי מושג.

<ארז אשל: אני ידעתי עד לרגע האחרון, הייתי שם בתוך האירוע בתור מנהל מינהל חברה ונוער, גם שר החינוך דרש בצורה מאוד ברורה, שההמנון יושמע.

מירי רגב: אז מה קורה?

מירי רגב: אז שר החינוך, לא מתייחסים אליו?

מירי רגב: הוא נותן מיליון שקלים - - - ממי דרשת שההמנון יושמע, דרך אגב?

<ארז אשל: ממערך ההפקה.

<ארז אשל: מערך ההפקה של האירוע.

<ארז אשל: גם היה צוות של הלהקה המשולבת של תנועות הנוער, שהיה שם במקום, היו גם הופעות מחוץ ל - - -

מירי רגב: מי זה מערך ההפקה?

מירי רגב: זה קומפקט הזה?

<שי שטרית: קומטק.

<ארז אשל: נדרש בצורה ברורה, וגם היה ברור בתוך התכנית שהולך להיות מושמע המנון המדינה מבחינתנו.

מירי רגב: זאת אומרת שמי שהחליט לא להשמיע את ההמנון זה הגוף הפרטי.

מירי רגב: הגוף הפרטי שאנחנו באנו ועשינו לו כבוד ופרסמנו את זה והנשיא הגיע, כנשיא, כי הוא לא איש אישי, הוא נשיא, שר החינוך הגיע כשר חינוך, השקענו כסף, באנו והבאנו תלמידים ובעצם מי שהחליט זה הבחור הזה, הקומטק הזה.

<ארז אשל: לא יודע.

מירי רגב: מה אתה לא יודע?

מירי רגב: אני רוצה לדעת מי החליט על זה.

מירי רגב: מה את אומרת, אפרת, מי החליט על זה?

<אפרת דובדבני: את רוצה שאני אגיד מה אני חושבת?

מירי רגב: כן.

<אפרת דובדבני: אני חושבת שאת בתור אשת הסברה, שבאת מתוך ההסברה - - -

מירי רגב: ההסברה כרגע לא חשובה, אני שואלת אותך כרגע שאלה - - -

<אפרת דובדבני: לא חשובה?

מירי רגב: לא, הכבוד הלאומי שלנו יותר חשוב.

מירי רגב: מסי בסוף לא יהיה כל החיים שלו, מדינת ישראל, הדגל וההמנון יהיו כל החיים שלהם.

מירי רגב: להצטלם עם מסי זה נחמד, אבל יותר חשוב לנו להצטלם עם הדגל ועם ההמנון.

<אפרת דובדבני: לא, לא, מה שאני רוצה להגיד פה - - -

מירי רגב: לא, אל תגידי לי, אני שואלת אותך שאלה, בתוך הוועדה שלי ייצאו דברים מאוד ברורים, אל תדאגי - - -

<אפרת דובדבני: לא, מתוך הוועדה שלך צריכה לצאת קריאה יפה לבארסה - - -

מירי רגב: בטח, תצא קריאה.

מירי רגב: מאה אחוז, לבארסה תצא קריאה.

מירי רגב: בארסה שומרת על הכבוד הלאומי שלה, תיכף נדבר על בארסה, מה שאנחנו לא מצליחים לעשות, בגלל מסי כנראה.

מירי רגב: הוא כל כך מבלבל אותנו שלא הצלחנו לשמור על הכבוד הלאומי שלנו, אבל תיכף נדבר על זה.

<אפרת דובדבני: -- - היה צנוע מאוד ונחמד מאוד, אני חייבת להגיד.

מירי רגב: מצוין, רק שהמדינה שלנו, צריך לזכור שיש לנו מדינה, הנשיא צריך לזכור שהוא נשיא מדינת ישראל, לא בארסה ולא או"ם.

<אפרת דובדבני: אני רוצה להגיד משהו - - -

מירי רגב: תיכף נדבר.

<אפרת דובדבני: לא, אבל יש פה טון לא נעים כלפי הנשיא.

מירי רגב: יש טון מאוד נעים, אני לא מדברת על הנשיא, אני מדברת עכשיו על ה - - -

<אפרת דובדבני: בואו נשנה את הטון הזה וכרגע.

מירי רגב: מה שאני מבינה ממך, שאתה בעצם קיבלת הנחיות.

<ארז אשל: אנחנו התכוונו לשמוע את ההמנון.

מירי רגב: אז מה אמרו לכם?

מירי רגב: כששאלתם למה אין את ההמנון, מה אמרו לכם?

<ארז אשל: רק אחרי האירוע ידענו שלא היה את ההמנון.

מירי רגב: רק אחרי האירוע.

<שי שטרית: אנחנו כמשרד הספורט, אני רוצה להדגיש, שלא היינו מעורבים בכלל בסוגיית השמעת ההמנון, אבל גם המשרד וגם השרה בהחלט התכוונו שכן ההמנון יישמע בבלומפילד באירוע שהיה.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: אני לא מבינה איך שרים מתכוונים ובסוף חברה פרטית עושה מה שהיא רוצה.

<שי שטרית: עוד פעם, אנחנו לא היינו מעורבים בכל ההליך של ההפקה.

מירי רגב: אבל איך יכול להיות שחברה פרטית - - -?

מירי רגב: מישהו יכול להשיג לי את החברה הפרטית הזאת?

מירי רגב: מישהו שנדבר איתו תוך כדי הדיון?

מירי רגב: יש ודאי למישהו את הטלפון של בעל החברה.

מירי רגב: מי זה בעל החברה?

<דניאל זהר זונשיין: דניאל בנעים.

מירי רגב: יש לך את הטלפון שלו במקרה?

<דניאל זהר זונשיין: אני אבדוק, אני לא בטוחה.

מירי רגב: סתם מעניין אותי לדבר איתו, נראה מה - - -

<דניאל זהר זונשיין: לי אין את הטלפון שלו, אבל הייתה מעורבות של מרכז פרס לשלום, עד כמה שאני יודע.

<דניאל זהר זונשיין: הם היו הגוף שקישר את הנושא של הגעת הקבוצה לארץ.

<אפרת דובדבני: זה היה בשלב הראשוני.

<דניאל זהר זונשיין: זה היה בשלב הראשוני, אבל הם אלה שחיברו את הדברים עם הנציגים של בארסה בארץ, צימרמן וחבורתו.

<דניאל זהר זונשיין: אני הייתי ברוב הישיבות שהיו במשרד ראש הממשלה בנושא הזה.

מירי רגב: זאת אומרת שמרכז פרס לשלום הוא - - -

<דניאל זהר זונשיין: הייתה לו מעורבות, אני לא יכול להגיד לך באיזה מידה.

<אפרת דובדבני: אני אסביר.

<אפרת דובדבני: מרכז פרס לשלום לפני כמה חודשים, כשבארסה הגיעו, הם גם פנו - - -

<ארז אשל: לא, מרכז פרס לשלום היו מעורבים עד הסוף.

<ארז אשל: עד הרגע האחרון.

<ארז אשל: גם באירוע הם היו בין מנהלי האירוע.

<ארז אשל: גם אלה הדמויות המרכזיות שהיו מעורבות.

<ארז אשל: שרק לא נתבלבל.

מירי רגב: אז מרכז פרס לשלום ארגנו את כל האירוע הזה?

<ארז אשל: גם שם, הדמויות המרכזיות במרכז פרס לשלום הם היו המנהלים של האירוע על המגרש.

<ארז אשל: הם היו על המגרש, הם אישרו למי להיכנס ולצאת.

<אפרת דובדבני: אני לא רוצה לדבר בתור מרכז פרס, כי אני לא רואה שהם הוזמנו לדיון הזה.

מירי רגב: הם הוזמנו, אבל הם לא באו.

מירי רגב: כנראה הייתה להם סיבה למה הם לא הגיעו.

<אפרת דובדבני: אני לא חושבת.

<אפרת דובדבני: אני חושבת שגם משרד ראש הממשלה לא נמצאים פה.

מירי רגב: גם הם לא הגיעו.

<אפרת דובדבני: והם אלה שריכזו את כל העניין.

<ארז אשל: בדיוק, משרד רוה"מ הוא זה שהוביל את כל האירוע.

מירי רגב: מי במשרד רוה"מ?

<דניאל זהר זונשיין: יוסי קטריבס, משנה למנכ"ל, הוא ישב בראש הדיונים שהיו אצלם בנושא הזה.

<דניאל זהר זונשיין: בתור מי שהיה ברוב הדיונים האלה בחודשיים האחרונים, חוץ מאחד שהיה בתל אביב, אני לא זוכר שנושא ההמנון אי פעם עלה כנושא בדיונים.

<דניאל זהר זונשיין: בדיונים שהיו במשרד ראש הממשלה.

<דניאל זהר זונשיין: היו גם דיוני משנה וכו', לא זוכר שנושא ההמנון עלה כאישיו.

מירי רגב: זה לא צריך לעלות, כי זה צריך להיות ברור שמשמיעים את ההמנון.

<דניאל זהר זונשיין: אני אומר שזה לא עלה.

מירי רגב: אבל מי בסוף אישר את הליין אפ של המשחק?

מירי רגב: מרכז פרס לשלום?

<דניאל זהר זונשיין: אני חושב שקטריבס היה זה שהוביל את הדברים ותיאם בין הגופים, אבל היו גם דיוני משנה בנושאים ספציפיים, אם זה המשטרה, אם זה נושאי ביטחון וכו'.

<דניאל זהר זונשיין: וקומטק היו אלה שבעצם היו אנשי הקשר בסיפור.

מירי רגב: לא נראה לי הגיוני שחברה פרטית קובעת אם יושמע ההמנון או לא יושמע ההמנון.

מירי רגב: זה נראה לי מאוד מאוד מוזר, הדבר הזה, ויש לי תחושה שכאן היו כמה דברים מאחורי הקלעים שאנחנו לא מכירים אותם.

מירי רגב: נראה לי לא הגיוני שבמשחק מהסוג הזה לא מושמע ההמנון.

מירי רגב: אני מבינה שגם משרד החוץ חושב ככה, גם משרד התרבות חושב ככה וגם משרד החינוך חושב ככה.

מירי רגב: האם מנכ"לית בית הנשיא חושבת ככה גם?

<אפרת דובדבני: אנחנו תמיד, אבל תמיד, בעד ההמנון.

מירי רגב: אתם תמיד בעד ההמנון.

מירי רגב: למה לא דאגתם לדוגמה שההמנון יהיה שם, שיושמע ההמנון?

<אפרת דובדבני: אנחנו יכולים לחייב המנון רק כשיש אירוע ממלכתי ואירוע רשמי, וכיוון שזה לא היה וזה היה אירוע שהוא אימון ולא אירוע שהוא אפילו משחק, אין בזה משהו שהוא דורש לפי הנוהל.

מירי רגב: נשמע לי מוזר, התשובה שלך.

מירי רגב: אני מאמינה שלצופים יש קצת יותר אינטליגנציה ממה שזה נראה, אני מקווה שאת מאמינה לתשובה שלך.

מירי רגב: זאת אומרת מה זה אימון?

מירי רגב: כשבארסה מגיעים לכאן לאימון והיום ברצלונה זאת הקבוצה הכי מוכרת בעולם, כמו שאמרתם, לא סתם חשבתם ללכת על בארסה, אלא בגלל שבעצם אתם רוצים להעביר את המסר של שלום, אנחנו רוצים להעביר את המסר לשלום בתוך מדינת ישראל, מדינת היהודים, עם הדגל והסמלים שלה.

מירי רגב: זה לא נראה הגיוני, שבמשחק כזה של אימון, או כל דבר אחר, יושמע ההמנון של מדינת ישראל בצד הדגל?

<אפרת דובדבני: בוודאי.

מירי רגב: אז למה זה לא קרה?

מירי רגב: אתם, בית הנשיא, שכל כך דואגים שכשהנשיא מגיע הכול יהיה בדיוק כמו כללי הפרוטוקול, שיהיה מסודר, למה לא דאגתם שלפחות, אם זה לא הפרוטוקול, ששם יושמע ההמנון?

מירי רגב: הנשיא מגיע בכל זאת לאירוע כזה חשוב, כל העולם רואים, הבאנו 12,000 ילדים, ניצבים בעצם, הם הגיעו כניצבים, הרי למה הם הגיעו לשם, הילדים?

<אפרת דובדבני: הילדים הגיעו לשם כדי להיחשף לאחד המשחקים הכי מרגשים אולי שהיו להם?

<אפרת דובדבני: למה ניצבים?

מירי רגב: איך בדיוק היה להם?

מירי רגב: במה?

מירי רגב: שהם ראו את המשחק?

מירי רגב: בזה שחלקם שיחקו את המשחק?

מירי רגב: אני שואלת אותך שאלה.

<אפרת דובדבני: אותי אישית כדורגל לא מעניין, אבל כנראה שאת הילדים האחרים זה מעניין.

<אפרת דובדבני: אני מתארת לעצמי שיש פה כמה בשולחן הזה שחושבים אחרת ממני וממך.

<אפרת דובדבני: נכון?

<אפרת דובדבני: יש לי דרך אגב סיכות של בארסה, אני מתארת לעצמי שיש פה כאלה שמאוד יתרגשו מזה.

<אפרת דובדבני: אני אישית לא, אני מתארת לעצמי שגם את לא.

מירי רגב: אני מאוד מתרגשת מזה, אבל אני גם מתרגשת מאוד מהדגל וההמנון, בוודאי כשמדובר על הנשיא.

<אפרת דובדבני: אני יכולה להבטיח לך שגם אנחנו, וגם אנחנו בבית הנשיא.

מירי רגב: ארז, מה אתם למדתם, משרד החינוך, מהאירוע הזה?

<ארז אשל: מה הכוונה מה למדנו?

מירי רגב: מה למדתם?

מירי רגב: להבא יפנו אליכם שוב, מרכז פרס בהתחלה, וההפקה הזה, קומפק, קומטרס, מה למדתם מזה?

מירי רגב: בארסה היום, מחר זה יהיה מדריד, מחרתיים זה יהיה קבוצה אחרת, הרי כולם אנשים, הם בני חלוף.

מירי רגב: מה למדתם מזה?

<ארז אשל: ברמה עקרונית, מעשית, בכל אירוע ממלכתי או אירוע רשמי או אירוע שבו שר החינוך משתתף - - -

מירי רגב: זה היה בעיניכם אירוע רשמי?

<ארז אשל: או אירוע שיש בו יסוד טקסי, במשרד החינוך משתדלים שיושמע המנון המדינה, וכך יהיה להבא.

מירי רגב: כן, זה לא קרה עכשיו, אבל כך זה יהיה להבא.

<ארז אשל: בוודאי.

<ארז אשל: כך זה היה בעבר, ככה זה יהיה - - -

מירי רגב: זו הייתה גם פשלה שלכם, שזה לא קרה.

<ארז אשל: האם זו הייתה פשלה שלנו?

<עופר האן: אני ראש המטה של השר.

<עופר האן: אני רוצה להבהיר שני דברים, שנראה לי שיש פה חוסר הבנה.

<עופר האן: דבר ראשון, אנחנו לא התקשרנו מול, לא מרכז פרס לשלום הביא אותנו לאירוע הזה, אנחנו אפילו לא ידענו שהם שותפים עד שלב מסוים, אנחנו נקראנו לאירוע הזה על ידי משרד ראש הממשלה והרמנו את הכפפה לעשות אירוע חינוך.

<עופר האן: במסגרת המימון של משרד החינוך, יותר מ-12,000, 14,000 ילדים נטלו חלק באירוע, מעבר לזה אנחנו - - -

מירי רגב: איזה אירוע חינוכי היה שם, מעבר לזה שהם צפו במשחק?

<עופר האן: קודם כל עוד לפני המשחק, כחלק מהתקציב שמימנו, הוקמו ביתנים מסביב לכל אצטדיון בלומפילד שבהם לקחו חלק להקות של חינוך מיוחד, של אוטיסטים, של נכים, באו ושרו והציגו והופיעו.

<עופר האן: מבחינתם זו הייתה חשיפה ובמה מדהימה וכל הילדים צפו בהם.

<עופר האן: כל המסרים, ארז דיבר על השקת הנושא השנתי שלנו, המסרים של משרד החינוך של 'האחר הוא אני', זו הכותרת שאנחנו נותנים לכל השנה שלנו, לקחו חלק באירוע, גם במופע שהיה עוד לפני שבארסה עלתה, סדר גודל של שלושת רבעי שעה בשיתוף ילדים שלנו עם המסרים שלנו, וכמובן מערך היסעים אדיר, להביא ילדים מדן עד אילת.

<עופר האן: אבל כל זה בצד.

<עופר האן: לגבי סוגיית ההמנון.

<עופר האן: אני לא אחראי על המשרד, אני אחראי על שר החינוך והיות ששר החינוך השתתף באירוע הזה, כמו בית הנשיא שמייצגים את הנשיא, בשלב די מוקדם בדיון על הליין אפ עלתה שאלת ההמנון - - -

מירי רגב: מי היה בדיון על הליין אפ?

<עופר האן: אנשי בית הנשיא לא השתתפו בדיון הזה.

<עופר האן: מי שהשתתפו בו זה אנחנו, יחד עם ההפקה ואנשי מרכז פרס לשלום, שגם להם הייתה קבוצת ילדים באירוע.

<עופר האן: מסיבות כאלה ואחרות הייתה שם אולי מחשבה למישהו שההמנון לא יושמע, אני יצאתי לרגע - - -

מירי רגב: למי זה לא היה?

<עופר האן: לא, להפקה.

<עופר האן: הם אמרו, יהיה פה המנון, לא יהיה פה המנון.

<עופר האן: אמרתי להם, 'חבר'ה, תנו לי שנייה', התייעצתי עם השר כדי להיות בטוח במה שאני אומר, חזרתי לחדר בנוכחות של לדעתי 15 איש שהיו שם, כולל מנכ"ל החברה וכולם, אני הודעתי שמבחינתנו, מבחינת שר החינוך, אין פה אופציה אחרת, זה או שמשמיעים את ההמנון או שמשמיעים את ההמנון, או שאנחנו לא יכולים להיות חלק מהאירוע.

מירי רגב: הייתם חלק באירוע למרות שלא השמיעו את ההמנון.

מירי רגב: זה שאמרתם זה בסדר.

<עופר האן: התקבלה שם הבנה והחלטה שההמנון יושמע, כמו המסרים האחרים שאנחנו דרשנו שיהיו בתוך האירוע - - -

מירי רגב: ההמנון הקטלוני הושמע?

<אפרת דובדבני: לא.

<אפרת דובדבני: אני הייתי במשחק, לא היה המנון.

<עופר האן: התקבלה שם החלטה שבוודאי ההמנון יושמע.

<עופר האן: זה היה נכון לנקודת הזמן הזו.

מירי רגב: זאת אומרת באתם לאירוע ובאירוע נוכחתם שאין המנון.

מירי רגב: זה בעצם מה שהיה.

<עופר האן: בסוף האירוע.

<עופר האן: בדיעבד.

מירי רגב: זאת אומרת חיכיתם ש - - -

<עופר האן: אנחנו, הצוות המקצועי של משרד החינוך - - -

מירי רגב: רגע, אני רוצה רגע להבין, האם ידעתם מראש שלא יושמע ההמנון בסופו של דבר או לא?

<עופר האן: מה שאני הבנתי מאנשי לשכת הנשיא, זה כמו שאמרה פה אפרת, יש להם פרוטוקולים מדויקים לדברים האלה, הם עובדים לפי הפרוטוקולים והם קיבלו החלטה לפי הפרוטוקול.

מירי רגב: אבל בעל המאה הוא בעל הדעה.

מירי רגב: אתם שמתם מיליון שקלים, אתם קובעים.

מירי רגב: בית הנשיא לא קובע כלום, כי הם בעצם - - -

<אפרת דובדבני: נאמר שם במפורש שאנחנו בעד ההמנון.

<אפרת דובדבני: גם נאמר שם במפורש שעל אף שאנחנו מבינים בפרוטוקולים - - -

מירי רגב: לא, שנייה רגע, אני רוצה להבין.

<אפרת דובדבני: האמת היא שזה מתחיל להיות - - -

מירי רגב: לא, זה לא מתחיל, זו בדיוק הסוגיה.

מירי רגב: זה בדיוק העניין, ההמנון זה לא משהו, זה עוד ג'ינגל, מה שחשוב זה מסי והתמונות והנשיא שהצטלם עם כל העולם ואחותו, אבל המדינה הזאת לא חשובה והמדינה הזאת חשובה, וכשיהיה פה משחק של בארסה, מצדי שלא יבואו לפה.

מירי רגב: עם כל הכבוד לחינוך.

מירי רגב: בסוף יש לנו מדינה שאנחנו צריכים לשמור ולהגן על כבודה ופה זה לא קרה, ואני רוצה להבין למה שמו מיליון שקלים מתקציבי ולא היה שם המנון.

מירי רגב: יש כאן את חוק הדגל וההמנון ואנחנו נתקן אותו.

מירי רגב: יש גבול כבר למה שאומרים, ההמנון זה לא רציני.

מירי רגב: כמו אברמוביץ, מה זה המנון?

מירי רגב: עוד ג'ינגל, מר אברמוביץ, אבל מתחילים בהמנון ועובדים אחר כך לאסירים ועוברים אחר כך לריבונות.

מירי רגב: להמנון יש משמעות והדיון הזה פה הוא על ההמנון, לא על המשחק.

מירי רגב: איזה מין דבר זה, להגיד לי שההמנון לא חשוב?

<אפרת דובדבני: מישהו אמר שההמנון לא חשוב?

מירי רגב: לא, אז מה את אומרת לי לאן זה הגיע?

מירי רגב: זה הגיע, זו השאלה שלי, אני לא שואלת על שום דבר אחר.

מירי רגב: אני רוצה לדעת למי להפנות אחר כך את המכתב שלי, לראש הממשלה?

מירי רגב: לנשיא?

מירי רגב: לשר החינוך?

מירי רגב: שר החינוך שם מיליון שקלים, אני בוועדת הכספים לא הולכת יותר להעביר כסף למשרד החינוך, אני מודיעה לך.

מירי רגב: לא תקבלו כסף, אם הכסף הולך לדברים מהסוג הזה, כשאתם בעצמכם לא עושים את מה שאתם נדרשים לעשות, זו בעיה.

מירי רגב: עם כל הכבוד, שר החינוך שי פירון נתן מיליון שקלים, הוא היה צריך לוודא - - -

<ארז אשל: יושבת ראש הוועדה, אחד, היה אירוע, מצד אחד מכובד, משמעותי ל - - -

מירי רגב: אין לי ספק, עזוב, אני לא מדברת על זה, אני בטוחה שהיה - - - דרך אגב, לא רק מכובד, מרגש.

<ארז אשל: משמעותי לילדים.

מירי רגב: בטוח.

<ארז אשל: עם כל הדברים מסביב.

<ארז אשל: כל המערך המקצועי, כולל שר החינוך, ידעו שיהיה המנון.

מירי רגב: אבל אומר כאן הרמ"ט (ראש המטה) משהו אחר.

<ארז אשל: יכול להיות, אבל עד הרגע האחרון, יש לי פה את הליין אפ, אני הייתי אחראי מקצועית.

מירי רגב: שנייה רגע, אומר פה הרמ"ט משהו אחר.

מירי רגב: אומר פה הרמ"ט, והוא אומר את זה בצורה הכי אמיתית ושקופה ואנחנו רוצים לתקן את הדברים להבא, ואומרת כאן מבית הנשיא, ואני מכבדת את מה שהיא אומרת, זה לא אירוע של בית הנשיא ולכן לא פעלו על פי הפרוטוקול, והיא צודקת, על פי הפרוטוקול יכול להיות שלא צריך להיות מנוגן ההמנון, אני הייתי חושבת אחרת, אבל בואו נעזוב, כי בית הנשיא מתנהג לפי פרוטוקול.

מירי רגב: אומר פה הרמ"ט, אנחנו באנו לדיונים, היו מספר דיונים, בדיונים האלה עלתה סוגיית ההמנון ושר החינוך בא וביקש, בגלל שהוא אדם ערכי והוא אדם שמבין את המשמעות של ההמנון, שם כסף ואמר 'אני רוצה שיושר ההמנון'.

מירי רגב: פנה לבית הנשיא, בית הנשיא הבהירו לו שבאירוע כזה, על פי הפרוטוקול, לא חייב להיות המנון, אני צודקת?

<עופר האן: אנחנו לא פנינו עם זה לבית הנשיא, אנחנו דיברנו עם ההפקה.

מירי רגב: ההפקה, קומטק, הם קבעו.

<מאיר סוויסה: אנחנו מימנו אירוע פרטי?

מירי רגב: כן, מימנו אירוע פרטי.

<מאיר סוויסה: מדינת ישראל מימנה אירוע פרטי?

מירי רגב: כן, זה מה שקרה.

מירי רגב: הם יחזירו את הכסף, דרך אגב.

מירי רגב: על זה אני - - - על זה דרוש ועדת חקירה.

מירי רגב: מיליון שקלים, במקום לתת למתנ"סים ולילדים המוגבלים האלה נתנו עכשיו לממן הפקה.

מירי רגב: מיליון שקלים, אני רוצה עכשיו מיליון שקלים שתיתן לילדים המוגבלים.

<מאיר סוויסה: עבר כסף מימון לקומטק?

<מאיר סוויסה: עבר לחשבון קומטק?

<ארז אשל: לא, חבר'ה, לא - - -

מירי רגב: די, מה קורה פה?

מירי רגב: אני רוצה לדעת רגע איפה הבעיה.

<ארז אשל: אני אענה לך עוד פעם.

מירי רגב: אם הבעיה היא פרוטוקול, נתקן את הפרוטוקול.

מירי רגב: אני רוצה לדעת מה היה כאן.

<ארז אשל: קודם כל ברור מאוד שמה שצריך להיות מתוקן אתם תדעו לתקן.

<ארז אשל: אני אומר, משרד החינוך מימן את ההסעה של התלמידים, את ההזנה של התלמידים, את האבטחה של התלמידים.

<ארז אשל: אנחנו שילמנו בתוך עצמנו לתוך הדברים הללו.

<ארז אשל: ומשרד החינוך, בצד הנוסף, ידע לאורך כל הדרך - - -

מירי רגב: אתה אומר את זה בפני הרמ"ט?

<ארז אשל: אני אומר בשמי, אני ארז אשל, שהיה אחראי מנהל מינהל חברה ונוער, יש לי גם את הלו"ז, שכאן כתוב, הבאנו גם להקה לצורך הדבר - - -

<מאיר סוויסה: כתוב בלו"ז - - - ?

<ארז אשל: המנון המדינה, אתה יכול לראות.

<מאיר סוויסה: באיזה שלב?

<ארז אשל: המנון מדינת ישראל, בשש וחצי המנון מדינת ישראל.

מירי רגב: אתה ידעת באיזה שהוא שלב שלא יהיה המנון?

<עופר האן: אני אומר לך שאנחנו סיכמנו כבר בשלב מוקדם שיהיה המנון.

מירי רגב: הבנתי, ואחר כך הבנתם?

<עופר האן: וככה הבנו ממש עד בסמוך לאירוע.

<עופר האן: לצורך העניין, לא השר, לא גורמי המקצוע, הם בכלל לא ידעו מהדבר הזה.

<עופר האן: הם בכלל לא ידעו, הם ידעו לאורך כל הזמן, כמו שארז אומר, שיהיה המנון.

<עופר האן: כך גם השר ידע.

<מאיר סוויסה: מישהו מחק את ההמנון מהשורה.

<מאיר סוויסה: תראה לה את זה.

מירי רגב: מי מחק את ההמנון?

מירי רגב: ההפקה?

מירי רגב: באישור של מי?

מירי רגב: תיכף נדבר עם ההפקה.

מירי רגב: זה פשוט מעניין אותי לדעת.

<עופר האן: תתקשרי להפקה ותשאלי אותם.

<מאיר סוויסה: רגע, אתה אומר שתתקשר להפקה ואתה - - -

מירי רגב: רק שנייה, אבל איך אתה יכול לתאם דבר כזה עם ההפקה?

מירי רגב: אתה, כנציג שר החינוך, מעביר מיליון שקלים, איך זה יכול להיות?

<מאיר סוויסה: אתה אומר לי עכשיו 'תלך דבר עם ההפקה'?

<מאיר סוויסה: אתה מגלגל את האחריות להפקה?

<עופר האן: אני יכול לענות?

<מאיר סוויסה: ההפקה לא חייבת דין וחשבון.

<עופר האן: רגע אחד, נראה לי שיש בינינו אי הבנה.

<עופר האן: שאלה יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת רגב, מי אמר להפקה לא לשיר את ההמנון.

<עופר האן: אני אומר שאני לא יכול לענות בשם ההפקה.

<מאיר סוויסה: אני שואל, האם מדינת ישראל העבירה כסף לחשבון הפרטי של קומטק?

<עופר האן: אני לא בקי בחוזה.

<עופר האן: זה לא תפקידי.

<מאיר סוויסה: יש תקציב של 1,100,000 שקלים לטובת העניין - - -

מירי רגב: עזוב, נו, הם לא יודעים למי העבירו את זה.

<מאיר סוויסה: האם הועבר כסף משלם המיסים לקופת קומטק?

<עופר האן: אני לא מתקשר בשם המשרד, אני לא בקי בחוזים.

<מאיר סוויסה: אף אחד לא בקי פה בחוזה הזה?

<מאיר סוויסה: אני שואל לאן עברו מיליון השקלים ממשלם המיסים?

<עופר האן: אתה יכול לשאול שוב, אני אומר לך שאני - - -

<מאיר סוויסה: אתה לא יודע.

<עופר האן: אני לא הגורם המקצועי במשרד.

<מאיר סוויסה: אתה אומר לי שאתה לא יודע, נכון?

<ארז אשל: אם אתה תרצה, בגלל שזו אחריותי, כל דבר שיצטרך, אני גם אוציא דוח, אם אתה צריך, בדיוק.

<מאיר סוויסה: תוציא דוח לוועדה.

<ארז אשל: אתה מנהל הוועדה?

<מאיר סוויסה: לא, אני לא מנהל.

<ארז אשל: סליחה, לא ידעתי.

<ארז אשל: עוד פעם, מי אתה?

<מאיר סוויסה: אני הדובר.

<ארז אשל: אז אוקיי, אז בכלל התבלבלנו עם מי אני מדבר.

<ארז אשל: התבלבלנו קצת.

<ארז אשל: התבלבלנו, נכון?

<ארז אשל: אתה דובר.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: זאת אומרת אתם העברתם כסף ואתה לא יודע למי.

מירי רגב: אתה רק הרמ"ט של השר.

<ארז אשל: אני האחראי, אבל אני הגורם המקצועי.

<ארז אשל: אני אחראי, כספים עוברים דרכנו.

מירי רגב: אז למי העברת את הכסף?

<ארז אשל: עוד לא העברתי שום כסף, אנחנו נמצאים בתהליכים.

<ארז אשל: את יודעת, יש אירוע, היה אירוע, אירוע מכובד, אירוע משמעותי, אירוע שככל אירוע מפיקים לקחים ומשתפרים לאירועים הבאים.

מירי רגב: אתם מתכוונים לשלם את האירוע הזה, למרות שאמרתם שאם לא יהיה ההמנון לא תשלמו לו?

<ארז אשל: עוד פעם, אנחנו הבאנו 12,000 תלמידים, מקומות נוספים השלימו עוד תלמידים, אנחנו צריכים לשלם לחברות ההיסעים, אנחנו צריכים לשלם את המזון.

<ארז אשל: יושבת ראש הוועדה, האירוע לעצמו מול התלמידים הוא אירוע משמעותי מאוד, עם המסרים המשמעותיים שעברו בו.

מירי רגב: יש למישהו משהו להוסיף?

מירי רגב: משרד התרבות, יש לכם אולי משהו להגיד?

מירי רגב: הסקתם מסקנה מהאירוע הזה?

מירי רגב: (שיחת טלפון עם דניאל בנעים).

מירי רגב: דניאל, שלום, מדברת מירי רגב, אנחנו באמצע דיון, כך ששומעים את השיחה שלנו כולם, זה דיון בעניין השמעת ההמנון במשחק אימון של בארסה ורציתי להבין האם מדינת ישראל שילמה לכם כחברה פרטית 1,100,000 שקלים, אחד, ובי"ת, מי החליט שהוריד את ההמנון מהטקס?

מירי רגב: האם אתם החלטתם למדינת ישראל שאתם מורידים את ההמנון, או גורם אחר החליט על זה?

מירי רגב: מי קישר אתכם?

מירי רגב: מי בעצם העסיק אתכם?

מירי רגב: משרד החינוך.

מירי רגב: אוקיי, משרד החינוך.

מירי רגב: אני יודעת, רק מיליון שקלים, זה עוזר רק לכמה מתנ"סים בארץ, זה בסדר.

מירי רגב: אז משרד החינוך נתן כסף קטן, מיליון שקלים, כסף גדול לאחרים.

מירי רגב: אבל בסדר.

מירי רגב: אז משרד החינוך לקח חלק מלא באירוע, אוקיי, הבנתי.

מירי רגב: ומי הנחה אתכם להוריד בסוף את ההמנון?

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: ממי הבנתם?

מירי רגב: שאלתי ממי הבנתם.

מירי רגב: זאת אומרת גם משרד החינוך היו בישיבה ביום שישי והם ידעו שלא הולכים לשיר את ההמנון?

מירי רגב: כולם ידעו.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: מאה אחוז, תודה רבה לך.

מירי רגב: ביי.

מירי רגב: טוב, הוא אמר שישבתם בישיבה ביום שישי כולם, הבנתם שזה לא אירוע ממלכתי, כמו שאמרה כאן באמת אפרת והחלטתם לא להשמיע את ההמנון.

מירי רגב: משרד החינוך היה חלק מהדיונים האלה.

<עופר האן: אני מבקש - - -

מירי רגב: אפשר להגיד מה שאתם רוצים, כדאי שתגידו לפני שאני מסכמת, כי לפי מה שאמר פה בעל ה - - -

<ארז אשל: רגע, מי הוא זה שאמר את זה?

מירי רגב: זה ששילמתם לו מיליון שקלים.

מירי רגב: זה ששאלתם אותו אם להשמיע את ההמנון או לא.

<ארז אשל: דקה, יושבת ראש הוועדה, קודם כל אני מבהיר חד משמעית - - -

מירי רגב: אז תבהיר שוב, כדי שנבין.

<ארז אשל: הכסף, לבקשת משרד ראש ממשלת ישראל, הועבר לטובת הסעת ילדים, תלמידי משרד החינוך, להסיע.

<ארז אשל: כל אוטובוס עולה 3,000 שקל, בואי נעשה מכפלה של האוטובוסים, 50 ילדים באוטובוס - - -

מירי רגב: לא, אני שואלת אותך - - -

<ארז אשל: רגע, אני עונה.

מירי רגב: תקשיב רגע - - -

<ארז אשל: אבל את כל הזמן מדברת על מיליון שקלים ואני מסביר - - -

מירי רגב: אני שואלת אותך שאלה, הייתם ביום שישי בישיבה?

<ארז אשל: אני לא הייתי בשום ישיבה ביום שישי.

מירי רגב: כולל משרד החינוך, ככה הוא אמר.

<ארז אשל: אני לא הייתי בשום ישיבה ביום שישי, שום גורם מקצועי לא היה בישיבה ביום שישי, הגורמים המקצועיים של משרד החינוך שעבדו בצורה שיטתית מול הדברים והבהירו חד משמעית, היה ברור שיושר המנון המדינה, בצורה חד משמעית.

<ארז אשל: עכשיו תזמני אותו פעם נוספת, את הבן אדם.

<ארז אשל: אבל חזקה עלינו שאנחנו באירועים שאנחנו משתתפים - - -

מירי רגב: אני שומעת אותך, תסלח לי, ארז, ואני מתביישת.

<ארז אשל: על מה את מתביישת?

מירי רגב: אני מתביישת על התשובות שלך.

מירי רגב: אני מתביישת בתשובות שאתה נותן לי, שאתה לא ידעת שלא יהיה המנון.

<ארז אשל: באמת לא ידעתי.

<ארז אשל: גם השר לא ידע.

מירי רגב: ואתם לא ישבתם בישיבה והשר לא ידע ואף אחד לא ידע.

<ארז אשל: באמת, בצורה חד משמעית.

מירי רגב: וחברה פרטית מחליטה לבד החלטות.

<ארז אשל: אז כאן באמת ראוי שתחקרי את הדברים.

<עופר האן: יושבת ראש הוועדה, אני חושב שיש פה אי הבנה ושדברים פה נפלו בין הכיסאות.

<עופר האן: אני אומר את הדברים בצורה ברורה וישרה, כי זו דרכי.

<עופר האן: אני מתנצל אם זה לא בסדר.

<עופר האן: אנחנו הבהרנו בשלב מאוד מוקדם בדיונים שבאירוע הזה ישירו את שירת התקווה, כל עוד אנחנו אחראים על הליין אפ.

<עופר האן: החברה, יגיד לך את זה דני בנעים, את יכולה לשאול אותו אם עופר אמר, הוא יגיד לך שכן.

<עופר האן: החברה הסכימה, שמחה אפילו, הביאה את דוד ד'אור שישיר את התקווה.

<עופר האן: מרכז פרס לשלום, גם הוא, להבנתי לפחות, שמח.

מירי רגב: שילמו גם לדוד ד'אור שישיר את זה?

<עופר האן: אין לי מושג.

<עופר האן: אני לא בקי פה בחוזים בכלל.

<עופר האן: ביום שישי בצהריים, לפני האירוע, אני השתתפתי שם, ארז, כמו שהוא אומר, לא, לא הגורמים המקצועיים, גם לא השר, הם לא השתתפו, הם יכולים להגיד לי שאני לא בסדר אם לא העברתי פה את המידע, יכול להיות, אני מקבל את ההערה בהבנה.

<עופר האן: שם הובהר על ידי אנשי בית הנשיא שהטקס הוא במעמד הנשיא ואין לפי הפרוטוקול את נושא התקווה.

<עופר האן: עכשיו, יכול להיות, ופה אני אומר שיש אולי אי הבנה בינינו, יכול להיות שבאירוע שכמו שאת אומרת בעל המאה הוא בעל הדעה אנחנו היינו צריכים להבין באותה סיטואציה שהליין אפ הוא בשליטתנו.

<עופר האן: זאת לא הייתה הבנתנו.

<עופר האן: יכול להיות שגם בית הנשיא מצדו הבין - - -

<אפרת דובדבני: לא, אבל זה גם לא נכון מה שאתה אומר.

מירי רגב: זאת אומרת את זה הבנת ביום שישי.

מירי רגב: אז הבנת.

<עופר האן: אני אומר, יכול להיות שיש פה אי הבנה בינינו.

<אפרת דובדבני: אין פה אי הבנה, יש פה אי הבנה של החומר.

<אפרת דובדבני: בואו לא נגיד דברים שהם לא נכונים, כי בית הנשיא הוא בעד המנון וכשבית הנשיא נשאל מה הפרוטוקול, אז מתפקידנו גם להגיד מה הפרוטוקול ומה לא פרוטוקול.

<אפרת דובדבני: אנחנו בעד המנון ואין לנו שום בעיה עם זה, ולהיפך, אנחנו תמיד בעד ההמנון.

<אפרת דובדבני: אנחנו תמיד רק משדרגים אצלנו את האירועים בבית הנשיא, אירועים שקשורים למדינה, את מכירה את האירוע של מצטייני הנשיא, גם ביום העצמאות, שזה הפך להיות באמת אירוע ענק.

<אפרת דובדבני: אין אצלנו דברים כאלה, אז אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.

<עופר האן: אין לי שאלה, אפרת, זה פשוט.

<עופר האן: אני אגיד לך מה קרה, בסדר?

<עופר האן: הבהרתם שם את הפרוטוקול, מה הוא מחייב ומה הוא לא מחייב, הבינה באותה סיטואציה חברת ההפקה מה שהבינה וכנראה שפה, ושווה לחדד את זה, נפלו הדברים.

<עופר האן: אני אגיד איפה, לדעתי, אם אנחנו מחפשים לקח מקצועי, מה הלקח המקצועי.

<עופר האן: השאלה היא כזאת, נמקד אותה, האם אירוע שהוא במעמד הנשיא, מי שאחראי על הטקס זה בית הנשיא או הגורם, תקראי לזה לצורך העניין המארח.

<עופר האן: זו שאלה ששווה לבדוק.

מירי רגב: ומי זה הגורם המארח?

<עופר האן: במובן הזה אני אומר משרד החינוך, אנחנו.

מירי רגב: זה אתם.

מירי רגב: ברור, לכם אין סיי?

<עופר האן: אני לא אומר את זה סתם.

<עופר האן: אני אומר לך שבאותה סיטואציה הדברים לא היו ברורים וכנראה שגם לחברת ההפקה הם לא היו ברורים - - -

מירי רגב: אבל, רגע, אם כולם היו בעד ההמנון, אתם הייתם בעד ההמנון והנשיא היה בעד ההמנון וכולם היו בעד ההמנון, אז מי התנגד להמנון?

מירי רגב: תסביר לי רגע, אני באמת - - - אתה בעד ההמנון, בית הנשיא בעד ההמנון, כולם בעד ההמנון, אז מי נגד ההמנון?

<מאיר סוויסה: האם זה יכול להיות אנשי בארסה?

<עופר האן: לא, לא.

מירי רגב: אז מי?

<מאיר סוויסה: משרד החוץ טוען שזה בארסה.

<דניאל זהר זונשיין: לא טוען.

<דניאל זהר זונשיין: אמרתי ש - - -

מירי רגב: מה דעתך, משרד החוץ?

מירי רגב: תאיר את עיניי, אני כבר לא יודעת מה.

מירי רגב: אני יודעת, אני מכירה את בית הנשיא ואני יודעת איך הם עובדים בנושא הזה, אני בטוחה שהם לא היו נגד ההמנון.

מירי רגב: משרד החינוך, בוודאי שלא היה נגד ההמנון.

מירי רגב: משרד ראש הממשלה, בוודאי שלא היה נגד ההמנון.

מירי רגב: אז מי היה נגד ההמנון?

מירי רגב: החברה הפרטית הייתה נגד ההמנון?

מירי רגב: אז אני שואלת מי היה נגד ההמנון?

מירי רגב: ריבונו של עולם, בוא תאיר את עיניי, ארז, תאירו את עיניי.

מירי רגב: אוקיי, העברת אותי עוד שלב, אמרת לי מה ההבדל בין המארח למעמד, הבנתי את זה, זה יהיה בסיכום.

<אפרת דובדבני: אני מציעה להעביר את זה לוועדת סמלים וטקסים.

מירי רגב: אני שואלת אותך שאלה.

<עופר האן: אני עונה לך.

<עופר האן: מה שאני הבנתי, ויכול להיות שפה, שוב, אני אומר את זה, יכול להיות שטעיתי.

מירי רגב: אתה בסדר, מאה אחוז, אין בעיה, קורה, טועים, אני רוצה לתקן את הדברים.

<עופר האן: מה שאני הבנתי באותו יום שישי בבלומפילד, זה שאותו קטע, תקראי לו קבלת הנשיא, נמצא באחריות של בית הנשיא ולכן מרגע שנאמר מה שנאמר אני לא מצאתי לנכון לחלוק על האמירה.

מירי רגב: אבל מי אמר שלא יושמע ההמנון?

מירי רגב: בית הנשיא?

מירי רגב: בית הנשיא.

<עופר האן: יש פה את נציגי בית הנשיא, אני לא צריך להיות דובר של בית הנשיא.

מירי רגב: לפי מה שאני מבינה ממנו, שבית הנשיא אמר שלא צריך את ההמנון, כי זה לא על פי הפרוטוקול.

<אפרת דובדבני: אני כתבתי פה משהו.

מירי רגב: נורא חשוב שנדע אם זה משרד החינוך או בית הנשיא.

מירי רגב: בעצם קיבלתם את הבקשה - - -

<עופר האן: יושבת ראש הוועדה, בכל שלב - - -

מירי רגב: רגע, אתה בעצם קיבלת את העמדה של בית הנשיא, שבגלל שזה לא הפרוטוקול ובעצם בית הנשיא חושב שזה לא מחויב המציאות, אז קיבלת את העמדה הזאת.

מירי רגב: האם אני צודקת?

<עופר האן: אני אומר ככה, בכל שלב שאנחנו נדרשנו במהלך הדיונים, זה היה פעם אחת והיינו מאוד נחרצים באמירה, שאנחנו נדרשנו - - -

מירי רגב: אתם כל כך נחרצים באמירה שאחר כך כל כך מהר ויתרתם עליה.

<עופר האן: לא, לא, כשאנחנו נדרשנו לשאלה אם ישירו את התקווה, לא הייתה שאלה, התשובה הייתה אחת, ישירו את התקווה.

מירי רגב: שכן.

מירי רגב: וביום שישי בצהריים, כשישבתם כולכם, ואתה היית שם, וכנראה לא העברת את זה אחר כך לארז וזה קורה, לא משנה, אנחנו לא באים כאן לחפש אשמים, אנחנו רק רוצים להבין מה המשמעות של השירה של ההמנון שלנו, אז אתה אומר ששם כולם היו בעד אבל בית הנשיא אמר 'לא חייבים לשיר את ההמנון בגלל הפרוטוקול'.

<עופר האן: אבל למה את מפנה אליי את השאלות?

<עופר האן: את רוצה לשאול את בית הנשיא - - -

מירי רגב: מי היה שם בדיון מבית הנשיא?

<אפרת דובדבני: יעל, אתם הייתם שם וזה בכלל עלה לדיון הנושא של ההמנון?

מירי רגב: בואי בבקשה, תצטרפי.

<יעל פדהצור: ---כיוון שהייתי מחוץ לדלת, עברו על הליין אפ, לא עלה לדיון נושא ההמנון.

<יעל פדהצור: אני חייבת לומר לך שהתעסקו שם בכל כך - - - זה היה דיון מאוד מאוד - - -

מירי רגב: מישהו פה לא אומר את האמת.

מירי רגב: אני מאמינה שאומר כאן הרמ"ט שעלה שם לדיון הנושא של התקווה.

<אפרת דובדבני: יכול להיות שזה עלה בתור איזה דיון צדדי, אבל אולי בתוך הדיון המרכזי זה לא עלה.

מירי רגב: אני לא מבינה את זה.

<עופר האן: יכול להיות שזה לא היה בנוכחותך, יעל.

מירי רגב: הבנתי את העניין.

מירי רגב: קודם כל אני רוצה לסכם את הדיון, אני אומרת המביש הזה, בעניין ההמנון רק.

מירי רגב: רק בעניין ההמנון.

מירי רגב: קודם כל אני רוצה לאחל בריאות טובה לראש הממשלה שלנו והחלמה מהירה.

מירי רגב: אני רוצה להגיד, אם לרגע מישהו לא הבין, אני מכבדת את בית הנשיא, מכבדת את הנשיא, מאחלת לו שנים ארוכות של בריאות ושימשיך לשמש כנשיא המדינה שלנו.

מירי רגב: האירוע הזה של בארסה הוא אירוע יפה, הוא אירוע חשוב, האירוע של משרד החינוך הוא אירוע מאוד חשוב, של לקבל את האחר, רק לקבל את עצמנו, אנחנו צריכים לעשות גם איזה פרויקט, לקבל את עצמנו.

מירי רגב: על זה נדבר.

מירי רגב: אולי נשקיע כסף בלקבל את עצמנו כעם היהודי, שיש לו גם מסורת משלו, לא רק לקטלונים יש מסורת משלהם, גם לנו יש מסורת משלנו.

מירי רגב: האירוע הזה היה אירוע משמעותי, אבל לצערי לא רק אברמוביץ חושב שהתקווה הוא ג'ינגל, כנראה גם משרד החינוך, גם משרד בית הנשיא, וגם כל הגורמים ש - - -

<ארז אשל: קודם כל את זה אני לא מקבל על משרד החינוך.

<אפרת דובדבני: אני מאוד מצטערת, אני לא מקבלת את זה.

מירי רגב: לא, אני אגיד את זה, אני אגיד את זה חד משמעית.

<ארז אשל: חד משמעי, את יכולה - - -

<אפרת דובדבני: מצטערת, אני לא מקבלת את זה.

<אפרת דובדבני: בשום אופן.

<ארז אשל: משרד החינוך הביא להקה - - -

מירי רגב: אתם יכולים לא לקבל את זה.

<אפרת דובדבני: אנחנו לא מקבלים את זה.

<אפרת דובדבני: עד כאן.

<אפרת דובדבני: אני מאוד מצטערת.

<ארז אשל: משרד החינוך נערך וידע עד הרגע האחרון שיושר המנון המדינה ומשרד החינוך רואה בזה תקלה שלא היה המנון המדינה.

מירי רגב: הכול בסדר, אני יודעת כמפיקת אירועים שאין מצב כזה שאימון ברצלונה כאן, עם 12,000 ילדים, עם 1,100,000 שקלים שאנחנו משקיעים והמנון המדינה, לא שרים אותו.

מירי רגב: אז אברמוביץ יכול להגיד שזה ג'ינגל, מה לעשות, אבל - - -

<ארז אשל: מי זה אברמוביץ?

מירי רגב: אמנון אברמוביץ, זה איזה כתב, איזה פרשן, שחושב שהוא משהו, בערוץ 2, שנותן לו גם במה גדולה, הוא חושב שזה סתם לשיר את ההמנון, אבל מזה זה מתחיל.

מירי רגב: שסתם ההמנון לא חשוב, והדגל אולי פחות חשוב, אז הכבוד הלאומי שלנו הולך ונרמס.

מירי רגב: אבל בואו נלמד אולי מהקטלונים, שכל קבוצת הכדורגל הזאת נבנתה עם הסמל של מה שהם מסמלים, עם דגל ועם המנון של קטלונים.

מירי רגב: את זה, מר אברמוביץ, כדאי שתלמד, ולא רק הוא, גם לשכת בית הנשיא שהתעסקו בזה וגם אתם, ארז.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב שיש אירוע מהסוג הזה ואתם שמים שם כסף וכאחת שמכירה אותך שנים, ארז, את שר החינוך אני פחות מכירה, אבל אני יודעת שהוא אדם ערכי, כששמים שם כסף, לא לוודא עד הרגע האחרון מה יש בליין אפ ושאכן באירוע כזה, במעמד הנשיא, שהגוף המארח הוא משרד החינוך, אין המנון מדינה, זו בושה וחרפה.

<ארז אשל: אז אני פעם נוספת אומר, כולל הלהקה שהייתה, ועד הרגע האחרון גם שר החינוך וגם אנחנו, ואני נותן את מילתי, ידענו שהמנון המדינה יושר.

<ארז אשל: להקת תנועות הנוער הייתה שם, כשדוד ד'אור עלה ידענו שהוא הולך לשיר, עד הרגע האחרון, וזו הייתה הציפייה, ומבחינת משרד החינוך זה שזה לא היה, זו תקלה ובמשרד החינוך לא יהיו דברים כאלה.

<ארז אשל: זה הכול.

מירי רגב: אז אני רוצה עכשיו כמה דברים מהייעוץ המשפטי ומנהלת הוועדה.

מירי רגב: קודם כל אני רוצה לשלוח מכתב בצורה מסודרת לחברה המפיקה, אני רוצה לדעת, אל"ף, מי העסיק אותם, בי"ת, מי קיבל את ההחלטה להוריד את ההמנון ברגע האחרון.

מירי רגב: אחת.

מירי רגב: שתיים, אני רוצה להוסיף לחוק הדגל תיקוני חקיקה שיחייבו, קודם כל, אחת, כמובן איסור פגיעה בכבוד ההמנון, דבר שני, יחייבו השמעת ההמנון באירועים לאומיים, אם זה הנשיא כנשיא, אין נשיא כנשיא, פרס, לכל אירוע שהוא הולך, הוא נשיא המדינה, אלא אם כן אני יודעת שבאותו רגע הוא התפטר מתפקידו, אז תודיעו לי.

מירי רגב: כל מקום שנשיא נמצא בו, הוא נמצא בו בגלל שהוא נשיא המדינה, הוא לא נמצא בו כי הוא פרס.

מירי רגב: גם אני נמצאת באירוע לא בגלל שאני מירי רגב, כי אני יושבת ראש ועדת הפנים.

מירי רגב: הצוות שלו צריך לדעת את זה, גם יעל וגם אפרת - - -

<אפרת דובדבני: יש, הצוות - - -

מירי רגב: כל מקום שהוא נמצא, גם אם זה לא על פי פרוטוקול.

מירי רגב: מעמד נשיא מחייב המנון, הוא נשיא מדינת ישראל.

<אפרת דובדבני: אז אני מציעה שתשני את הפרוטוקול.

<אפרת דובדבני: נשיא המדינה פועל לפי פרוטוקול.

מירי רגב: אז אנחנו נשנה את הפרוטוקול.

מירי רגב: כנראה ההיגיון לא עובד אז נשנה את הפרוטוקול.

<אפרת דובדבני: המדינה צריכה לעבוד לפי פרוטוקול.

מירי רגב: כנראה ההיגיון לא עובד.

מירי רגב: לא, המדינה - - -

<אפרת דובדבני: עד כאן.

<אפרת דובדבני: אני לא מרשה לדבר בצורה כזו על הנשיא שלנו.

<אפרת דובדבני: זה מכעיס מאוד.

מירי רגב: זה לא על הנשיא, אני מדברת על בית הנשיא.

<אפרת דובדבני: את מדברת עכשיו גם על הנשיא וגם על בית הנשיא.

<אפרת דובדבני: זה לא מתאים.

מירי רגב: אני מדברת על בית הנשיא, נשיא מדינה שנמצא באירוע, ראש ממשלה שנמצא באירוע, שרים שנמצאים באירוע, נציגי ציבור שנמצאים באירוע, הם מייצגים את המדינה, לא את עצמם.

<אפרת דובדבני: אז תפני לוועדת שרים - - -

מירי רגב: אני לא אפנה לשום ועדת שרים, יש גם היגיון.

מירי רגב: אם אתם לא חשבתם, בהיגיון שלכם, שצריך להיות המנון באירוע כזה במעמד הנשיא, משהו כאן לא תקין.

מירי רגב: לא תקין.

מירי רגב: אני מוכנה לעשות על זה דיון.

<אפרת דובדבני: להבא נפנה אלייך.

מירי רגב: תפנו אליי.

מירי רגב: דרך אגב, אני אסייע לכם, אני מבטיחה.

מירי רגב: אני לא מתעסקת רק בתמונות, את צודקת, אני לא מתעסקת רק בלהביא את המותגים למדינת ישראל.

מירי רגב: זה חשוב, אבל זה לא הדבר הכי חשוב, יותר חשוב זה לשמור על הדגל, על ההמנון ועל הכבוד הלאומי שלנו.

<אפרת דובדבני: בזה אנחנו שתינו מסכימות.

מירי רגב: מסי הוא חשוב, אבל מחר יהיו ריאל מדריד ומחרתיים יהיה גורם אחר בכדורגל, מדינת ישראל תהיה לעד המדינה של העם היהודי, עם דגל והמנון משלה.

מירי רגב: ובואו נלמד משהו מהקטלונים, אני מוכנה להעביר שיעור בבית הנשיא על זה, כדי להסביר מה החשיבות של מסי, אבל גם מה החשיבות של ללמוד ממסי ומהקטלונים איך שומרים על הכבוד הלאומי שלנו.

מירי רגב: אני מבקשת שזה יבוא בתיקון חקיקה.

מירי רגב: בי"ת, אני מבקשת מוועדת סמלים וטקסים, איך היא נקראת, הוועדה הזו?

<אפרת דובדבני: ועדת שרים לסמלים וטקסים.

מירי רגב: מי עומד בראשה?

מירי רגב: אז אני מבקשת מיושב ראש ועדת הסמלים והטקסים, שהוועדה תתכנס, אם צריך שאני אבוא להופיע בפני הוועדה אני אופיע בפני הוועדה, כדי להבהיר, שיהיה כתוב בפרוטוקול, כי מה שלא כתוב בפרוטוקול, כנראה חלק מהארגונים לא מבינים, אז שיהיה כתוב בפרוטוקול שכשיש אירוע שמארחים אותו משרדי הממשלה ובהשתתפות נשיא המדינה, ראש הממשלה, מחייב שירת ההמנון והדגל.

מירי רגב: אם מישהו שבא לא אוהב את זה, אז שלא יבוא.

מירי רגב: הוא יכול ללכת גם לרשות, אנחנו נגיע לרשות, אבל פה במדינה שלנו אנחנו נכבד את הדגל וההמנון.

<עופר האן: אפשר לומר משהו, בנקודה הזו?

מירי רגב: כן, בבקשה.

<עופר האן: אני חושב על מה שקרה שם וכן נאמר ביום שישי, ההבנה הייתה שהפרוטוקול הוא המחייב, ואולי מה ששווה לחדד פה זה שהפרוטוקול הוא מחייב, אבל הוא לא מחייב שלא.

מירי רגב: נכון, אבל זה ברור.

מירי רגב: זה כל כך ברור.

מירי רגב: היועץ המשפטי, אתה רוצה להגיד משהו?

מירי רגב: אני הייתי עכשיו בסיום בית ספר של הבת שלי, י"ב, מסיבת בית ספר וזה.

מירי רגב: לא יודעת, הפרוטוקול לא חייב שיהיה המנון.

מירי רגב: היה המנון.

<עופר האן: שווה לחדד.

מירי רגב: אם כשהנשיא נמצא באירוע של בארסה שכל העולם מדבר עליו לא מחייב המנון, אז אתה יודע מה, אני באמת באמת לא מבינה מה שיקול הדעת.

מירי רגב: אני חושבת ששיקול הדעת פה היה מוטעה, שיקול הדעת היה פה לא נכון, שיקול הדעת פה פגע ב - - - דרך אגב, הוא פגע בנשיא, לדעתי במעמד הנשיא, זה פוגע במעמד הנשיא.

מירי רגב: אני בטוחה שלא שאלו את הנשיא פרס בעניין הזה, שמי שטיפל בזה זה בית הנשיא, וזה פגע גם במעמד הנשיא.

מירי רגב: כשנשיא מדינת ישראל, אני עוד לא ראיתי שנשיא מדינה נמצא במקום מסוים ולא שרים את ההמנון.

מירי רגב: אין דבר כזה בעולם.

מירי רגב: רק אצלנו הכול יכול להיות.

מירי רגב: שלום זו מילה טובה, אבל כבוד לאומי היא מילה לא פחות טובה.

<אפרת דובדבני: אני רוצה להוסיף עוד משהו, ברשותך, ואני רוצה להגיד שאנחנו מסכימים בדבר אחד, אני מתארת לעצמי, כל מי שנמצא סביב השולחן הזה, ותמיד יש אצלנו סטרט אפ, שאנחנו לא מתווכחים על מה שאנחנו מסכימים.

<אפרת דובדבני: אנחנו מסכימים, כולנו פה, שטובת המדינה היא מעל הכול, שאנחנו כולנו עומדים מאחורי הסמלים והגאווה שיש למדינה הזאת, שזו התקווה, שזה ההמנון, כולנו כולנו בעד - - -

מירי רגב: אני בטוחה, רק שבמשחק של בארסה זה לא בא לידי ביטוי.

<אפרת דובדבני: כולנו בעד, וכולנו נותנים לזה ביטוי.

<אפרת דובדבני: אני חושבת שמהשולחן הזה צריכה לצאת קריאה לקיים עוד אירועים כאלה, אירועים משמעותיים כאלה שבאמת תורמים להסברה אמיתית של מדינת ישראל וזה אחד מהתפקידים שלנו, בתור מי שמנהיג את המדינה הזאת, להראות את ישראל בצבעים טובים, בצבעים חיוניים, בצבעים שהם מרגשים בעולם כולו, וכדורגל זה אחד האמצעים לעשות את זה.

<אפרת דובדבני: בוודאי שעם ההמנון ועם הדגל שאנחנו כל כך גאים בזה, אני חושבת שבית הנשיא ומוסד הנשיאות נותן באמת דוגמה לאיך אפשר למקסם את הגאווה במדינת ישראל ועושה את זה בצורה אולי המיטבית ביותר ותודה רבה למירי רגב, שקיימה את הדיון הזה ותודה רבה לכל מי שהשתתף, ואני גם משתתפת באיחולי ההחלמה לראש הממשלה.

מירי רגב: אני מודה לך על הדברים.

מירי רגב: ושוב אני אומרת, סיסמאות זה דבר טוב, מילים גבוהות זה דבר טוב, צריך ליישם את זה והיישום של זה, שבכל אירוע מהסוג הזה, בוודאי כשהנשיא נמצא פה, צריכים לשיר את התקווה ולהניף את הדגל, ואני מקווה שכך יהיה גם באירועים הבאים של מדינת ישראל.

מירי רגב: תודה רבה.