ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 87, 2013-08-11 10:00

מירי רגב: בוקר טוב.

מירי רגב: אני פותחת את ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

מירי רגב: הכנסת נמצאת בפגרה, מחר זה היום האחרון שהכנסת יכולה להתכנס במהלך השבועיים הקרובים ולמרות זאת חשבתי שנכון לכנס את הוועדה היום למספר דיונים חשובים, שאחד מהם הוא כמובן חופי הרחצה.

מירי רגב: אני שמחה שהגיעו לכאן היום גם חבר הכנסת דב חנין, גם תמר זנדברג ודוד צור כמובן.

מירי רגב: מחר יש לו יום הולדת, אז לא לשכוח לאחל לו בפייסבוק מזל טוב.

מירי רגב: לא מקדימים את יום ההולדת, לכן נתקשר אליך גם מחר.

מירי רגב: אנחנו מברכים את חזרתה של היועצת המשפטית לוועדה, ורד, ברוך בואך, לאחר היעדרות ממושכת מהכנסת, היא הייתה בשליחות המדינה יחד עם בעלה וחזרה לעשות שליחות פה ביחד איתנו.

מירי רגב: בדיון היום ביקשתי לדון בשלושה נושאים מאוד מאוד ברורים.

מירי רגב: אתמול דיברתי עם גדעון סער, שר הפנים, לא הספקתי למצות איתו את הדיון, הוא הבטיח לי שיתקשר הבוקר, לא הצלחנו לדבר, אני אדבר איתו במהלך היום, בהתאם לסיכומים שיהיו פה.

מירי רגב: אני מתארת לעצמי שגם נציג משרד הפנים שנמצא פה, בוודאי כבר דיבר איתו.

מירי רגב: אז יש כאן בעצם שלושה נושאים שאני מבקשת להעלות אותם.

מירי רגב: האחד, אני רוצה שביולי-אוגוסט לא יגבו כסף לחופים.

מירי רגב: כניסה חופשית לחופים, בדיוק כמו שהחוף מאפשר למתקנים וכדומה, אז אנחנו נדבר, אני רוצה שביולי, אוגוסט, ספטמבר, הציבור לא ישלם עבור החופים.

מירי רגב: אחר כך על ההמשך נדבר.

מירי רגב: תמר זנדברג אמורה לרכז יחד עם הגופים הנוספים, צלול, אדם טבע ודין, ודוד אזולאי, שהוא חבר יחד איתה, הצעת חוק בעניין הזה.

מירי רגב: זה מה שאני רוצה.

מירי רגב: קודם כל, יולי, אוגוסט, ספטמבר, שאזרחי המדינה שהולכים ברגל לחופי הים, לא ישלמו על הכניסה.

מירי רגב: דרך אגב, כך זה על פי חוק הסדרת מקומות רחצה.

מירי רגב: ואני מבקשת לשמוע את חוות דעת משרד הפנים.

מירי רגב: הדבר השני, אני רוצה שיאריכו את שעות העבודה של המצילים ביולי, אוגוסט, ספטמבר, בדיוק כמו שעון הקיץ.

מירי רגב: הרי שר הפנים הביא את ההצעה הזאת בדחיפות לוועדת הפנים.

מירי רגב: אנחנו מתייחסים מאוד ברצינות לבקשות שר הפנים ועשינו עבודה מאוד מהירה פה בוועדה, למרות שהיו כאן הרבה מאוד הסתייגויות, אישרנו את שעון הקיץ, מהעובדה הפשוטה שאנחנו רוצים שיהיו יותר שעות אור למשפחה ושעות אור זה אומר שאנשים במדינה שלנו גם רוצים ללכת בקיץ לים, כשהם מסיימים את העבודה בשעה חמש-שש.

מירי רגב: ראיתם מה קרה רק עכשיו באזורים לא מוכרזים.

מירי רגב: כבר יש לנו חמישה הרוגים, רק בגלל שהם שחו באזורים לא מוכרזים.

מירי רגב: לכן אני רוצה להאריך את שעות העבודה של המצילים.

מירי רגב: גם פה אני מבקשת לקבל את עמדתו של משרד הפנים.

מירי רגב: אני בטוחה שהשר יתמוך בעמדה הזאת, כאחד שבא והגן והסביר למה חשוב להאריך את שעון הקיץ.

מירי רגב: דרך אגב, אני בעדו בעניין הזה, אני חושבת שזה היה נכון.

מירי רגב: והדבר השלישי, אני גם מבקשת את התייחסות משרד הפנים ואת השלטון המקומי, זה הזכיינים.

מירי רגב: מי מפקח על מחירי הארטיקים בקיוסקים?

מירי רגב: מי מפקח על המחירים של מי שיושב על חוף הים?

מירי רגב: למה אני, כשאני רוצה לבוא ולהזמין אייס קפה, שעולה 20 שקלים, צריכים להגיד לי 'לא, את יושבת פה בשעת השיא לכן את צריכה לשלם מינימום 30 שקלים'.

מירי רגב: זאת אומרת אני באה עם המשפחה שלי, לא מספיק ששילמתי כניסה, לא מספיק ששילמתי על כיסא - - -

<קריאה: לא מספיק שקיבלת כדור בעין.

מירי רגב: וחוק המטקות יעבור, אתה תראה, אני לא אקבל כדור בעין.

מירי רגב: האמת היא שאני רוצה שדב יקבל.

מירי רגב: לא, סתם, סתם, סתם.

דב חנין: אווירה אופטימית הבוקר, זה בגלל הקיץ.

מירי רגב: כן, זה בגלל הקיץ והים וזה שיש לי עוד זמן ללכת היום לים אחרי הדיונים, כשאני מסיימת פה היום.

דב חנין: אם אנחנו נצליח להאריך את שעות הרחצה, תוכלי אפילו עד השקיעה.

מירי רגב: בקבוק יין מותר לי להכניס לחוף?

מירי רגב: לא, כי זה זכוכית.

מירי רגב: וזה אלכוהול גם.

מירי רגב: לא, אבל חצי כוס מותר.

מירי רגב: אוקיי, אז גם הסוגיה של הזכיינים, מי בעצם מגביל את המחירים.

מירי רגב: לפני שאנחנו נעבור להתייחסויות.

מירי רגב: קודם כל חברי כנסת, נא להירשם, מי שרוצה לדבר.

מירי רגב: אז דב חנין ראשון, כרגיל.

מירי רגב: פיני, אתה מייצג את השלטון המקומי?

מירי רגב: אז כמובן אני אתן לך לדבר.

מירי רגב: וצלול, רשמתי כבר.

מירי רגב: ראיתי גם את הצעת החוק של אדם טבע ודין.

מירי רגב: נמצאים פה?

<אורלי אריאב: כן, עורכת דין אורלי אריאב.

מירי רגב: לפני כן אני רוצה לשמוע דווקא מציל, שהיה שנים בתחום ההצלה, מכיר מצוין את התחום הזה, שיאיר את עינינו.

מירי רגב: הוא גם חבר והוא גם איש מקצוע, אז מר שלום, בבקשה.

מירי רגב: תציג את עצמך לטובת הפרוטוקול.

<דוד שלום: שלום דוד, לשעבר קבלן ומציל בגוש קטיף, ארבעה חופי הצלה.

<דוד שלום: זה פחות או יותר, כרגע אני לא עושה כלום.

מירי רגב: היית בפלמחים.

<דוד שלום: הייתי בפלמחים ארבע שנים, אחרי זה בתל אביב שנתיים, בגלל קביעות/לא קביעות השנה אני לא יכול לעבוד.

מירי רגב: בוא תגיד לי מה לדעתך אתה יכול להוסיף לנו לגבי שלושת הנושאים האלה, בעיקר לגבי הארכת שעות המצילים, כי אני יודעת שיש כאן בעיה עם המצילים, דור א', דור ב' משתכר בקושי משכורת מינימום וצריך לטפל בכלל בסוגיה הזאת, יכול להיות שנפתח את זה לדיון, לא בדיון הזה, אבל - - - למה אתה מסתכל עליי ככה?

<יחיעם השמשוני: אני יודע דברים אחרים, אבל זה בסדר, נדבר בהמשך .

<דוד שלום: בשנה שעברה, בגלל השעות, אולי ארבע או חמש תחנות הצלה בתל אביב נסגרו בגלל השעות האלה.

<דוד שלום: לפי דעתי, מה שאת אמרת זה נכון ובצדק, צריך להאריך לפי חוק את שעות העבודה, שזה יהיה במקום לשבוע, זה הרעיון שלי, שזה יהיה שנתי ולא עונתי.

<דוד שלום: זאת אומרת שאת כל השעות שעשינו, למשל 100 שעות בחודש, שיעשו את זה בחודשיים, יאריכו את זה לשנה.

מירי רגב: כי מה שקורה היום, שעות העבודה של המצילים, זה הולך לפי עונות?

<דוד שלום: לא, זה הולך פר שבוע, ואבי אפיה יודע את זה מצוין, בדיוק, אם אפשר שהוא יגיד את זה פה, זה עדיף, הוא יגיד את זה יותר מדויק.

<דוד שלום: להאריך את זה, במקום לשבוע, לעשות את זה שנתי, כי בין כה וכה אנחנו לא עובדים.

<דוד שלום: זה אחד.

מירי רגב: ואז מה זה אומר?

מירי רגב: זה אומר שהם ירכזו את עיקר העבודה שלהם ביולי, אוגוסט, ספטמבר, כי במילא בשאר החודשים כמעט ואין - - - תיכף נשמע גם את עמדתך, אבי.

<דוד שלום: בדיוק, ובעקבות זאת משרד הפנים או העיריות לא יעברו על החוק, כי לפי דעתי כולם עכשיו עוברים על החוק של השעות, שזה אומר במקום 40 שעות שבועיות הם עובדים 50 ומקבלים על זה תוספת כסף.

מירי רגב: בסדר, הם צריכים לקבל תוספת.

<דוד שלום: אז זה שמור לי ואשמור לך בכסף.

<דוד שלום: אם ישנו את החוק, זה לא יהיה.

<קריאה: למה עוברים על החוק?

<קריאה: איך עוברים על החוק?

מירי רגב: אוקיי, זו עמדתך.

מירי רגב: תאיר את עינינו, אבי.

<אבי אפיה: ברצוני להביע הערכה מאוד כנה לחבר, אבל החבר היה אחראי על מצילים, קבלן, לא יודע מה, אני אומר לכם, כמציל מהשטח, אני נותן עבודה כמה שמבקשים ממני בשביל להציל חיי אדם, ולא מעניין אותי חוק ולא מעניין אותי כלום, אני בשטח בשביל להציל אנשים.

<אבי אפיה: אין הרבה מצילים - - -

מירי רגב: כמה זמן אתה עובד?

מירי רגב: תן לי ממוצע - - -

<אבי אפיה: אני עובד 35 שנה - - -

מירי רגב: לא, ביום, כמה שעות אתה עובד ביום?

<אבי אפיה: אני עובד 11 ו-12 שעות ביום.

<אבי אפיה: אני מתחיל בשמונה גומר בשבע.

<אבי אפיה: ואם צריך אז לפעמים אני תקוע, כי אדם בדיוק התחיל לטבוע ואני לפעמים תקוע עד שמונה ולפעמים אני מוזנק מהבית ואני מגיע לחפש נעדרים, ולפעמים אני מוזנק על ידי זק"א, לאיתור נעדרים מתחת לפני המים.

מירי רגב: זאת אומרת אתה ורוב המצילים עובדים משמונה עד שבע?

<אבי אפיה: משבע עד שבע.

מירי רגב: זה כל המצילים?

<אבי אפיה: כל המצילים.

מירי רגב: כל המצילים עובדים משבע עד שבע.

<אבי אפיה: נכון.

מירי רגב: ואם אני רוצה להאריך ביולי-אוגוסט את עבודת המצילים?

<אבי אפיה: אין בעיה.

<קריאה: חוץ מתל אביב.

<קריאה: אני תיכף אתייחס לעניין של תל אביב.

מירי רגב: אז אתה אומר שאם אני רוצה להאריך את העבודה של המצילים על פי שעון הקיץ, עד השעה תשע בערב.

<אבי אפיה: עד השקיעה.

<אבי אפיה: אנחנו נוכל לתת מענה עד לשקיעה.

מירי רגב: מה זה אומר מבחינת נגזרת כספית?

<אבי אפיה: אני אמרתי ואני לא חוזר בי, אותו מצב שיש, מה שמשלמים היום, שימשיכו לשלם את אותה שעה.

<אבי אפיה: לא מבקש שום הטבות כתוצאה מזה, לא מבקש להתווכח על השעה הזאת, כלום.

<אבי אפיה: אנחנו נטו נבוא לעבודה וניתן עבודה ונציל ככל שאפשר.

מירי רגב: זאת אומרת אתה אומר שמבחינתך אתה והמצילים לא גורם מפריע, לעבוד משבע בבוקר עד שעת השקיעה ביולי-אוגוסט.

<אבי אפיה: נכון.

מירי רגב: לפחות יולי-אוגוסט, שאלה הימים, התקופה שיש חופשה וילדים בחופשה, משפחות בחופשה, ואתה אומר שהנגזרת של זה מבחינה תקציבית זה כלום?

מירי רגב: היא מה?

<אבי אפיה: אני לא מדבר על תקציב, אני לא מדבר על כלום.

<אבי אפיה: אני לא מדבר על כלום.

מירי רגב: אני שואלת אותך, כמה תוספת תקציבית יש לנו מזה?

<אבי אפיה: לא יודע, אני לא מבין בזה.

מירי רגב: התוספת התקציבית היא בעצם משבע בערב עד בוא נניח עשר בלילה?

מירי רגב: שלוש שעות ביום.

<אבי אפיה: לא, אי אפשר יהיה לתת - - -

<יחיעם השמשוני: אי אפשר לעבוד בלילה.

מירי רגב: עד תשע בלילה.

מירי רגב: עד השקיעה.

<יחיעם השמשוני: שקיעה זה לא תשע בלילה.

מירי רגב: שקיעה בשמונה וחצי, רבע לתשע.

<יחיעם השמשוני: אתם מדברים על שעתיים וחצי - - -

מירי רגב: חבר'ה, המנכ"ל, אתה כנראה ישן בלילה, השקיעה - - -

<יחיעם השמשוני: כל לילה אני ישן.

מירי רגב: לא, אתה ישן כנראה בשעות אחר הצהריים המוקדמות, השקיעה היא עד שמונה וחצי רבע לתשע.

<אבי אפיה: כן, אבל היום היא כבר יותר קצרה, היום כבר בשבע וחצי.

<אבי אפיה: תסתכלי על שעון שבת, אנחנו רואים ששעון שבת היום הוא בשבע ואם אנחנו מסתכלים על השקיעה, אז השקיעה הולכת בהתאם לזה.

מירי רגב: בסדר, בוא נניח עד שמונה וחצי.

מירי רגב: זאת אומרת הארכה של שעה וחצי לפחות של שעת המציל.

מירי רגב: זה נושא שצריך להתייחס אליו.

דוד צור: שאלת ביניים, יש גם חופים לא מעטים שאין בהם בכלל מצילים, כי חסרים או - - - שם טובעים הרבה.

מירי רגב: נכון, כל המקומות הלא מוכרזים - - -

תמר זנדברג: לא, אבל יש חופים מוכרזים שהתחנה סגורה, בגלל שאין מציל.

תמר זנדברג: חוף הילטון בתל אביב סגור מתחילת העונה.

<אבי אפיה: על זה רציתי - - - פה הייתה הערת ביניים ואני לא הספקתי להגיב.

<אבי אפיה: אני מדבר על כל החופים בארץ, למעט חוף תל אביב.

<אבי אפיה: חוף תל אביב.

<אבי אפיה: חוף תל אביב - - -

תמר זנדברג: חופי, יש הרבה חופים בתל אביב.

<אבי אפיה: בשבילי, כשאני מסתכל על כל הארץ, אז בשבילי זה חוף.

מירי רגב: מה קורה בתל אביב?

<אבי אפיה: בתל אביב יש מצב מסוים בין הנהלת העיר לבין המצילים שם.

<אבי אפיה: זה לא בסמכותי הנושא, נושא הארגון - - -

מירי רגב: שמה זה אומר?

<אבי אפיה: לא יודע מה קורה שם, יש סכסוך - - -

תמר זנדברג: רגע, שנייה, יש ארגון נפרד למצילים בתל אביב?

תמר זנדברג: הם מאוגדים בנפרד?

<אבי אפיה: נכון, כי זו רשות גדולה.

מירי רגב: אז מה אם הם רשות גדולה?

תמר זנדברג: והם לא מאורגנים איתך?

<אבי אפיה: לא.

מירי רגב: אבל בסוף יש משרד הפנים שאחראי על הכול.

<אבי אפיה: נכון.

תמר זנדברג: אתם מאורגנים בהסתדרות?

<אבי אפיה: אנחנו מאורגנים בהסתדרות.

תמר זנדברג: והם?

<אבי אפיה: הם גם מאורגנים בהסתדרות, אבל כגוף נפרד.

מירי רגב: אוקיי, הבנתי מה אתה אומר.

תמר זנדברג: יש פה מישהו מעיריית תל אביב?

תמר זנדברג: מצילים או הנהלה או מישהו?

מירי רגב: אני רוצה שתסביר לי ביניכם לבין המצילים בחופים בתל אביב.

דוד צור: כמה חופים מוכרזים לא מאוישים?

<יאיר מוהר: כרגע בשלב זה ארבעה.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: יש לנו כל כך הרבה חופים, שאנחנו יכולים לאפשר שארבעה לא יעבדו.

<יאיר מוהר: לא, היינו שמחים לאייש - - -

תמר זנדברג: החופים הכי פופולאריים, דרך אגב.

דוד צור: אין מצילים?

<יאיר מוהר: אין מספיק מצילים שאפשר להפנות לעבודה בעיריית תל אביב.

מירי רגב: מה זאת אומרת אין מספיק מצילים?

<יאיר מוהר: אין, אנחנו מפרסמים מודעות, פונים לכל אמצעי התקשורת ולא מגיעים מצילים לעבודה.

מירי רגב: מה, יש מחסור במצילים?

מירי רגב: מי פה מארגון המצילים?

מירי רגב: אין פה אף אחד מארגון המצילים?

דוד צור: נאמר לנו שזה בגלל סכסוך.

דב חנין: איזה תנאים אתם מציעים?

דב חנין: דור ב', דור ג', דור ד'?

<קריאה: על פי חוקי המדינה.

דב חנין: על פי חוקי המדינה, שזה דור ה'.

<אבי אפיה: שזה דווקא דור ב'.

<אבי אפיה: אבל אני מניח שזה יגיע גם לדור ג' ו-ד' ו-ה', זה רק עניין של זמן.

דב חנין: בסוף לא יהיה אף מציל בכלל.

תמר זנדברג: עובדי עירייה זו העסקה ישירה?

<יאיר מוהר: הם נקלטים בעונת הרחצה כעובדי עירייה.

תמר זנדברג: מה זה בעונת הרחצה?

תמר זנדברג: לכמה זמן?

מירי רגב: ליולי, אוגוסט, ספטמבר.

<יאיר מוהר: הם עונתיים.

דוד צור: וכל פעם מחדש מפטרים אותם?

<יאיר מוהר: כן.

מירי רגב: ברור.

מירי רגב: מה זה עובד קבלן?

<יאיר מוהר: זה לא קבלן.

<יאיר מוהר: זה עובד עירייה.

מירי רגב: לא משנה, זה עובד עירייה שמפטר אותו ומחזיר אותו.

<דוד שלום: אני אתן לכם דוגמה, אני כרגע לא עובד, עבדתי בתל אביב.

<יאיר מוהר: מדובר על עובדים עונתיים.

תמר זנדברג: בסדר, אבל אבי, אתה יכול להסביר מה ההבדל בין - - - למשל אני רוצה לשלוח עכשיו את חבר שלי להיות מציל, באיזה תנאים הוא יעבוד לעומת - - -

<אבי אפיה: כולם עובדים על פי הסכם קיבוצי ארצי, התנאים הם בסדר, אבל הם צריכים - - -

תמר זנדברג: מה זה אומר?

תמר זנדברג: כמה חודשים בשנה?

<אבי אפיה: אני אגיד.

<אבי אפיה: אנחנו עובדים שישה חודשים בשנה, בתל אביב עובדים 11 חודשים בשנה.

<אבי אפיה: המצילים שישנם בתל אביב הם שלושה דורות, הם דור אחד שקוראים לו דור מיתר, זה המבוגרים מביניהם, דור א' שלהם זה דור, כמו שכל המצילים בארץ, ודור ב', גם כל המצילים בארץ.

<אבי אפיה: החתך הוא כזה - - -

תמר זנדברג: מה ההבדל בין א' ל-ב'?

<אבי אפיה: המצילים שבדור א' עובדים בערך משהו כמו שבעה חודשים, המצילים דור ב' עובדים שישה חודשים ומופסקת להם העבודה, לרוב שהם לא קבועים, כי אין צורך בכל כך הרבה מצילים שיהיו בסד"כ החורפי.

מירי רגב: אבל בקיץ יש צורך והוא - - -

<אבי אפיה: כן, ולכן מאיישים תחנות הצלה במצילים זמניים, בדרך כלל, ואחרי עונה או שתיים מפסיקים את העסקתם.

<אבי אפיה: זאת התוצאה שאין ריבוי מצילים בשטח, המשכורות של דור ב' נמוכות יחסית לדור א', התנאים השתנו כתוצאה מזה שהאוצר לחץ יותר מדי ואז התנאים ירדו והתנאים ירדו בצורה כזאת שהמצילים עובדים שישה חודשים, אין להם העסקה בחורף למרביתם, הם הופכים להיות זמניים לאורך זמן, מפוטרים וחוזרים, אז יש כאלה שלא נשארים במערכת.

<אבי אפיה: אנחנו מאבדים מצילים מקצועיים, טובים ולאט לאט אנחנו נהיה בבעיה מאוד רצינית, כי גם השכר הוא לא הכי הולם ועל זה אני מקווה שבשנה הבאה תהיה ההתחלה הזאת, אני מציע לוועדה הזו להתערב בכך, כי בשנת 2014, באפריל 2014, אמורה להיות פתיחת הסכם המצילים ואני מציע שמעכשיו נשב לדבר על זה עם האוצר, שבאפריל הבא לא תהיה לנו בעיה.

<אבי אפיה: אני קורא לכולם לשבת ולהתכנס ולהגיע ל-2014 עם הסכם כתוב וסגור.

תמר זנדברג: יש עוד מקומות בארץ שיש בעיה עם המצילים?

מירי רגב: תמר, שנייה רגע, אני אתן לך לדבר.

מירי רגב: דב, אתה רוצה לדבר לפני ההתייחסות של משרד הפנים או אחרי?

דב חנין: לא, אם הם רוצים להתייחס אז אחרי.

מירי רגב: אני רוצה שהם יתייחסו לדברים ואחר כך - - -

<אשר גרנר: ברשותך, מנהל האגף לרישוי עסקים ואתרי רחצה.

<אשר גרנר: ברשותך הייתי שמח, לפני שאני אתייחס, יש פה נציגים של רשויות מקומיות שמכירים את הנושא וחשוב לי לשמוע אותם לפני שאני אתייחס, אז אם אפשר שגם נשמע את הרצליה, גם את לופו מחיפה, גם את איגוד ערים כנרת, שנמצאים פה, דנה, וכמובן אני רוצה לשמוע את מטה אשר, את ראש המועצה של מטה אשר, שגם כתב אלייך מכתב אישי לצורך העניין, וגם לחברי הכנסת.

<אשר גרנר: אז אני חושב שמאוד חשוב, לפני שאני אתייחס, ברשותך.

מירי רגב: טוב, בבקשה.

מירי רגב: אז בואו נתחיל עם חיפה.

<יעקב לופו: אני מציע, לפני שקובעים תוספת של שעה נוספת, שעתיים, שלוש נוספות, לבדוק את היכולת, אם ניתן חוקית לשלם את זה.

<יעקב לופו: ממה שאני יודע, אצלי בחיפה רוב המצילים הם ותיקים, רובם מגיעים לגג השכר, קרי 82.5% שכר מנכ"ל - - -

מירי רגב: משבע עד שבע?

<יעקב לופו: משבע עד שש אצלנו.

מירי רגב: משבע עד שש?

מירי רגב: יפה.

מירי רגב: בארבע אצלכם בחיפה נוסעים לתל אביב?

<יעקב לופו: עד שש, אמרתי.

מירי רגב: עד שש, משש נוסעים לתל אביב, כי יש עוד אור.

מירי רגב: זו עיר קולטת עלייה, חיפה.

<יעקב לופו: אני לא בטוח, אני מציע לכם שוב פעם, לפני שאתם קובעים, לבדוק את אפשרות היכולת לשלם למצמילים האלה, כי אתם תחליטו, אנחנו נשלם והמצילים לא יקבלו את הכסף - - -

מירי רגב: למה שהם לא יקבלו את הכסף?

<יעקב לופו: כי אם אנחנו נשלם, השכר שלהם יהיה מעבר ל-82.5% שכר מנכ"ל, על פי החלטת האוצר כל שקל חריגה מזה האוצר ייקח את זה למצילים.

<יעקב לופו: זאת אומרת אם רוצים באמת להוסיף תוספת של שעה, שעתיים, אז נא שהאוצר יאשר 100% שכר מנכ"ל, כדי שנוכל לשלם להם.

<אבי אפיה: אני רוצה להעיר הערה קטנה בנושא הזה.

<אבי אפיה: אני חוזר ואומר, לנו אין בעיה ואנחנו מוכנים.

מירי רגב: מה זה אין בעיה?

מירי רגב: הוא אומר לך שצריך לשלם ואין להם כסף לשלם.

<אבי אפיה: לא, מה שהוא אומר 'אנחנו נעבור 82.5% משכר מנכ"ל'.

<אבי אפיה: אני חושב שאפשר להחריג את הנושא הזה לתקופה קצרה, תקופה מאוד קצרה, וזה לא בעיה, כי לא מדובר על מכלול של מאות או עשרות אלפים, זה גוף מיוחד, עוסק בחיי אדם, אני חושב שאפשר להחריג אותו.

<יעקב לופו: רק להוסיף, אנחנו בדקנו תקציבית, השנה, רצינו להעלות, אני מדבר רק על חיפה, עלות לתוספת של שעה אחת נוספת למצילים לעונה היא קרוב ל-1,800,000 שקל.

<יעקב לופו: אני מדבר רק על מצילים.

<יעקב לופו: כשאנחנו נותנים תוספת לשעה למצילים - - -

מירי רגב: ראש העיר שלך מסביר את זה עכשיו לקראת הבחירות?

<יעקב לופו: אני מניח שכן.

מירי רגב: זהו, רק לדעת שלקראת הבחירות הם מסבירים את זה, כולם.

<יעקב לופו: תפקידי להסביר פה לוועדה שתדע על מה מדובר.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: זה עולה הרבה כסף, אני יודעת, אבל אני מבינה שלקראת הבחירות גם תל אביב וגם חיפה וגם הרצליה מסבירים כולם לאזרחים שלהם למה הם לא יכולים להיות בים, מהשעה הזאת עד השעה הזאת, בלי מציל.

<יעקב לופו: אני מניח שהוא יעשה את תפקידו בנושא הזה.

תמר זנדברג: אולי נעשה שנייה את החישוב.

תמר זנדברג: 1,800,000 זו עלות של שעה נוספת לכמה מצילים?

<יעקב לופו: ל-46 מצילים בחיפה.

תמר זנדברג: בואו נחשב כמה זה יוצא לכל אחד, כמה ימי עבודה בחודש?

<יעקב לופו: לא, זה הרבה כסף.

מירי רגב: אלה המצילים היקרים.

מירי רגב: מה עם המצילים הפחות יקרים, דור ב'?

<יעקב לופו: אני מדבר על כולם.

מירי רגב: על כולם.

מירי רגב: הבנתי אותך.

מירי רגב: בבקשה, תוסיף - - -

<יעקב לופו: לא, לא, אני מדבר רק על המצילים.

<יעקב לופו: אני לא מדבר על עזרה ראשונה, על פיקוח, על ניקיון - - -

מירי רגב: ממתי משלמים על זה?

<יעקב לופו: ממתי משלמים על זה?

מירי רגב: כן, ממתי כשאתה נכנס לחוף, אתה אמור לא לשלם על החוף, נכון?

מירי רגב: בכלל אתה לא אמור לשלם על החוף כשאתה נכנס אליו.

<יעקב לופו: על מה את מדברת?

<יעקב לופו: אני מדבר על מה שהעירייה משלמת.

מירי רגב: העירייה, בסדר, העירייה צריכה לתת אפשרות לאזרח.

<יעקב לופו: ובהחלט הגיע הזמן שגם אתם תבינו שצריך לממן גם את ה - - - אתם יודעים בדיוק מה מצבן של הרשויות וכיוון - - -

מירי רגב: אוקיי, הבנתי מה אתה אומר.

מירי רגב: כן, בבקשה.

<יחיעם השמשוני: אני רוצה להגיד מספר דברים.

<יחיעם השמשוני: ראשית, הכניסה לחופים היא בחינם, אז אני לא יודע על מה מדברים.

מירי רגב: איפה בחינם?

<יחיעם השמשוני: בהרצליה, לפחות.

מירי רגב: בהרצליה, אבל בצוק אתה משלם כסף כשאתה נכנס.

<יחיעם השמשוני: הצוק הוא לא של הרצליה, בהרצליה עובדים משבע עד שבע.

מירי רגב: כל הכבוד לכם.

מירי רגב: יפה, גם זה יפה.

מירי רגב: כל הכבוד.

מירי רגב: אתם עומדים בסכומים האלה בעירייה, אתם יכולים ללמד את חיפה איך עושים את זה.

<יחיעם השמשוני: לא, אנחנו לא יכולים ללמד, כי אני חושב שבאיזה שהוא מקום אמרת דבר אחד נכון, אנחנו צריכים לתת שירות לאזרחים, לאזרחים שלנו.

<יחיעם השמשוני: אנחנו נותנים שירות לכל האזרחים שאין להם חוף ים ובזה תושבי העיר שמשלמים ארנונה מסבסדים תושבים של ערים שכנות.

<יחיעם השמשוני: באיזה שהוא מקום עד גבול מסוים זה בסדר, לנו גם לא נותנים לעשות מיזמים כלכליים בחוף הים, כי ברגע שאנחנו מנסים לעשות מיזם כלכלי בחוף הים וחוף הים שייך למינהל, דמי השכירות שאנחנו משלמים, החכירה למינהל, עולה בטור גיאומטרי אם אנחנו רוצים לשים קיוסק שם.

<יחיעם השמשוני: זאת אומרת שבחוף הים אנחנו רק מוציאים כספים אוין שום הכנסה של כספים.

<יחיעם השמשוני: עכשיו, אמרו פה על הנושא של הארכה של השעות.

<יחיעם השמשוני: מעבר לנושא של משרד האוצר וההגבלה על המצילים, זו מערכת שלמה שצריכה להמשיך לעבוד.

<יחיעם השמשוני: המיליון שהוא אמר זה הרבה יותר מזה.

<יחיעם השמשוני: צריך לקחת את זה בחשבון, שבמשך שישה-שבעה חודשים אנשים עובדים שבעה ימים בשבוע, ואני חושב שלפחות המערך התומך מתחיל שעה לפני וגומר שעה אחרי - - -

מירי רגב: בסדר, אבל אתה מצליח בזה יפה מאוד.

מירי רגב: לא משלמים אצלך בחוף ואתה משבע עד שבע מפעיל מצילים ואתה נותן שירות לא רק להרצליה, אלא גם לערים אחרות שלא הצליחו, לכן הדירות בהרצליה יותר יקרות מהדירות בקרית גת, שאין שם ים, והארנונה יקרה יותר.

מירי רגב: אז יש איזון.

מירי רגב: רגע, דרך אגב, עשינו חישוב, לפי חישוב של 31 יום בחודש, יוצא לשעת מציל 1,300 ₪.

מירי רגב: מרוויח לא רע מציל היום, 1,300 ₪ לשעה?

מירי רגב: הלוואי עליי, לשעה.

<יעקב לופו: איך עשית את החישוב?

מירי רגב: לשעה.

מירי רגב: מיליון.

מירי רגב: תגיד לי אתה כמה מרוויח לשעה מציל.

<יעקב לופו: איך עשיתם את החישוב?

מירי רגב: לפי חישוב של 31 יום בחודש, קח מיליון - - -

<יעקב לופו: אבל התוספת היא לא ל-31 יום, היא לעונת רחצה.

<יעקב לופו: זה לא 31 יום.

תמר זנדברג: אבל לא כל העונה השמש שוקעת בשעה הזו.

מירי רגב: לא משנה, אז 600 שקלים לשעה זה גם הרבה כסף.

<יעקב לופו: איך 600?

מירי רגב: תגיד לי כמה אתה משלם לשעה למציל?

<יעקב לופו: אני מעריך ששעת מציל עם כל התוספות, יש הבדל בין שבת, המצילים הוותיקים זה בערך 120-130 שקל לשעה.

<אבי אפיה: עלות מעביד.

מירי רגב: עלות מעביד של 130 שקל, נניח לשעה לחודשיים, כשאנחנו אומרים שנרחיב את זה בעוד ארבע-חמש שעות ביום - - -

<אבי אפיה: הוא לא דיבר על המצילים של דור ב', שהם ברובם בחיפה עובדים מצילי דור ב'.

<אבי אפיה: מחציתם.

תמר זנדברג: וכמה לשעה?

<אבי אפיה: 35 שקלים כולל, או 40 שקלים, שזה כולל תוספת מצילים שזה בונוס של 8.55.

<אבי אפיה: זו בושה וחרפה לדבר על זה בכלל.

מירי רגב: אז זה לא כל כך יקר.

<יעקב לופו: אבי, תעשה לי טובה, אצלנו שני שליש מהמצילים הם דור א'.

<אבי אפיה: סליחה, אני מדבר ארצי, אני לא מדבר מקומי.

מירי רגב: המנכ"ל, זה מרגש אותי שאתם - - -

תמר זנדברג: כשרוצים להאריך את השעות פתאום כולם נהיים דור א'.

תמר זנדברג: כשרוצים לרכוש מצילים חדשים, פתאום כולם דור ב'.

תמר זנדברג: משהו פה - - -

<אבי אפיה: ומפטרים אותם אחרי ארבעה חודשים, חמישה חודשים.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: עוד משהו, המנכ"ל?

<יעקב לופו: אבל היא מדברת עליי.

<אבי אפיה: סליחה, אני - - -

תמר זנדברג: אתה בכלל במצב עוד יותר - - - לא אתה, תושבי חיפה במצב עוד יותר גרוע, כי עכשיו אתה אומר בכלל עד שש, אמצע היום, זו השעה שאני עם הילדה שלי הולכת לים, כי בשעה שלוש-ארבע היא נשרפת בשמש.

תמר זנדברג: בשש אנחנו מגיעות לים.

תמר זנדברג: אם הייתי גרה בחיפה, אין מציל.

מירי רגב: מנכ"ל הרצליה, עוד משהו?

<יחיעם השמשוני: אל"ף, תעברי להרצליה.

מירי רגב: אנחנו נעודד ונקרא עכשיו לקראת הבחירות.

מירי רגב: נעבור מקומון, מקומון, ונסביר את זה.

<יחיעם השמשוני: אנחנו פקידים מקצועיים, אנחנו לא פוליטיקאים.

מירי רגב: אני יודעת, כולם פה מקצועיים, מה, יש פה פוליטיקה?

מירי רגב: מה פתאום?

מירי רגב: כולם פה מקצועיים.

תמר זנדברג: גם פוליטיקה זה מקצוע.

מירי רגב: המנכ"ל, עוד משהו?

<יחיעם השמשוני: אני חייב לציין עוד דבר אחד.

<יחיעם השמשוני: אנחנו עומדים בזה, אבל אנחנו לא רוצים לא לעמוד בזה.

<יחיעם השמשוני: ההיבט הכספי הוא היבט משמעותי - - -

מירי רגב: תוספת של השעה וחצי תהיה לכם קשה בתקציב.

<יחיעם השמשוני: כן.

<יחיעם השמשוני: כן.

דוד צור: יחיעם, בעניין של הפיקוח, מה ששאלה יושבת הראש, לעניין המחירים, ההפקעות שיש שם, שארטיק יכול לעלות לך וכיסא לוקחים כאילו - - -

<יחיעם השמשוני: ארטיק עולה בבוקר 15 שקל ובשעה שש עולה 3 שקלים.

<יחיעם השמשוני: זו עובדה.

מירי רגב: מי מפקח על המחירים?

<יחיעם השמשוני: אף אחד לא מפקח על זה, העירייה לא מוסמכת לפקח על - - -

מירי רגב: למה?

מירי רגב: אבל אתה עשית את המכרז.

מירי רגב: למה במכרז לא קבעת כמה יעלו המחירים?

<יחיעם השמשוני: תפרידו שני דברים.

<יחיעם השמשוני: יש רוכלים, כמו שיש בתל אביב, ואצלנו יש רישיונות רוכלות מהרבה שנים, של אלה שהולכים עם ה'ארטיק ארטיק'.

<יחיעם השמשוני: זה לא מכרז, זה רישיונות בדרך כלל.

מירי רגב: אבל אתה נותן להם את הרישיון, אתה יכול גם לבטל להם את הרישיון.

מירי רגב: מי שנותן הוא גם יכול לבטל.

<יחיעם השמשוני: אבל על פי איזה חוק אני אפקח על המחירים שלו?

מירי רגב: מה זאת אומרת על פי מה?

מירי רגב: עיריית תל אביב עשתה את זה מצוין.

מירי רגב: היועצת המשפטית, את יכולה להגיד לנו פה משהו?

<מאיה יעקבס: חוקי העזר העירוניים בים לא קובעים את המחירים בהרצליה?

<יחיעם השמשוני: לא.

<מאיה יעקבס: בתל אביב יש רשימה בדיוק כמה מותר לקחת על כל דבר.

<יחיעם השמשוני: אצלנו לא קובעים את המחירים.

<יחיעם השמשוני: לשנות חוק עזר?

<יחיעם השמשוני: צריך לחשוב על זה.

מירי רגב: מה זאת אומרת לחשוב על זה?

מירי רגב: יש לכם עכשיו מועצה חדשה, ראש עיר חדש בוודאי, אין כמו מועצה, אז עכשיו המועצה הזאת, כדי להתמודד בבחירות בצורה טובה תשנה את חוקי העזר בעיר.

<יחיעם השמשוני: היא כבר גמרה את הישיבות שלה.

מירי רגב: היא כבר גמרה את הישיבות?

מירי רגב: תתכנס, כמו שאנחנו מתכנסים, לטובת האזרחים כולנו מתכנסים.

<יחיעם השמשוני: אני אמליץ.

מירי רגב: לא, אתה לא תצטרך להמליץ, אנחנו נוציא את זה כהוראה.

מירי רגב: אל תדאג, אתה לא תצטרך להמליץ.

דוד צור: אז יהיה לו יותר קל.

<יחיעם השמשוני: אם תוציאו כהוראה, אני אשמח.

<יעקב לופו: אתם מערבבים פה דברים, איפה משרד התעשייה?

מירי רגב: משרד הפנים, תיכף תראה איפה הוא.

<יעקב לופו: מי מפקח על המחירים בארץ?

תמר זנדברג: סליחה רגע, אתה מבלבל בין דברים.

תמר זנדברג: אתה לא מוכר חלב וחלב בפיקוח, אתה מוציא מכרז ובמכרז אתה יכול לקבוע את המחירים.

מירי רגב: נכון, ובמכרז אתה צריך לכתוב בדיוק מה המחירים.

תמר זנדברג: אתה מוכר ארטיק, לא קוטג'.

תמר זנדברג: מה הקשר לפיקוח על המחירים?

<יחיעם השמשוני: רבותיי הנכבדים, אנחנו מוציאים מכרזים כאלה לדוגמה בבתי ספר, על האוכל של הילדים בבתי הספר ואנחנו רואים מה הם מקבלים, אז בואו נעשה סדר בדבר הזה.

<יחיעם השמשוני: הדבר האחרון שאני רוצה להגיד.

<יחיעם השמשוני: דיברו פה על הנושא של המצילים, אנחנו כולנו יושבים ומדברים מדברים, בעוד שדור א' פורש בעוד שלוש-ארבע שנים ולא יהיו מצילים במדינת ישראל.

מירי רגב: את זה הבנתי ואנחנו נטפל בזה.

מירי רגב: אנחנו נטפל בעניין הזה.

תמר זנדברג: אם רק אפשר, שאלה אחרונה למנכ"לי העירייה.

מירי רגב: לא, אתה תמתין.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע את דב חנין, לאחר מכן את נציג השלטון המקומי ולאחר מכן את משרד הפנים ונמשיך.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת ראש, אני מברך על קיום הישיבה הזו בפגרה, אני חושב שזה מבטא את הנחישות של הוועדה שלנו ושלך, גברתי, לקדם את העיסוק ואת הפתרונות בתחום הזה.

דב חנין: אנחנו מתכנסים אחרי סוף שבוע קשה במיוחד, אנשים איבדו את חייהם, זה כואב, זה מצער ובמיוחד זה מיותר.

דב חנין: אז קודם כל המסר הראשון שצריך לצאת מכאן, מהדיון הזה, זה שחופי הים בישראל הם מסוכנים.

דב חנין: הים הוא לא בריכת שחייה, גם בריכה אפשר לטבוע בה, אבל בים יש הרבה סכנות, חוף הים שלנו במזרח אגן הים התיכון הוא חוף מסוכן, עם זרמים, עם גלים, והקריאה הראשונה שלנו לציבור מהישיבה הזו של הוועדה, היא לשמור, כל אחד ישמור על חייו, על חיי ילדיו, על חיי משפחתו.

דב חנין: הצלה זה לא מותרות, הצלה בחופים שלנו זה עניין של חיים ומוות, לכן אנחנו צריכים להרחיב את שירותי ההצלה ולא לצמצם אותם.

דב חנין: להרחיב את שירותי ההצלה זה קודם כל יותר חופי רחצה מוכרזים.

דב חנין: יש יותר מדי אנשים שנכנסים לחוף במקום שנראה להם נחמד, אבל אין בו שירותי הצלה.

דב חנין: צריך יותר שירותי הצלה מוכרזים.

דב חנין: הדבר השני, זה מקומם, זה מצער וזה הרסני שתחנות הצלה במוסדות שהם מוכרזים לרחצה סגורות.

דב חנין: זה פשוט לא יאומן מה שקורה בתל אביב יפו.

דב חנין: זה באמת לא יאומן.

דב חנין: אז יש שיקולים תקציביים, בהחלט, אבל יש שיקולים של הגנה על החיים, של שמירה על החיים, והם צריכים לגבור.

דב חנין: לכן תחנות הרחצה צריכות להיפתח.

דב חנין: אם זה עולה כסף, נשלם את הכסף כדי שאנשים לא יטבעו.

דב חנין: זו צריכה להיות העמדה הברורה שלנו.

דב חנין: הנושא שמקודם פה בוועדה, של הרחבת שירותי הרחצה עד השקיעה הוא קריטי והמשמעות שלו היא חיי אדם.

דב חנין: לא יכול להיות מצב שאנחנו נאמר לאזרחי ישראל שמסיימים לעבוד גם בקיץ בשעה חמש או שש אחרי הצהריים ורוצים ללכת עם הילדים לים, כי אין מה לעשות, זה הבילוי העממי ביותר, אנחנו נגיד להם 'לא, בדיוק בזמן הזה החוף נסגר, סוגרים את הים'.

דב חנין: בדיוק בזמן הזה, כשהשמש פחות מסוכנת, אין ים ואין רחצה.

דב חנין: זה מצב אבסורדי - - -

מירי רגב: צריכים להיות מתואמים עם משרד הבריאות אולי.

מירי רגב: שמשרד הבריאות יגיד שכדאי לבוא בצהריים לים ואז הם יבואו בצהריים.

מירי רגב: נבקש משרת הבריאות יחד עם משרד הפנים.

דב חנין: בדיוק, עם משרד הבריאות, עם משרד הכלכלה, עם התעשיינים.

מירי רגב: שתדבר עם השרים ואז ימליצו, בעיקר עכשיו, למי שעולה עם ילדים וזה, לבוא עם התינוקות בצהריים לחוף הים, יותר טוב.

דב חנין: אני אומר שחייבת להיות פה עמדה ברורה, הצלה עד השקיעה.

דב חנין: ההצעה שהועלתה פה בישיבה הקודמת של הוועדה שאומרת שאנחנו מצמידים את שעות ההצלה לשעון הקיץ היא מתבקשת.

דב חנין: זה הצד השני של שעון הקיץ, זה הצד האופרטיבי של הקיץ, זה הקיץ הישראלי.

דב חנין: קיץ ישראלי זה ים.

דב חנין: אני מגיע מכאן לסוגיה שהיא סוגיה כואבת במיוחד והיא סוגיית המצילים.

דב חנין: אני מכיר ועוקב כבר שנים אחרי עבודתם של המצילים, וקודם כל מגיע לכם יישר כוח, אתם אנשים שעושים עבודה מופלאה וכל הכבוד לכם, בתנאים מאוד קשים.

דב חנין: יש איזה שהיא רומנטיקה מאחורי שירותי ההצלה, אולי סדרות טלוויזיה - - -

מירי רגב: אפרופו מצילים, למי כפופים המצילים?

דב חנין: יש להם ועד ארצי.

מירי רגב: לא.

מירי רגב: רשויות?

<קריאה: לרשויות המקומיות.

מירי רגב: רשויות ודרך זה זה משרד הפנים?

תמר זנדברג: רגע, התקציב הוא מהרשויות, מתוך התקציב שלהם, או שיש תקציב ייעודי?

<קריאה: מהרשויות.

תמר זנדברג: זאת אומרת כל רשות בתוך התקציב שלה.

דב חנין: אז המצילים עושים עבודת קודש.

דב חנין: מתאים להם המשפט שנאמר בקרב על בריטניה, שמעולם לא היו כל כך רבים חבים את חייהם לכל כך מעטים.

דב חנין: לא, זה באמת נורא מעט, אנחנו מדברים על מצילים - - -

מירי רגב: הלוואי שהוא היה אומר את זה גם על החיילים שלנו.

דב חנין: החיילים שלנו, אני גם בעד החיילים.

מירי רגב: דב חנין, הלוואי שהיה אומר את זה גם על החיילים שלנו, אי אי אי.

דב חנין: אבל יש הבדל גדול, החיילים - - -

מירי רגב: הבדל גדול?

מירי רגב: איפה החיילים שלנו המסכנים ואיפה המצילים.

דב חנין: מירי, רק רגע.

דב חנין: החיילים עושים עבודה קשה, אבל חיילים יש הרבה, אני לא אגיד את המספר, את היית דוברת צה"ל ואולי את יודעת יותר ממני, יש הרבה יותר חיילים ממצילים.

דב חנין: מצילים זה מספר מאוד קטן של אנשים שעושים את העבודה העצומה הזאת, והם עושים אותה בתנאים מאוד קשים, והיום נאמרו הדברים פה לפניי ואני רוצה לחדד אותם.

דב חנין: הסכם דור ב' זה לטעמי העסקה פוגענית, זו פשוט העסקה פוגענית ומי שאמר כאן, בצדק, כשיילכו המצילים דור א' לא יבואו מצילים חדשים.

דב חנין: למה אין מצילים?

דב חנין: אנשים מוכנים לעבוד בהצלה, אבל רוצים תנאים מינימליים.

דב חנין: אתם עשיתם דבר שהרס את שירותי ההצלה בישראל, הסכמי דור ב' האלה.

דב חנין: לכן צריך לפתוח את הסכמי דור ב', לשפר את תנאי ההעסקה - - -

<יחיעם השמשוני: מי זה 'אתם'?

דב חנין: אדוני, אני מבין, חושב שאני מתייחס רק אליו.

דב חנין: זה לא אתה.

מירי רגב: דב, מה אתה מציע?

דב חנין: אני אגיד מה אני מציע.

דב חנין: אני מגיע לזה.

דב חנין: הסכמי דור ב' זו העסקה פוגענית.

דב חנין: צריך לפתוח אותם, כי אם אתם מדברים על מנגנוני שוק, השוק הוכיח, אנשים לא רוצים לבוא.

דב חנין: אז אם יש לנו כבר הוכחה שאנשים לא רוצים לעבוד בהצלה, בואו נמצא פתרון שאנשים כן יהיו מוכנים לעבוד בהצלה, נשפר את תנאי העבודה לעבודה הוגנת.

דב חנין: אם זאת עבודה הוגנת, אנשים מוכנים לעבוד בה.

דב חנין: ממי הדרישה הזאת, גברתי יושבת הראש?

דב חנין: קודם כל ממשרד הפנים.

דב חנין: אנחנו קיבלנו פניות מהרשויות, גם אני קיבלתי, כמו הפניות שהגיעו לוועדה, ויש רשויות, נמצא פה נציג מועצת מטה אשר, שבאמת מפרנסות חופים וזה יפה וכל הכבוד על העבודה שלכם, אבל לא רק תושבי המועצה שלכם מגיעים לחופים האלה, אלא כלל אזרחי ישראל וגם אני מגיע לחופים שלכם, חופים מאוד יפים, אגב, אני ממליץ לאזרחי ישראל להגיע.

<יהודה שביט: בעיקר חוף בצת.

דב חנין: חופים יפים, לא נפרסם אחד במיוחד.

דב חנין: אבל זה לא רק בעיה שלכם, גם חוף אשקלון וכדומה.

מירי רגב: דב, מה אתה מציע לעשות?

דב חנין: אני אומר, משרד הפנים צריך לממן שירותי הצלה בחופים.

דב חנין: זה שירות ממלכתי, זה לא שירות של השלטון המקומי.

דב חנין: ונקודה אחרונה, מאוד בקיצור.

דב חנין: מה שקורה עם המסחור של החופים הגיע לרמה בלתי נסבלת.

דב חנין: צד אחד של זה היא באמת הכניסה לחופים, שיותר מדי חופים, יש אינפלציה בהיתרים לחופים עם תשלום.

דב חנין: עם חניה/בלי חניה, כל אחד כבר עם מנגנון אחר.

דב חנין: הצד השני זה מה קורה בחוף עצמו כשאתה מגיע.

דב חנין: כבר כל החוף הפך לרחבה מסחרית אחת גדולה, הדוח של צלול.

דב חנין: רק מטקות?

דב חנין: אתה לא יכול לשבת עם מגבת באיזה הוא מקום בחוף, אתה צריך לרכוש כל מיני שירותים, שיהיה לך סנטימטר בחוף.

דב חנין: אי אפשר להפוך את החוף לרחבה מסחרית, חוף הים הוא נכס ציבורי וכזה הוא צריך להישאר.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: דנה בכר, בבקשה, ולאחר מכן מאיה מצלול.

מירי רגב: קצר, לא לחזור אחד על דברי השני.

<דנה בכר: רק בנושא שעות ההצלה.

<דנה בכר: גם בכנרת צריך למצוא לזה איזה שהוא מקור.

<דנה בכר: היום אנחנו עושים עד כמה שניתן לתגבר את שעות ההצלה בחגים.

<דנה בכר: עכשיו בעיד אל פיטר אנחנו תגברנו את שעות ההצלה גם בסופי שבוע וחגים, אבל צריך למצוא לזה באמת מימון, כמו שאמרנו, כי גם פסק דין רסטל - - -

מירי רגב: משלמים כסף בכניסה, מה הבעיה?

<דנה בכר: קודם כל הולכי רגל נכנסים חינם אצלנו לחופים.

מירי רגב: מצוין, תיכף נאמץ את זה גם - - -

תמר זנדברג: ואיך הם מגיעים ברגל?

מירי רגב: זה על פי החוק, מישהו צריך לאכוף את החוק הזה.

תמר זנדברג: לא, אבל השאלה איך מגיע הולך רגל.

תמר זנדברג: אם יש אוטובוס, או אם חובה להגיע ברכב.

<דנה בכר: לא, שנייה, תנו לי להסביר.

דוד צור: זה למיטיבי לכת וניווט?

<דנה בכר: לא, יש תחבורה ציבורית ענפה בסובב כנרת, בנוסף אנחנו מפעילים שאטל סובב כנרת חינם שפועל בשבתות וחגים - - -

דוד צור: כמה חופים בכנרת הם נגישים, שלא בתשלום?

<דנה בכר: קודם כל הולכי רגל נכנסים לא בתשלום ואני אומרת לך, אוטובוסים מגיעים ושופכים בתחנות ההסעה הולכי רגל שנכנסים כולם לחופים.

<דנה בכר: יש מתחמי חנייה חינם מחוץ לחוף, בכל החופים, התעריף שלנו הוא תעריף מאוד נמוך, הוא תעריף דיפרנציאלי שעתי, לעומת מה שהיה לפני שהוקם האיגוד, לפני ארבע-חמש שנים, כשגבו גם 120 שקל סכום קבוע מראש.

<דנה בכר: היום אנחנו גובים סכומים דיפרנציאליים וזאת בעצם ההכנסה היחידה של החופים.

<דנה בכר: איגוד ערים כנרת הוא תאגיד סטטוטורי, הוא לא רשות מקומית, אין לנו אגרות של תכנון ובנייה, אין לנו ארנונות, ההכנסה היחידה היא באמת ההכנסה המאוד נמוכה הזו מדמי החניה.

<דנה בכר: כאמור הולכי רגל נכנסים בחינם.

<דנה בכר: והסיפור הזה של המצילים, אנחנו נדרשים על ידי משרד הפנים לתגבר עמדות הצלה בעקבות פסק דין רסטל של הטביעה בחופי מגדל שהייתה.

<דנה בכר: אז גם לעשות עוד חופים מוכרזים, גם לתגבר את האכיפה של המפקחים, בשביל למנוע בעצם למנוע מאנשים להיכנס לחופים אסורים, כי זה מה שמשרד הפנים דורש מאיתנו, וגם להגדיל את שעות הרחצה עד שמונה בערב.

<דנה בכר: אלה עלויות וכאמור אין לנו מאיפה לממן את זה.

<דנה בכר: גם היום המצב הוא גירעוני ביותר, צפוי לנו גירעון של 10 מיליון שקלים - - -

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: לא, אני תיכף מתחילה לאסוף את הדמעות על הגירעונות שלכם.

מירי רגב: תודה רבה, זה ממש לא מעניין אותי, הגירעונות של אף אחד פה, אותי מעניין רק האזרחים.

מירי רגב: מאיה, בבקשה.

<מאיה יעקבס: אני מצטרפת לברכות באמת על זה שמקיימים כזה דיון בפגרה, זה לא עניין של מה בכך.

<מאיה יעקבס: הנושא של הטובעים, אין לי יכולת לחבר את זה עובדתית או לא, אבל אם אנחנו מסתכלים על הצפיפות בחופים ועל יוקר הישיבה בחופים, עולה השאלה האם זאת אחת הסיבות לזה שאנשים הולכים לחופים לא מוכרזים וזה גם לסכן חיים ואת זה צריך לקחת בחשבון, וגם העסקים בחופים משלמים זיכיונות גבוהים מאוד לרשויות המקומיות.

<מאיה יעקבס: עד שלפחות יסדרו את כל הנושא הזה בחקיקה ארצית, יכול להיות שצריך לדרוש שהרשויות המקומיות, מתוך הכסף שהם מקבלים כזיכיון ישלמו יותר כסף למצילים מתוך התקציב הזה שאני לא יודעת מה הם עושים איתו.

מירי רגב: בטח יש להם כמה דברים לעשות.

מירי רגב: בכל זאת צריך לבנות כמה כיכרות וגשרים ואדניות עם פרחים עכשיו.

מירי רגב: עכשיו כולם בונים לקראת הבחירות.

<מאיה יעקבס: אני אומרת שזה יכול לעזור.

<מאיה יעקבס: אני יודעת שבתל אביב חלק מהזכיינים משלמים גם - - -

<יאיר מוהר: את יודעת לאן הולך הכסף הזה?

<מאיה יעקבס: לטיפוח טיילות חדשות.

<יאיר מוהר: לטיפול בחוף.

מירי רגב: אני לא יודעת איזה טיפול בחוף - - - אתה יודע מה?

מירי רגב: אני לא רוצה כלום בחול, אני רוצה חול בלי כלום, לא רוצה גנים, רוצה חול, רוצה טבע, לא רוצה לשלם על כלום, בסדר?

מירי רגב: תפרקו את כל מה שעשיתם בחופים, לא רוצה כלום, לא רוצה תשתיות.

מירי רגב: רוצה להיכנס לחוף פראי, כמו בחו"ל, לקחת איתי כיסא, לקחת שמיכה וזה מה שאני רוצה.

מירי רגב: לא רוצה לשלם לך ואתה אל תבנה לי תשתית בחוף.

מירי רגב: על התשתית הזאת אני משלמת כפול על כפול.

מירי רגב: זה הכול.

מירי רגב: לא רוצה לשלם, רוצה חול, חול וחול וחול.

מירי רגב: זה מה שאני רוצה בחוף, בסדר?

מירי רגב: לא רוצה כיסאות, לא רוצה קיוסקים, לא רוצה כלום, אני רוצה חול וחול ועוד חול ועוד חול.

מירי רגב: נראה לך? לא נראה לך.

מירי רגב: בטח לא נראה לך, כי אתה מרוויח מזה על חשבון האזרח.

מירי רגב: תקשיב, התושבים רוצים להיכנס לחוף ים בלי לשלם.

מירי רגב: זה מה שהם רוצים.

מירי רגב: אתה חייב על פי החוק לאפשר להם להיכנס לחוף ים בלי לשלם, ומי שלא מפקח על זה צריך לתת לזה הסבר ומשרד הפנים ייתן לזה הסבר, אני מבטיחה לך.

<יחיעם השמשוני: אין לנו ויכוח על זה.

<יאיר מוהר: אנשים רוצים שירותים.

מירי רגב: אנשים רוצים שלא תגבה עבור השירותים האלה.

<יאיר מוהר: אנחנו לא גובים.

מירי רגב: לא גובה?

מירי רגב: אז למה אני משלמת על החוף?

מירי רגב: למה אני משלמת על הצוק 12 שקלים?

<יאיר מוהר: אבל ב-12 חופים אחרים את לא משלמת.

מירי רגב: אבל למה אני משלמת על הצוק?

מירי רגב: מה אתה אומר לי על מה אני לא משלמת, תגיד לי למה אני משלמת על הצוק 12 שקלים?

מירי רגב: לא מתעסקת עם הכושר על ה - - -

<מאיה יעקבס: איפה היא לא משלמת?

<מאיה יעקבס: בהילטון, שתחנת הרחצה סגורה?

<מאיה יעקבס: או בהילטון הצפוני, שהמסעדה התפרשה גם לחלק הצפוני, בניגוד למה שהיה שנה שעברה?

מירי רגב: זכות הדיבור שלך, תמר זנדברג.

תמר זנדברג: קודם כל אני מצטרפת גם לברכות וגם לדברים של היושבת ראש ושל חבר הכנסת דב חנין, לגבי הצורך בשירות הזה.

תמר זנדברג: בשלושה דברים אנחנו מתמקדים, אחד זה בשעות המצילים, שתיים זה בכניסה לחופים ובנושא הזה אנחנו ניזום הצעת חוק בעקבות הצוות שמינתה יושבת הראש במסגרת כמה הצעות חוק בכמה נושאים, והדבר השלישי זה המסחור בחוף.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר משהו שנוגע לכל הדברים האלה ביחד והוא אפילו יותר רחב ונוגע ליחסים בין הרשויות המקומיות לבין השלטון המרכזי.

תמר זנדברג: זה נושא שחוזר כאן והוא חוזר בנושאים אחרים בוועדה הזו וגם כאן.

תמר זנדברג: יש כאן איזה אבסורד, ואיפה שהוא הכסף, ואיתו, כמו שאת אומרת, השירות לאזרח, נוזל בין החורים.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי מצד אחד החופים האלה ניתנו לרשויות המקומיות למשמורת.

תמר זנדברג: החופים הופקדו בידי הרשויות המקומיות מבחינה תכנונית, מבחינת שמירת הטבע, מכל הבחינות האלה זה ניתן להן למשמורת ויש כאן תפיסה שגויה, מצד אחד שהרשויות המקומיות צריכות להרוויח על זה, ואם הן צריכות לשלם משהו אז הן צריכות לקבל מהצד השני איזה שהוא שיפוי או איזה שהוא רווח אלטרנטיבי, ומצד שני, כשהן צריכות לשלם, כמו למשל שכר למצילים, להרחיב את השעות, הן צריכות לקבל על זה מאיפה שהוא מקור מימון, מהמדינה או ממקור אחר, שמענו 100%, 80%, כל הדברים האלה.

מירי רגב: תמשיכי ותגידי מה את מציעה.

תמר זנדברג: מה שאני מציעה, אני רוצה לומר שכדאי שאנחנו כאן בוועדה נעשה לעצמנו ניסוח מאוד מאוד ברור מה באחריות מי.

תמר זנדברג: למשל החופים, דמי הכניסה.

תמר זנדברג: דמי הכניסה, אנחנו צריכים להגיע מבחינתנו להבנה - - -

מירי רגב: זה משרד הפנים צריכים להוציא הנחיה אין תשלום בכניסה.

<פיני קבלו: תמר, היית חברת מועצת עיריית תל אביב, למה לא עשית את זה?

תמר זנדברג: קודם כל עשינו את זה, ניסינו - - - אני לא הייתי ראש העיר עדיין, אם הייתי אולי הייתי - - -

דב חנין: היא לא נבחרה לראשות העירייה.

דב חנין: אולי זה יקרה, אבל היא עדיין לא הייתה שם.

תמר זנדברג: אבל במועצה בהחלט עשינו את זה וגם, דרך אגב, בדיוק את הדברים האלה אמרנו גם אז.

תמר זנדברג: זה לא ייתכן שמצד אחד הרשויות, ושלא תבין, בדיונים אחרים אנחנו פה נעמדנו לצד הרשויות שכל הזמן מטילים עליהן עוד ועוד ועוד אחריויות בלי מקורות מימון, אבל בנושא הזה הדבר הזה הוא באחריות הרשות המקומית מקדמת דנא, כמו שהשכר למצילים מגיע מתקציב הרשות המקומית והיא לא מקבלת עליו כסף צבוע מיוחד לזה, אז זה לא ייתכן שכשצריך להאריך שעה פתאום אומרים 'אין כסף'.

תמר זנדברג: יש פה איזה אבסורד.

<פיני קבלו: זה לא הבעיה של הכסף, אני אחרי זה אתייחס.

תמר זנדברג: נאמר כאן שזו הבעיה של הכסף.

תמר זנדברג: אני רוצה לסכם, משפט אחרון.

תמר זנדברג: הבעיה הזו, של היחסים הבעייתיים בין הרשויות המקומיות לבין משרד הפנים וכתוצאה מזה משרד האוצר בנושאים התקציביים, היא קיימת לאורך כל הנושאים.

תמר זנדברג: היא קיימת בשירותי הדת והיא קיימת בתחבורה וכו' וכו' - - -

מירי רגב: ועכשיו בנושא הזה מה את מציעה?

תמר זנדברג: הנושא הזה הוא לא שונה מזה, ואני מציעה שכאן בוועדה אנחנו נקבל החלטה שאנחנו דורשים הארכת שעות ההצלה, שטח חופשי ממסחור ואי תשלום בכניסה לחופים.

תמר זנדברג: אני מציעה שמשרד הפנים והרשויות המקומיות יביאו לנו הצעה משלהם מי אחראי על מה, וכמו שאמרה יושבת הראש, אנחנו רוצים שהציבור ייהנה מהחופים האלה ואנחנו לא רוצים שהעלות התקציבית והנושאים של הרגולציה ייפלו בין רשויות והציבור יסבול מזה.

תמר זנדברג: תודה.

מירי רגב: מאה אחוז, תודה.

מירי רגב: ראש מועצת אשר, ואחר כך אדם טבע ודין ודוד צור.

<יהודה שביט: אני ראש המועצה האזורית מטה אשר.

<יהודה שביט: המועצה האזורית מטה אשר, יש לה 25,000 תושבים, אנחנו אחראים לחוף שמשתרע על 13 קילומטרים, מראש הנקרה ועד עכו, למעט נהריה באמצע שיש לה חלק חוף.

<יהודה שביט: בחלק שלנו יש חמישה חופים מוכרזים, מתוכם שניים מופעלים על ידי רשות הטבע והגנים ושלושה מופעלים על ידי המועצה.

<יהודה שביט: על שניים מהחופים האלה יש לנו אישור של משרד הפנים לגבייה של 12 שקלים בכניסה לחוף, מגיל 13 ומעלה, עד גיל 13 לא משלמים.

<יהודה שביט: אני מסכים לכל מה שנאמר פה, אבל הבעיה היא בהחלט במערכת היחסים בין השלטון המרכזי והשלטון המקומי.

<יהודה שביט: המועצה שלנו מקבלת מענק סיוע, מענק איזון, מה שנקרא, כי אנחנו לא מתאזנים.

<יהודה שביט: מה שאת מציעה זה להמשיך את אותו מצב.

<יהודה שביט: להאריך את שעות המצילים, המשמעות של זה היא לא רק מצילים שצריך לשלם, זו אבטחה, זה משטרה, שמכריחים אותנו לקחת שוטרים בשכר, זה פיקוח, זה אשפה, לגבות אשפה מ-13 קילומטר.

מירי רגב: לא, זה ברור לי לחלוטין שזה מעמיס על המועצה, או על הרשות המקומית - - -

תמר זנדברג: סליחה, אדוני, אני רק מציעה שהרשות המקומית לא תהפוך להיות עסק למטרת רווח.

<יהודה שביט: לא עסק, רק לא להפסיד.

<יהודה שביט: רק לא לעשות עוד הוצאות, לא להפסיד, כי אני לא יכול להיות בגירעון.

<יהודה שביט: זה הכול.

<יהודה שביט: מוציאים אצלנו 600 טון אשפה.

<יהודה שביט: 600 טון אשפה שצריך להטמין, זה מחיר הטמנה, זה היטל הטמנה.

<יהודה שביט: היינו שותפים למשרד איכות הסביבה לחוף נקי, אבל אנחנו היום סוציו אקונומי 6, המשרד לאיכות הסביבה הוריד את ההשתתפות בהשתתפות בחוף נקי, כל זה נופל על הרשות.

<יהודה שביט: אלה דברים שהם לא אפשריים וצריך לעשות גם איזה שהיא הפרדה בין הצפון והדרום ובין מרכז הארץ, למרות שאנחנו כולנו בשלטון המקומי.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אדם טבע ודין.

<אורלי אריאב: אני רוצה להגיד שני דברים.

<אורלי אריאב: קודם כל כמובן שהבעיה הכספית, אני לא אדון בה, היא קיימת בהמון נושאים, אבל אני חושבת שכמו שאחיות, יש בעיה.

<אורלי אריאב: בעברי הגעתי ממשרד הבריאות ואני יודעת שגם נושא האחיות, שזה גם תחום ש - - -

מירי רגב: לא, לא נפתח, יש הרבה תחומים, תתייחסי ספציפית לעניין הזה, כי אנחנו רוצים לסכם.

<אורלי אריאב: לא, אני אומרת שכשאנחנו מדברים על נושא של הצלת חיים אז בהחלט אני חושבת שמציאת התקציב כדי לאפשר באמת כמה שיותר מצילים וכמה שיותר חופים מוכרזים זה דבר מאוד מבורך ואנחנו נברך על זה.

<אורלי אריאב: מבחינה חוקית אני חושבת שהאפשרות להאריך את עונת הרחצה ושעות הרחצה היא יחסית פשוטה, כיוון שישנו היום צו הסדרת מקומות רחצה ובו מוגדרים בצורה מאוד ברורה גם עונת הרחצה וגם שעות הרחצה, ולכן כל מה שנדרש זה ששר הפנים בעצם יקבע בצו הזה את שעות הרחצה ואת עונת הרחצה, כפי שהוא סבור שהם צריכים להיות ואז מבחינה חוקית זה מה שיחול.

<אשר גרנר: תיקון שעות רחצה לא.

<אשר גרנר: תסתכלי מה כתוב שם, כתוב שם לגבי עונת רחצה.

<אורלי אריאב: כתוב 'שעות שנקבעו לרחצה על ידי הרשות המקומית', אבל אפשר לתקן את זה ולשנות את זה, בגלל זה אנחנו נמצאים כאן.

<אורלי אריאב: כאן יש את היכולת, לכנסת ולשר יש את היכולת לשנות את זה ולתקן את זה ולקבוע נוסח אחר ואני חושבת שהנושא הזה יחסית פשוט, רק לא מהבחינה התקציבית.

מירי רגב: תודה, אנחנו נעביר את זה.

מירי רגב: בבקשה, פיני.

<פיני קבלו: אין ראש רשות שלא מתפאר בחופי הרחצה שלו ורוצה שכל התושבים והאנשים שמגיעים לשם ולתת גם את השירות לאותם בתי מלון, אבל אין ספק שהנושא הזה הוא מאוד מאוד מורכב ואי אפשר להטיל אותו בצורה של החלטה.

<פיני קבלו: יש פה אנשים, יש פה הסכמים קיבוציים.

<פיני קבלו: בנושא של המצילים יש את ההסתדרות שצריכה לנהל משא ומתן על ההסכם לגבי הרחבת שעות עבודה, ואנחנו שמענו גם שיש חוסר במצילים, שלא מגיעים כתוצאה מאותם דור ב' ו-ג'.

מירי רגב: פיני, אנחנו יודעים את זה.

<פיני קבלו: בעניין אנחנו מוכנים לפתוח במשא ומתן, כעמדת השלטון המקומי, עם ההסתדרות על מנת להאריך את שעות העבודה.

<פיני קבלו: כמובן שיש מועצות שמתקשות הרבה יותר, כפי ששמענו כאן.

<פיני קבלו: מטה אשר, ואני יודע שבסובב כנרת אורך החופים אצל יוסי ורדי הוא די גדול והוא מאוד מאוד מתקשה להעמיד שם מצילים ולתחזק את כל הניקיון והשירותים.

<פיני קבלו: לכן יש פה גם מעמסה לא קטנה שתיפול על אותן רשויות מקומיות ואנחנו יכולים להחליט ובסופו של דבר הם ייפלו על משענת של האוצר ומשרד הפנים, על מנת שיסייעו להם, אם זה בתכניות הבראה או בתכניות אחרות.

<פיני קבלו: לכן הנושא הזה מאוד מאוד מורכב, אני חושב שהוועדה צריכה להקים צוות ועדה, שיהיה בו גם משרד הפנים, השלטון המקומי, חברי כנסת, שאנחנו נגיש המלצות וגם נפתור את הבעיה של אותם מחירים שניתנים על כיסאות.

<פיני קבלו: אני חושב שזאת עמדה שיכולה להיות מצוינת שנצא מכאן, עם ועדה שתמליץ תוך פרק זמן קצר.

<פיני קבלו: ובמקביל נפתח במשא ומתן להארכת שעות עבודה, כפי שייקבעו, ועלויות השכר בעניין הזה.

מירי רגב: רק שזה יקרה בקיץ הזה.

<פיני קבלו: אני לא מאמין שאפשר יהיה בהחלטה בקיץ הזה.

<פיני קבלו: זה נושא מורכב, זה העסקת אנשים, זה העסקת מצילים, זה סכסוכי עבודה, זה הסתדרות, זה לא יהיה פשוט.

מירי רגב: תאמין לי, אנחנו עושים דברים יותר מורכבים מהיום להיום.

<פיני קבלו: מירי, זה לא פשוט.

מירי רגב: אוקיי, תודה.

מירי רגב: אשר, בבקשה.

<אשר גרנר: תודה רבה על הדיון הזה, אני חושב שהוא דיון חשוב, אני מסכים איתכם, אבל צריך לזכור שמבחינת חוק הסדרת מקומות רחצה בראש ובראשונה זה הנושא של הצלת חיים.

<אשר גרנר: כפי שציינתם שטבעו למוות, התפקיד הבסיסי והעיקרי של הרשויות, יחד עם המצילים, זה הצלת חיים, ואני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת דב חנין, שהמצילים עושים עבודת קודש.

<אשר גרנר: באמת, בעניין זה, איפה שיש אזורים מוכרזים ויש מצילים, למעשה כמעט ואין טובעים, רוב הטובעים הם באזורים שמוכרזים כאסורים לרחצה, או אזורים שהם ללא סטטוס.

<אשר גרנר: אפרופו, יש למעלה מ-120 קילומטר אזורים ללא סטטוס וגברתי יכולה להגיע לחופים הללו - - -

מירי רגב: לא, אבל, אשר, תתייחס לשלושת הנושאים.

<אשר גרנר: אני אתייחס לכל הנקודות.

מירי רגב: לא לכול, לשלושת הנושאים.

<אשר גרנר: אני אתייחס לשלוש הנקודות.

<אשר גרנר: ראשית, בהיבט של הארכת שעות העבודה של המצילים.

<אשר גרנר: זה לא תלוי בנו ולא בכדִי אמרתי שזו לא בעיה כספית.

<אשר גרנר: הבעיה היא בהסכמים שנחתמו בין המעסיק, שזה המרכז לשלטון מקומי, לבין ההסתדרות, שלמעשה אלה המצילים עצמם.

<אשר גרנר: מבחינתנו זה הסכם שהוא אמור להיפתח ב-2014.

<אשר גרנר: אני כבר אומר לך שב-2014, כשיהיה הסכם, ביקשתי להיות חלק מתוך הבדיקה של החוזה הזה.

<אשר גרנר: מה שקורה היום, כתוב שמגיע למציל מנוחה או שישי או שבת, כתוצאה מזה בכל הארץ הם ידעו להסתדר.

<אשר גרנר: בתל אביב, אני לא מסכים עם מה שאמר יאיר, סגן ראש אגף של חופים תל אביב, אנחנו היינו שם בוויכוח.

<אשר גרנר: אפרופו, הם רצו לסגור ולהגיע רק לארבעה, חמישה חופים.

<אשר גרנר: אנחנו, כמשרד הפנים, לא אישרנו.

<אשר גרנר: כרגע אישרנו להם רק 9 חופים מתוך 13 חופים, כאשר אני רוצה לבוא ולומר לכם, יש לכם שם, אני לא יודע להגדיר, בעיות בתחום יחסי עבודה, אבל עלינו זה לא מקובל, כמשרד הפנים, בגלל זה לא אפשרנו להם לעבוד בצורה כפי שהם רוצים.

מירי רגב: הבנתי לגבי הארכת שעות עבודה.

מירי רגב: מה לגבי כניסה חופשית לחופי הים?

<אשר גרנר: לצורך העניין, כניסה חופשית לחופי הים, אז מתוך 140 חופים, 130 מבחינתנו זה בכניסה חופשית לחוף הים.

<אשר גרנר: 10 חופים הם בגבייה, כפי שצוין, של 12 שקלים, כאשר אתם אולי כוללים גם כניסה לחופים של הרט"ג (רשות הטבע והגנים).

<אשר גרנר: מבחינתנו מתוך 140 130 בחינם.

<אשר גרנר: לכן מבחינתנו יולי, אוגוסט, ספטמבר, זה לא משנה, מבחינתנו יש למעלה - - -

מירי רגב: רק שרובם לא מוכרזים וברובם אין מצילים.

תמר זנדברג: או שמשלמים עבור חניה.

<אשר גרנר: אבל חניה זה חוקי עזר.

<אשר גרנר: לצורך העניין אם אני אקח - - -

מירי רגב: אוקיי, למה ה-10 האלה אתה לא מבטל את התשלום?

<אשר גרנר: אני אסביר.

<אשר גרנר: דיברת על חוף הצוק, יש גם שירותים נוספים שמאפשר חוק.

<אשר גרנר: אנחנו עובדים על פי החוק.

<אשר גרנר: זה גם הפסיקה של הבג"צ בעניין הזה נתנה אפשרות לשר הפנים, מתוך 140, 130 חינם.

מירי רגב: אני שואלת מה הצוק נותן לנו מעבר.

<אשר גרנר: אם את שמה מתקני ספורט.

מירי רגב: אני לא רוצה, לא רוצה ללכת למתקני ספורט.

<אשר גרנר: אבל זה מדובר על 10.

מירי רגב: אבל אני לא רוצה להיות במתקני ספורט, אני רוצה לבוא לחוש את החול.

מירי רגב: למה אני צריכה לשלם?

מירי רגב: לא רוצה מתקני ספורט, רוצה להיכנס עם המשפחה שלי לחוף הצוק בלי לשלם, לא רוצה ללכת למתקני הספורט, לא הולכת למתקני הספורט.

<מאיה יעקבס: יש מתקני ספורט שלא משלמים בחופים אחרים.

<קריאה: או שישלמו רק על מתקני ספורט ולא על הכניסה.

<אשר גרנר: גם המחוקק, המחוקק זה אתם, אפשרתם, גם - - -

מירי רגב: מה הבעיה?

מירי רגב: שאנחנו מאפשרים לשרים לקבל החלטות ללא הפיקוח של הוועדה.

מירי רגב: לכן אני מתעסקת ולכן אני עומדת על זה שיהיה פיקוח של הוועדה על שרים, כי אין שום סיבה שישלמו 12 שקלים בכניסה לחוף ועל ארטיק 30 שקלים ועל כיסא 15 שקלים וכל משפחה תוציא בשעון הקיץ, כשהיו לנו ויכוחים מפה עד להודעה חדשה, אני לא אלך לשם, כי אני צריכה לשלם על כל כניסה, שלא לדבר על רשות הטבע והגנים, כמעט 100 שקלים על כניסה.

מירי רגב: זה לא הגיוני.

מירי רגב: אשר, זה לא הגיוני.

<אשר גרנר: אני אומר ברשותך, לא כולם זה תל אביב ולא כולם זה הרצליה.

<אשר גרנר: אנחנו מדברים גם על חופים קטנים ולכן בהיבט הזה הם מספקים שירותים.

<אשר גרנר: את זה המחוקק אִפשר - - -

מירי רגב: אבל אני שואלת אותך על איקס ואתה עונה לי על וואי.

<אשר גרנר: אז אני עונה לך.

<אשר גרנר: מבחינתנו על פי הדרישה והבקשה, בחנו אותם, ואמרתי מתוך - - -

מירי רגב: תבחן אותם עוד פעם.

מירי רגב: שביולי-אוגוסט, תבחן אותם עוד פעם.

<אשר גרנר: התשובה היא ככה, ב-2013 נסתיים האישור של שר הפנים, סוף עונת הרחצה באוקטובר הקרוב.

<אשר גרנר: אנחנו נקבל שוב ואז נעשה שוב בחינה מסודרת בסוף - - -

מירי רגב: לא, עד 2013 אלוהים יודע מה יקרה, אולי גם נעלה להר הבית.

<מאיה יעקבס: אתם צריכים לקבוע קריטריונים קבועים לעניין הזה.

מירי רגב: לא, אני רוצה עכשיו שתתנו פתרון ליולי-אוגוסט.

מירי רגב: אני עם השר עכשיו, אני רוצה שלפני כן תמצאו לי פתרון.

מירי רגב: עכשיו אני רוצה שביולי, אוגוסט, ספטמבר, אחת, לא ישלמו כניסה לחופים, לעשרת החופים האלה לא ישלמו כניסה.

מירי רגב: על זה יחליט שר הפנים, הוא יבוא ויגיד 'חברים, אני אישרתי את שעון הקיץ, הבאתי את שעון הקיץ, אני רוצה שאזרחי המדינה יצ'ופרו, לא ישלמו יולי, אוגוסט, ספטמבר עבור החופים'.

<אשר גרנר: זה בסדר לבוא ולומר, בעניין הזה אני מסכים למה שאמרת, אבל בסופו של דבר צריך לשפות את אותן רשויות.

<אשר גרנר: אני מסביר שוב, זו בדיוק הנקודה, המשמעות היא, וחשוב שחברי כנסת יבינו, ברגע שאנחנו לא מאפשרים לאותן רשויות לנהל את הדברים האלה, אני עומד בפרץ בעניין הזה שראשי רשויות רוצים לסגור חופים.

<מאיה יעקבס: התקציב חייב לבוא מהמדינה ולא מהרשויות המקומיות.

מירי רגב: אשר, הם לא יסגרו חופים, אתה יודע מה יקרה?

מירי רגב: יהיה דבר נהדר, כל החופים יהיו פתוחים, לא יהיה שער לאף חוף, כל מי שירצה ייכנס לחוף.

מירי רגב: לא יהיו מסעדות, לא יהיו קיוסקים, הכול יהיה פתוח.

<אשר גרנר: זה יפה לומר, אבל אנשים ימותו.

<אשר גרנר: הרי זו בדיוק המטרה, אני חושב שההתרה הזו - - -

<מאיה יעקבס: התקציב צריך לבוא מהמדינה ולא מהרשויות המקומיות, להן אין את הכסף הזה.

<אשר גרנר: אני חושב שצריך להבין שבאיזה שהוא מקום יש איזונים.

<אשר גרנר: במקרה הזה עשינו את האיזונים הנכונים.

מירי רגב: לא עשיתם את האיזונים הנכונים.

<אשר גרנר: אם דנה לא סיפרה, אני מספר לך שיש כאלה שבאים ואומרים 'תודה רבה על זה שאתם גובים, אתם מסדרים לנו - - -

מירי רגב: מצוין, להם יש, אבל לאלה שאין?

<אשר גרנר: לכן הם גם יכולים להיכנס בחינם.

<אשר גרנר: לכן צריך להקשיב גם לעם, לא רק לחברי הכנסת.

מירי רגב: אשר, מה עם המכרזים?

דב חנין: רגע, זו אמירה מוזרה.

<אשר גרנר: אתם אומרים, העם זה גם אנחנו.

מירי רגב: טוב, הפקידים הם העם, נבחרי הציבור הם לא העם.

<אשר גרנר: רגע, אנחנו לא פקידים - - -

מירי רגב: אתם לא פקידים, אתם נבחרים.

<אשר גרנר: אני גם פקיד גאה, לצורך העניין, אבל אני רוצה - - -

מירי רגב: אני שואלת אותך, מה עם המכרזים.

<אשר גרנר: לגבי המכרזים, אל"ף, הקריאה שלך היא נכונה לעניין הזה, לבוא לראשי רשויות ולהגיד להם, כשעושים מכרז תסתכלו גם על המחירים שנותנים לאזרחים.

<אשר גרנר: אני מסכים במאה אחוז בעניין הזה.

<אשר גרנר: תל אביב עשו את זה בצורה נכונה.

מירי רגב: ומה עם הפיקוח שלכם על השלטון המקומי?

<אשר גרנר: זו בדיוק הנקודה.

<אשר גרנר: אין לנו אפשרות לבוא ולומר לרשות במכרז שלה, להתערב במכרז.

<אשר גרנר: אין לנו מנדט.

מירי רגב: מה זאת אומרת אין לכם?

מירי רגב: אז למה אתם משרד הפנים?

מירי רגב: אז איזה מנדט יש לכם לגבי הרשויות המקומיות?

<אשר גרנר: זו שאלה מצוינת.

<אשר גרנר: אם אני עוסק בהצלת חיים, אז למה אני צריך לקבוע כללים.

<אשר גרנר: אם אני עוסק בזה - - - אני מסביר לך, יש - - -

מירי רגב: צריכה להיות ראיית על לגבי אזרח שנכנס לחוף הים.

<אשר גרנר: על הארטיק אני לא יכול לפקח, זו הרשות המקומית.

<אשר גרנר: אין לי מנדט.

מירי רגב: אתה יכול לפקח, אתה משרד הפנים.

<אשר גרנר: אני חוזר ואומר, אין לי מנדט.

<אשר גרנר: ברשותך, אני אומר לך את זה בקול רם וברור.

מירי רגב: חבר הכנסת דוד.

דוד צור: מכיוון שאני דובר אחרון אז אני אעשה את זה ממש בקצרה.

דוד צור: אני חושב שיש פה קודם כל שתי נקודות קריטיות לפתרון.

דוד צור: אחת זה באמת הארכת זמן העבודה של המצילים, ובעיניי, הדבר הנוסף זה אותם חופים שבהם אין מצילים אבל העם רגיל שיש בהם מצילים ובסוף שם מתים אנשים.

דוד צור: אז את זה צריך להביא לפתרון.

דוד צור: אם שואלים אותי, אי אפשר להשית על הרשויות המקומיות כל הזמן ולתת להם כל הזמן משימות שבסוף אין להם גם מאיפה להביא את הכספים האלה.

מירי רגב: לא, אין בעיה, צריך להיות תקציב מרכזי של המדינה.

דוד צור: בניגוד למה שנאמר פה אני חושב שמה שאשר אמר פה, הנתון של 10 חופים מתוך ה-140 שהם בתשלום, אותם חופים, וגם אגב, רובם, לדעתי, לתושבי המקום הם כן חינם, רק לאנשים שבאים מבחוץ, לאותן רשויות כמו אשר, כמו מועצה אזורית אשקלון ועוד כמה מקומות זו הכנסה מאוד משמעותית ואסור לפגוע בהם.

דוד צור: אני חושב שהדלתא שנוצרה - - -

מירי רגב: מה יעשו אלה שלא גרים ליד הים?

מירי רגב: הם צריכים לסבול, לא לבוא לים?

דוד צור: יש להם הרבה מאוד אפשרויות.

תמר זנדברג: רק לחדד, כשמדובר על תשלום, מדובר לא על אלה שמותרים על ידי פי משרד הפנים, אלא בכל אלה שנגבים תשלומים על חניה ועל דברים ש - - -

דוד צור: או, אז עכשיו באתי להגיד על זה.

דוד צור: גברתי היושבת ראש, יש שתי נקודות שדורשות שיפור.

דוד צור: אחת, עניין החניות.

דוד צור: זו שערורייה.

דוד צור: יש מקומות שבהם עצרו את הנגישות.

דוד צור: אני מצטער שלא הספקתי, כמפקד מחוז, להעיף את הבודקה באזור תל ברוך, זו שערורייה, כי בסוף הכניסה אמורה להיות חופשית עד הנקודה שבה אפשר לפרוק וגם להיכנס בלי תשלום.

<אשר גרנר: השטח הוא פרטי, ברשותך.

דוד צור: זו תקלה.

דוד צור: אני אומר לך, אני אקח אותך לשם מטר מטר ואני אראה לך איך עושקים את הציבור.

דוד צור: זה פעם אחת.

דוד צור: פעם שנייה, אנחנו אישרנו באמת את חוק הארכת שעון הקיץ.

דוד צור: הדלתא הקטנה הזאת לכאורה הכניסה הכנסות למדינה, אם נסתכל במע"מ, במוצרים, בכסף שנכנס.

דוד צור: את הדלתא הזאת, לדעתי, אפשר להעביר לתשלום אותו חסר שיש אל מול המצילים להארכת השעות וגם לגבי המקומות הנוספים.

דוד צור: מילה אחרונה, התוודעתי פה פעם ראשונה, אני מודה, להכנסה שלדעתי אנחנו חייבים, אני לא יודע אם יש פה נציג של המשרד לביטחון פנים, מסתבר שבחופים שלא גובים מהם, המוכרזים שלא גובים מהם תשלום, יש שוטרים בשכר.

דוד צור: צריך להפסיק את הדבר הזה.

<יהודה שביט: מכריחים את הרשויות.

דוד צור: צריך להפסיק את הדבר הזה.

דוד צור: שוטרים, אישרנו את השיטור העירוני, השיטור המשולב, שיעשו את העבודה הזאת.

דוד צור: להוריד את הסיפור הזה.

<מאיה יעקבס: גברתי, התחושה היא שהרשויות המקומיות נמצאות פה בתחושת מגננה והם לא עונים עניינית בגלל זה.

<מאיה יעקבס: ברגע שיורידו מהם את ה - - -

מירי רגב: חבר'ה, תודה רבה, אני רוצה לסכם רגע.

<מאיה יעקבס: אם אפשר, בבקשה, דבר אחרון.

מירי רגב: אני לא יכולה.

מירי רגב: קודם כל אני מצטרפת לאמירה של דב והחברים פה, חופי הים הם מסוכנים, כמובן גם כמו שאמר כאן אשר, וצריך לשמור על חיי אדם וזה ברור לכולנו.

מירי רגב: הצלה היא חובה, היא לא זכות של אף אחד, לכן המדינה צריכה לאפשר את שירותי ההצלה ואם זה צריך להיות בשלטון המרכזי, השלטון המרכזי יטפל בזה.

מירי רגב: השלטון המרכזי בהיבט הזה הוא משרד הפנים, וכששר הפנים יבוא בפעם הבאה לדיון אנחנו נבקש ממנו שיבוא לנושא הזה, כי אני רואה שאני לא יוצאת ראש מכם, ואנחנו נצא ראש, לא יעזור לאף אחד כלום.

מירי רגב: אני יוצאת עם כמה הנחיות ואני מבקשת מתמר ומהצוות שאת עומדת בראשו, לשבת יחד עם אשר, יחד עם השלטון המקומי, אנחנו נעשה דיון נוסף על זה במהלך הפגרה.

מירי רגב: אני רוצה שעוד ייהנו במהלך הפגרה מכמה דברים.

מירי רגב: לכן מבחינתי משרד הפנים הוא מרכז את העבודה, יחד עם השלטון המקומי.

מירי רגב: אחת, הרחבת שירותי רחצה עד לשקיעה, בהתאם לשעון הקיץ.

מירי רגב: בי"ת, כניסה חופשית לכל החופים.

מירי רגב: הדבר השלישי, אני רוצה לדעת איפה יש מכרזים של העיריות, לגבי כל הקיוסקים, והאם - - -

<אשר גרנר: אין לנו נתונים כאלה, אנחנו לא עושים את זה.

מירי רגב: השלטון המקומי יביא.

מירי רגב: ויגיד לי האם בתוך המכרז יש הגבלה לגבי מחיר הארטיק והקולה והפפסי והמים והפיצה והנקניקייה והצ'יפס.

תמר זנדברג: וכמה משלמים על המכרז עצמו לעירייה גם.

מירי רגב: וכמה הם מרוויחים מזה.

מירי רגב: אני רוצה שיהיה פיקוח על המחירים.

מירי רגב: בדיון הבא אני רוצה את התמ"ת על המחירים, שיפסיקו להעביר את החוק מאחד לשני, שיבואו מוכנים לגבי המחירים של הקיוסקים.

מירי רגב: בי"ת, השלטון המקומי לגבי המכרזים.

מירי רגב: השלטון המקומי, אם אתם צריכים עזרה עם עופר עיני, תגידו לי.

מירי רגב: בסוף יגיע מצב שבגלל עופר עיני אין הרחבת שעות רחצה.

מירי רגב: נוציא את זה בהודעה.

מירי רגב: הארכת שעות העבודה של המציל.

מירי רגב: ולגבי כניסה חינם לחופים, זה משרד הפנים, בגלל שזה בצו ותקנה של - - - אני רוצה לדעת, היועצת המשפטית שלנו, למה אנחנו לא מפקחים על העניין הזה.

מירי רגב: האם שר הפנים, על פי החוק, יכול לקבל החלטה רק שלו, בלי לעדכן את הוועדה, בלי לקבל אישור של הוועדה?

<ורד קירו-זילברמן: בעיקרון צריך לבדוק.

<ורד קירו-זילברמן: אני אומרת שיש דברים שהמחוקק יכול לעשות ולשנות את החוק במידה שהוא לא מרוצה מהמצב הקיים וזה משהו שהוא בהחלט פתוח ובסמכותו של המחוקק, ויש דברים, כמו צווים ותקנות, שהם בסמכותו של שר הפנים.

<ורד קירו-זילברמן: רוב התקנות באמת באות לאישור של ועדת הפנים, אנחנו יכולים לבחון באמת את ה - - -

מירי רגב: אז תעשי בדיקה מתי באה פעם אחרונה תקנה לאישור ועדת הפנים, תקנה של השר בעניין התשלומים.

מירי רגב: אני מבקשת שהיועצת המשפטית תבדוק לי את זה.

<אשר גרנר: זה צו.

מירי רגב: בצו, כמו הצווים שבאים לכספים דרך שר האוצר.

מירי רגב: ועדת הכספים מאשרת את זה.

<אשר גרנר: כן, אבל זה אם זה היבט פלילי, אבל - - -

מירי רגב: לא היבט פלילי, סליחה, כשמעלים את המע"מ, כשרוצים להעלות את המע"מ, הצווים של העלאת המע"מ באים לאישור ועדת הפנים.

<אשר גרנר: אנחנו בשמחה נביא, אבל בכל מקרה, במקרה הזה, על פי פסיקת בג"צ והנוהל שהוצאנו, הוא באמת לא צריך את האישור של ועדת ה - - -

מירי רגב: אז אם ככה, כשתרצו לאשר חוק תלכו לבג"צ.

מירי רגב: תקשיב טוב, אני לא חותמת גומי של שר הפנים ולא של משרד הפנים.

מירי רגב: אם אתם רוצים להשתמש בבג"צ, אז תלכו לבג"צ ותאשרו את כל החוקים.

<אשר גרנר: אבל אני עניתי לך על השאלה שלך, על מה את כועסת?

<אשר גרנר: אני עונה לך על מה שאת שואלת.

מירי רגב: אז אני אומרת שוב, אני רוצה ששר הפנים יבטל את אישור הכניסה עכשיו בכסף ליולי, אוגוסט, ספטמבר, בצו, כמו שהוא אחראי לעשות.

מירי רגב: זה הכול.

<אשר גרנר: אני אמרתי, גברתי - - -

מירי רגב: איך יעשו את זה?

מירי רגב: הארכנו את זה - - -

<אשר גרנר: אמרתי שזה מתוך כוח החוק.

מירי רגב: מה זה אומר?

מירי רגב: מי את?

<קריאה: אני מהלשכה המשפטית של משרד הפנים.

<קריאה: אני לא אמונה על תחום התרת חופי הרחצה בלשכה, אני רק מחליפה את מי שלא יכלה להגיע.

<קריאה: סעיף 8, שנמצא כאן בפניי, לחוק, לא הצו, אומר: בכפוף לקבלת אישור שר הפנים, זאת אומרת שר הפנים לא צריך לקבל את אישור הוועדה ובכל מקרה לא ייגבו דמי כניסה למקום רחצה כאמור, ואז ילד שטרם מלאו לו 13 שנים עד ילד שמלאו לו 13 שנים - - -

מירי רגב: הבנתי, אבל זה בדיוק מה שאני יכולה לשנות.

מירי רגב: אני חושבת ששר הפנים צריך לפעול על פי החוק, קרי לא לאפשר תשלום לחופי רחצה.

<אשר גרנר: אבל הוא פועל לפי החוק.

מירי רגב: לא, אני משלמת 12 שקלים - - -

<אשר גרנר: אבל הוא פועל לפי החוק, גברתי.

מירי רגב: לא, כי הוא אישר את זה.

<אשר גרנר: הוא אישר את זה, אז הוא פועל לפי החוק.

מירי רגב: אז אני לא רוצה שהוא יאשר את זה.

<אשר גרנר: הבנתי, אבל לפחות אנחנו - - -

מירי רגב: אני לא רוצה שהוא יאשר את זה, אני רוצה ששר הפנים יגיד שלא תהיה תקנה, אזרח במדינת ישראל ייכנס לחופי הרחצה - - -

<אשר גרנר: ב-2014, לצורך העניין - - -

מירי רגב: עד 2014 אלוהים גדול, אני רוצה את זה עכשיו וכאן.

<ורד קירו-זילברמן: אני רק רוצה לחדד לגבי הסעיף.

<ורד קירו-זילברמן: סעיף 8 אומר, למעשה כל חופי הרחצה שרוצים לגבות תשלום צריכים את האישור של שר הפנים - - -

<אשר גרנר: נכון.

מירי רגב: אז השר אישר לקחת כסף.

מירי רגב: אז אני רוצה שהשר יידע שהוא אישר לקחת כסף מאזרחי המדינה.

<אשר גרנר: אבל השר יודע, הוא חתום על זה.

מירי רגב: ולמה.

מירי רגב: השר הזה חתום על זה, או השר הקודם?

<אשר גרנר: השר הקודם, יש רציפות.

מירי רגב: אני רוצה שהשר הנוכחי יידע שהוא אישר במסגרת הארכת חוק שעון קיץ שכל אזרחי המדינה ישלמו עבור כניסה לחופים.

<אשר גרנר: אני, ברשותך, אעביר את מה שאת מבקשת.

<יהודה שביט: אני מבקש שהוועדה תחליט לשפות את הרשויות.

מירי רגב: כמו שאמרתי, שלושה נושאים, ואני מבקשת שאשר יהיה גורם מרכזי לעבודת המטה הזאת, יחד עם פיני.

מירי רגב: אנחנו נקיים דיון אחרי החגים, לפני הפגרה.

מירי רגב: אחת, שהולכי רגל לא ישלמו כסף לחופי הרחצה.

מירי רגב: גם אם יש מתקן ספורט בצוק, אני לא רוצה לעלות עליו.

מירי רגב: אם אני אעלה עליו אני אשלם כסף.

מירי רגב: כל עוד אני לא עולה על מתקן הכושר בחוף הצוק ובאתי רק ליהנות מהחוף, מהשמש ומהאוויר, אני לא רוצה לשלם על זה כסף.

מירי רגב: זה אחת.

מירי רגב: שתיים, אני מבקשת לבדוק את ההארכה של שעות עבודת המצילים, בהתאם להארכת שעון הקיץ.

מירי רגב: נא בבקשה לבדוק את זה עם ההסתדרות, איך אנחנו יכולים לוודא את זה.

מירי רגב: הדבר השלישי, כל המכרזים של העיריות, פיקוח על הארטיקים, על כל המחירים שיש שם.

מירי רגב: האם יכול להיות שארטיק יעלה שם במחיר מופקע למשפחה שמגיעה.

מירי רגב: אלה שלושת הנושאים שאני רוצה לבדוק אותם.

מירי רגב: עד 2014 אלוהים גדול.

מירי רגב: תאמין לי, זה יבוא אלינו, אני אעשה לכם, איך אומרים?

מירי רגב: בית ספר בחוק הזה.

מירי רגב: אבל עד שנעשה בית ספר, עד 2014, בינתיים ביולי, אוגוסט, ספטמבר, אני רוצה שאזרחים ייהנו מהים, כי אין לכולם כסף לנסוע לקוסמוי בתאילנד.

מירי רגב: אז תודה רבה לכם, נקיים דיון על זה בעוד חודשיים.