ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 22, 2013-07-23 11:00

יואל רזבוזוב: שלום לכולם.

יואל רזבוזוב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העלייה והקליטה והתפוצות שתעסוק במעקב אחר יישום החוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי, אשר התקבל בכנסת בחודש מרץ 2011.

יואל רזבוזוב: מקורו של החוק הזה בהצעת חוק פרטית שהוגשה בכנסת ה- 18 על-ידי חברי הכנסת ציון פניאן, יעקב אדרי וחברי, אז חבר הכנסת היום סגן השר במשרד ראש הממשלה, אופיר אקוניס.

אברהם מיכאלי: דע לך, זה בזכות החוק הזה.

אופיר אקוניס: יכול להיות, בין היתר.

יואל רזבוזוב: אז עכשיו אנחנו נגדיר את החוק.

יואל רזבוזוב: החוק קובע חובת ייצוג הולם לבני העדה האתיופית בקרב עובדי החברות הממשלתיות, תאגידים שהוקמו על-פי החוק, עיריות ומועצות מקומיות, מכל המשרות והדירוגים.

יואל רזבוזוב: בכך בחרה הכנסת להרחיב את חובת הייצוג ההולם לבני העדה האתיופית שנקבע עוד בשנת 2005, ביחס למשרדי הממשלה ויחידות הסמך.

יואל רזבוזוב: מעבר להטלת הכללים על הייצוג ההולם בנסיבות העניין של בני העדה האתיופית בגופים האלו, הטיל החוק על הגופים השונים גם חובה לנקוט באמצעים אקטיביים לצורך קידומו של הייצוג ההולם.

יואל רזבוזוב: כך, למשל, לעניין החברות הממשלתיות, קבע החוק כי הדירקטוריון של כל חברה ממשלתית צריך לייעד משרות אשר יועסקו בהן, ככל שאפשר, רק מועמדים מקרב העדה האתיופית ואף קבע הוראות בדבר מתן עדיפות למועמדים מקרב העדה האתיופית, כאשר הם בעלי כישורים דומים לכישוריהם של מועמדים אחרים.

יואל רזבוזוב: הוראות דומות נקבעו גם לעניין התאגידים הסטאטוטוריים ולעניין העיריות והמועצות המקומיות.

יואל רזבוזוב: לצד זאת, על-מנת לאפשר פיקוח הדוק על יישום החוק, נקבעו בו הוראות המחייבות את הגופים השונים להגיש אחת לשנה דין וחשבון באשר לייצוג ההולם בקרב העובדים בכל גוף.

יואל רזבוזוב: על החברות הממשלתיות הוטלה החובה להגיש דין וחשבון מטעמן לרשות החברות הממשלתיות והרשות מחויבת להגיש דין וחשבון בהתאם לנתונים שהתקבלו באותה שנה לממשלה.

יואל רזבוזוב: לנציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה ולוועדת העלייה והקליטה והתפוצות של הכנסת.

יואל רזבוזוב: דו"ח זה הוגש לוועדה זו פעם ראשונה בחודש שעבר על-ידי ממלא מקום מנהל הרשות, מר רוני פרידמן.

יואל רזבוזוב: התמונה שעולה מהנתונים המפורטים בדו"ח אינה משביעת רצון וזאת בלשון המעטה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נרחיב על-כך.

יואל רזבוזוב: אמנם נראה כי חל שיפור בייצוגם של בני העדה האתיופית, בשנת 2012 לעומת שנת 2011, אולם גם לאחר שיפור זה, ייצוגם בחברות הממשלתיות עומד כיום על אחוז אחד בלבד, בעוד שבני העדה האתיופית מהווים אחוז וחצי מערך כלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: תמונה מצערת במיוחד נרשמה בנתונים שהציגו חברות ממשלתיות גדולות ומשמעותיות, כגון חברת החשמל, מקורות ורכבת ישראל.

יואל רזבוזוב: נתונים קשים עוד יותר ובלתי מתקבלים על הדעת, הוצגו על-ידי הנמלים, נמל אשדוד ונמל חיפה.

יואל רזבוזוב: דין וחשבון לעניין הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בתאגידים הסטטוטוריים מוגש לוועדה גם כן פעם ראשונה על-ידי שרת המשפטים, חברת הכנסת ציפי לבני.

יואל רזבוזוב: בדו"ח הזה הוצגו נתונים מעודדים יותר, אך עדיין רחוקים מלהיות מספקים.

יואל רזבוזוב: על-פי נתונים שהועברו לוועדה על-ידי שרת המשפטים בשנת 2012, עמד שיעורם של בני העדה האתיופית בקרב עובדי התאגידים הסטטוטוריים על 1.3%, כשאנחנו מדברים על אחוז וחצי מכלל האוכלוסייה.

יואל רזבוזוב: מספר התאגידים, כגון רשות שדות התעופה, רשות הטבע והגנים ורשות העתיקות, עמדו בחובת הייצוג ההולם באופן מלא ואף מעבר לכך.

יואל רזבוזוב: לצד זאת, גם כן נרשמו נתונים עגומים ביחס לתאגידים בולטים כמו מגן דוד אדום ורשות השידור, נתונים קשים ומדאיגים במיוחד נרשמו ברשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועוד מספר לא מצומצם של תאגידים שבהם אין בכלל ייצוג לעדה האתיופית.

יואל רזבוזוב: לעניין העיריות, המועצות המקומיות, שגם עליהן הוטלה החובה בחוק להגיש לשר הפנים אחת לשנה דין וחשבון לגבי הביצוע בהוראות החוק.

יואל רזבוזוב: התקבל בוועדה בחודש שעבר מכתבו של מרדכי כהן, מנהל מינהל השלטון המקומי במשרד הפנים שבו נכתב כי לאור מיעוט הדיווחים שנתקבלו מהרשויות המקומיות, נשלחה על-ידי משרד הפנים תזכורת שבמסגרתה נדרשו הרשויות להגיש את הדו"ח מטעמן עד לסוף חודש יוני כי בסיום תקופה זו יישלחו הדו"חות לוועדה.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לדווח לחברי הוועדה כי למרבה הצער, עד היום לא התקבלה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, אף לא דיווח אחד מהרשויות המקומיות.

יואל רזבוזוב: אני רואה בחומרה רבה את התנהלותן של הרשויות אשר פועלות בניגוד לחוק וקורא למשרד הפנים להתערב בעניין הזה, על-מנת שכל הנתונים יוצגו לוועדה, בהקדם האפשרי.

יואל רזבוזוב: רשויות מקומיות ומועצות מקומיות.

יואל רזבוזוב: לוועדה נמסר גם דיווח על-ידי נציבות שירות המדינה בעניין ייצוגם של בני העדה האתיופית במשרדי הממשלה ויחידות הסמך בשנת 2012.

יואל רזבוזוב: על אף שהוראת הייצוג ההולם ביחס לגופים האלה קבועה בחוק עוד משנת 2005, נראה כי עדיין מספר רב של משרדי ממשלה ויחידות נוספות, אינם עומדים בהוראת החוק.

יואל רזבוזוב: לדיון הוזמנו גופים רבים, כמו שאתם רואים, שהחוק חל עליהם ואני אשתדל לתת לנציגים שנמצאים אתנו כאן זכות דיבור.

יואל רזבוזוב: מטבע הדברים, בשל אילוצי הזמן, אני לא יכול להבטיח שכל הנוכחים יספיקו להתייחס למצב הגוף שאותו הם מייצגים, אך אני סבור שעצם הנוכחות בישיבה היא בעלת חשיבות רבה.

יואל רזבוזוב: אני מקווה כי הדברים שייאמרו כאן יביאו לשיפור ניכר באופן יישום החוק בכל אחד ואחד מן הגופים.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שמתחילת המושב אנחנו עשינו לא מעט ועדות בנושא של האינטגרציה של בני העדה ואם אנחנו, כמדינה, כממשלה, כרשויות מקומיות, לא ניתן לזה יד ונחסום ולא נעמוד בחוק הנכון הזה ולא כל-כך מסובך, אז אנחנו יכולים לעשות עוד הרבה הרבה הרבה ועדות ולא יהיה שום תוצאות.

יואל רזבוזוב: כי אם אנחנו לא, לא נותנים ולא נהיה חלק מזה, אז באמת האינטגרציה תהיה הרבה יותר קשה והתוצאות יהיו פחות טובות.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לסגן השר, אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: קודם כל, אני מבקש להודות לך באופן אישי ולצוות הוועדה על המהירות שבה נקבעה הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: קודם כל, החוק מחייב את קיומה, אבל אפשר לומר שלתקשורת החופשית שאני מאוד מעריך את תרומתה לדמוקרטיה הישראלית, אם כי לפעמים אני לא שבע רצון מכל מה שאני קורא שם, אני חושב שהפרסום, אם אינני טועה, בידיעות אחרונות, שבו גילינו את חלק מן הדברים שאתה התחלת לדבר בהם בתחילת הישיבה, הוא חשוב מאוד, גם לעצם העלאת הנושא, החזרת הנושא לסדר היום וגם הגילויים החמורים בו ולזה אני אתייחס ממש עוד מעט.

אופיר אקוניס: אני רוצה כמובן להודיע שאני לא נמצא כאן, וזה דבר חשוב, אני לא נמצא כאן כמייצג את הממשלה.

אופיר אקוניס: על אף שאני עכשיו חלק מן הרשות המבצעת, אני באתי לכאן כחבר כנסת, זאת אומרת, אני גם, אמנם אני סגן שר אבל בראש ובראשונה אני חבר כנסת, גם בכנסת ה- 19 ובכנסת ה- 18 בכלל הייתי בעל עניין מאוד מיוחד בחוק הזה.

אופיר אקוניס: הוועדה הזאת, אדוני היושב-ראש, עסקה ואני באמת אומר את זה בצורה המקצועית ביותר, המהירה והיעילה ביותר, חוקקנו את החוק, חבריי ציון פיניאן, יעקב אדרי, ששניהם לדאבון הלב אינם נמצאים בבית הזה, בכנסת ה- 19, ואני, במושב אחד.

אופיר אקוניס: מושב אחד התחלנו מהקריאה הטרומית ועד הקריאה השלישית.

אופיר אקוניס: זה דבר שהוא מאוד נדיר, למי שמכיר את עבודת הכנסת, בעיקר בהצעות חוק פרטיות, שאתה במושב אחד מתחיל את החוק, מניח אותו ונדמה לי שביקשנו פטור מחובת הנחה, כדי לקדם אותו וסיימנו את חקיקתו ביום האחרון של מושב החורף, במרץ 2011.

אופיר אקוניס: העובדה שגם הוועדה הזאת בעצם סייעה לנו לקדם, בעצם שדרה לכולם – החוק הזה הוא מהותי, הוא חשוב, הוא הכרחי.

אופיר אקוניס: אני אגב באופן אישי, אני רוצה להגיד לכם, אני באופן בסיסי מעדיף כמה שפחות חוקי העדפות מתקנות.

אופיר אקוניס: אני חושב שנשים הן מצוינות בזכות עצמן, אתיופים הם מעולים בזכות עצמם, וקבוצות אחרות באוכלוסייה, כולם בזכות עצמם בראש ובראשונה.

אופיר אקוניס: אבל כאשר אנחנו מזהים, כמנהיגים או כאנשי ציבור, מצב שבו קבוצה מסוימת איננה פורצת את תקרת הזכוכית של החברה הישראלית, המקום הוא להתערב.

אופיר אקוניס: זה המקום להתערבות.

אופיר אקוניס: כאשר הכל בסדר, אין מקום להתערבות, אין מקום לחקיקה, זה, אז הכל בסדר.

אופיר אקוניס: כאשר לא בסדר, צריך להתערב וכאשר זיהינו שעולי אתיופיה מתקשים, לא הייתי אומר באופן טוטאלי, ברוך השם יש פה שני חברי כנסת והיו גם ויש חברים במועצות המקומיות וברשויות, שהם חברי מועצות, בראשון לציון היא כבר סגנית או שהיא תהיה סגנית?

אופיר אקוניס: גם אישה וגם בת עולי אתיופיה וגם מתקרבת להיות סגנית.

אופיר אקוניס: זה בראשון לציון ובמקומות אחרים.

פנינה תמנו: אבל יש לנו בקריית גת סגנית ראש עיר.

אופיר אקוניס: בקריית גת, נכון.

אופיר אקוניס: ובכל זאת, זה לא מספיק.

אופיר אקוניס: ולכן הגיע החוק הזה לאוויר העולם.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי, העובדה שהוא חוקק במושב אחד, בשלוש קריאות, בוועדה הזאת, בחדר הזה, אגב, רוב האנשים היו, נדמה לי, רבים מהפרצופים כאן מוכרים לי גם מהליך חקיקת החוק לפני פחות או יותר שנה וחצי או שנתיים.

אופיר אקוניס: מה הבעיה?

אופיר אקוניס: אנחנו מזהים שהחוק לא מיושם.

אופיר אקוניס: הוא לא מיושם כפי שרצינו שהוא ייושם.

אופיר אקוניס: וזה בעצם לתת ייצוג הולם לבני העדה האתיופית בחברות, כי אתה ציינת, בחברות הממשלתיות, בתאגידים הסטטוטוריים, ברשויות המקומיות, בעיריות, ובמצב אגב שבו בן העדה האתיופית הוא באותם תנאי, בכישורים דומים, ניסחנו את זה כך, בכישורים דומים למועמדים אחרים, צריך לתת לו עדיפות.

אופיר אקוניס: והדבר הזה לא מתקיים.

אופיר אקוניס: ואתה ציינת איפה הוא לא מתקיים ואני ארצה לשמוע דיווח, כולנו בוודאי נרצה לשמוע דיווח מה בדיוק קרה מאז חקיקת החוק.

אופיר אקוניס: כי אני חושב שהמצב שבו חוק הופך לאות מתה בספר החוקים של מדינת ישראל הוא רע.

אופיר אקוניס: הוא רע לרשות המחוקקת, הוא רע לרשות המבצעת, הוא רע למדינה, ופה החוק הזה בראש ובראשונה, קובע שהמדינה צריכה, המדינה והרשויות המקומיות, צריכות לאכוף אותו ולקיים אותו וזה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: גם לגבי החוק הספציפי הזה וגם באופן כללי ולכן אנחנו צריכים לראות מה נעשה, להגביר את הפיקוח או להדק אותו, אדוני היושב-ראש, זו מטרתה של הוועדה הזאת, של הישיבה הזאת והוועדה הזאת בכלל, ואני אומר לכם, עכשיו אני, כיוון שאינני יכול לחוקק על-פי תקנון עבודת הממשלה חקיקה פרטית, אני חושב שאם יימצא המצב שבו יש, יש אפשרות להטיל סנקציות ולהכניס תיקונים, אם זה נדרש, אני לא אומר את זה, אני לא קובע את זה בתחילת הישיבה, אני לא קובע בתחילת הישיבה, אם נסיק את המסקנה הזאת, אז בעניין הזה, ויש פה חברי כנסת חרוצים מכל סיעות הבית שאני חושב שיצטרכו לעשות את זה, אם יש צורך, להתקין תיקון לחוק, כדי ליישם אותו.

אופיר אקוניס: אני מעדיף שזה יהיה בלי זה, אבל אם יהיה צורך, בהחלט לעשות את זה ואני אשמח.

פנינה תמנו: אתה גם תדחף בוועדת השרים לענייני חקיקה, שזה יעבור.

אופיר אקוניס: בהחלט, בהחלט.

אופיר אקוניס: ואני ארצה לראות.

יואל רזבוזוב: יש לנו כאן את כל הכלים.

אופיר אקוניס: בדיוק ככה.

אופיר אקוניס: ואני רוצה באמת שנשמע את הסקירה אחד לאחד מה קרה ואם לא קרה – למה זה לא קרה, ואיך זה כן יקרה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לסגן השר אקוניס.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת שמעון סולומון, בבקשה.

שמעון סולומון: בוקר טוב לכולם.

שמעון סולומון: אני באמת חושב שזה נושא באמת חשוב ואני מאוד אוהב להתחיל דווקא מהסוף למה עושים את זה, בכדי להקל על הביצוע גם.

שמעון סולומון: כי כשלא יודעים למה עושים ואנחנו נפגשנו כמה פעמים בשטח, עד היום לפחות, בארבעה חודשים, אני אישית, כמו חבריי האחרים, אני יודע, שכמעט ראשון – חמישי יורדים לשטח, נפגשים, כי זו המתכונת להיות מחובר למטה, כדי לדעת על מה מדובר ולא רק מהאזנה של מכתבים ואי-מיילים.

שמעון סולומון: ומהמפגשים לפעמים אתה מבין מהחברות, שכביכול עושים את זה כי צריך לעשות את זה, לכן הם לא מבינים בכלל למה חשוב, לכן רמת הביצוע, כשאתה רואה בין ביצוע להחלטה, הוא פער ענק ואני חושב, הדבר הזה של ייצוג הולם, ברור לכולם, שזה לא משהו שאפשר להתגאות בו.

שמעון סולומון: זה אילוץ, זה לא משהו שעושים אותו כי רוצים לעשות אותו.

שמעון סולומון: יש מצב עגום שמצד אחד יש קהילה שרוצה להשתלב באופן מוצלח בכל מקום, יש לה יכולות, יש לה שאיפות, חלמה להגיע לפה, לא להיות בתחתית החברה אלא כמו כולם, ככה אנחנו חלמנו להיות פה.

שמעון סולומון: מצד שני, יש חסמים אובייקטיביים שהם בכלל לא משקפים את היכולת האישית שמדכאים ומקרקעים אותך למטה, את כל השאיפות שלך בעצם גורמים לך להיות למטה.

שמעון סולומון: למה?

שמעון סולומון: כי יש הרבה סיבות ולא צריך להתבייש לדבר על הסיבות.

שמעון סולומון: חלק מזה, זה סטיגמות, זה חוסר אמון ביכולת, זה כל מיני אנשים חשוכים שיש להם דעות שהן לא נכונות, שהם לא מסוגלים, הם לא יכולים ולכן גם אנחנו יודעים שהיום הקשרים הם לא פחות חשובים גם.

שמעון סולומון: אנחנו יודעים היום, קשרים זה חלק בלתי פרד מההתפתחות המקצועית שמצד אחד אפשר, מבחינה פסיכולוגית, אפשר להבין את זה לפעמים, נגיד להביא מישהו שאתה מכיר שיש לו, מאשר אדם שאתה לא מכיר, להפך, אתה חושש ממנו כי אתה לא יודע מי הוא בכלל.

שמעון סולומון: יש לנו מחקרים שמראים ש- 50% מאוכלוסיות מסוימות שבכלל אין להם מגע עם יוצאי אתיופיה, הם בכלל לא מכירים.

שמעון סולומון: מדינה כזאת קטנה, שהם בכלל לא מכירים ולא יודעים, הם לא נחשפים.

שמעון סולומון: רק בצבא, לאלה שהולכים ל"קרבי", לרובם, דווקא שם אנחנו מככבים, שם יש את המגע הראשוני.

שמעון סולומון: לכן, החוק הזה חוקק לא בשמחה, לא בגאווה, הלוואי היה אחרת.

שמעון סולומון: אבל מה שמצער זה שכמו הרבה חוקים במדינת ישראל, שחוקים הפכו להיות - - -

אופיר אקוניס: המלצות.

שמעון סולומון: המלצות.

שמעון סולומון: זה משהו באמת, אני רוצה, אני לא מבין את זה בכלל.

שמעון סולומון: קשה להבין שבחוק, אני באתי ממדינה שבה מכבדים את החוקים.

שמעון סולומון: זאת אומרת, חוק זה חוק.

שמעון סולומון: כי לא מחוקקים סתם חוק.

שמעון סולומון: כי אם מחוקקים חוק, הוא צריך, הוא נחוץ לאזרחים, לכן אוכפים אותו ברוב.

שמעון סולומון: בארץ, אני כחבר כנסת יכול להגיד לכם, לצערי הרב, חוקים הפכו להיות חלק מהעשייה הרגילה, השגרתית, שחוקקתי, שאני צריך להתפאר בזה ואני יודע שעשו את זה מכל הלב.

שמעון סולומון: אני באמת, חבר הכנסת יושב פה, ועוד שניים, הם ראו, זיהו את הבעיה, חוקקו חוק, אבל הם לא יכולים גם לעשות הכל.

שמעון סולומון: והיום יש לכם חיזוק, פנינה ואני, הדבר הזה הוא הכי חשוב לנו.

שמעון סולומון: אין שום דבר אחר.

שמעון סולומון: לא באנו לפה בשביל דברים אחרים, זה בדיוק הדברים האלה, לשבת פה, לכל מי שצריך לשבת "על הוורידים", כדי שהדברים יתיישמו.

שמעון סולומון: אנחנו רואים בדו"חות שביקשנו לא מזמן, עשיתי שאילתא לשר התעשייה והמסחר, הוא אוהב שקוראים לו כלכלה, נכון?

שמעון סולומון: שר הכלכלה?

שמעון סולומון: אז שר הכלכלה, ונתנו לנו דיווחים על הדירקטורים.

שמעון סולומון: גם שם, התמונה עגומה, באמת.

שמעון סולומון: כמעט בודדים.

פנינה תמנו: אם בכלל, אולי יש שתי נשים שהן דירקטוריון.

שמעון סולומון: יש רק בודדים, ממש, אתה יכול לספור אותן על כף יד אחת ובמקביל, אנחנו בודקים מול האוצר, בארבעת החודשים שאנחנו עובדים, שניים כבר בדרך, הם הולכים להיות.

שמעון סולומון: כי אני, באמת, גם כקצין, כאחד שבא מניהול, לפעמים אני לא רוצה לדעת על התהליך.

שמעון סולומון: לפעמים אני אומר – לא מעניין אותי התהליך, מעניין אותי הביצוע, כמה נכנסו.

שמעון סולומון: הוחלט?

שמעון סולומון: עכשיו – כמה נמצאים בפנים.

שמעון סולומון: עכשיו אני רוצה לקלקל את האווירה פה גם.

שמעון סולומון: זה לא רק כמה נכנסו.

שמעון סולומון: גם אם אנחנו יודעים שאחוז אחד נכנסו, אם תבדקו לאן הם נכנסו, זה גם מצב עגום.

יואל רזבוזוב: יש התייחסות בחוק לנושא הדירוגים.

שמעון סולומון: צריך לבדוק את זה, כי זה לא רק המספר, כמה נכנסו.

שמעון סולומון: כשאנחנו בודקים בפנים באיזה, איפה הם משולבים ובאיזה איכות, סתם דוגמה, אני לא רוצה לציין את שם החברה, יש לה 15,000 עובדים, 11 עובדים הם ליבה של החברה, 4,000 הם עובדי קבלנים חיצוניים.

שמעון סולומון: מראים לי מצגת יפה, ואומרים לי – תשמע, יש לנו 5% שילוב.

שמעון סולומון: יפה מאוד, במקום אחוז וחצי, חמישה אחוז.

שמעון סולומון: אז אני שואל – אדוני הנכבד, איפה הם מתפלגים?

שמעון סולומון: כמעט כולם נמצאים ב- 4,000 של כוח אדם, שכל יום יכולים להגיד להם – שלום ולהתראות.

שמעון סולומון: לכן אנחנו צריכים להיות כמו חוקרים, כמו אקדמאים שנכנסים קצת לעומד וגם לבדוק איפה הם נכנסים, מה הם עושים.

שמעון סולומון: אני חושב, אדוני היושב ראש, אני רואה כל-כך הרבה ישיבות בנושא יוצאי אתיופיה, אני מאוד שמח שקודם כל מתקיימים הדיונים, כי אני יודע שעל-מנת שהדברים יתקדמו, צריך להציף אותם, צריך לדבר עליהם.

שמעון סולומון: כך אנחנו יודעים את המצב וכך אנחנו גם פועלים בשטח.

שמעון סולומון: הוועדה צריכה לשנות כיוון מוועדות משנים קודמות, בזה שנדרוש יותר ויותר, שורה תחתונה.

שמעון סולומון: שורה תחתונה ואחר-כך איפה.

שמעון סולומון: אני חושב שבזה, אם אנחנו הצלחנו לשנות טיפה, מהתעסקות בתהליך, ממצב שהתהליך הפך להיות מטרה, אנחנו לאט לאט נביא למצב שהביצוע הוא המטרה בסופו של דבר.

שמעון סולומון: אנחנו עשינו את שלנו בקדנציה הזאת.

שמעון סולומון: אני לא יודע כמה שנים הקדנציה הזאת תימשך, אבל בישיבות שיהיו לנו, אם אנחנו נביא למצב שאנחנו בודקים - - -

אופיר אקוניס: בנובמבר נתחיל לספור ארבע שנים.

אופיר אקוניס: לפי החוק.

אופיר אקוניס: לפי חוק הבחירות לכנסת, בנובמבר.

יואל רזבוזוב: אז יש לו עוד זמן, אתה אומר.

שמעון סולומון: יש זמן.

אופיר אקוניס: יש זמן.

יואל רזבוזוב: יכול להסתמך על הידע שלך.

אופיר אקוניס: לפי החוק, ואנחנו אוהבים שחוקים נאכפים.

שמעון סולומון: אז זה אחד, האיכות, איפה הם משולבים זה גם שאלה חשובה.

שמעון סולומון: הנקודה השנייה שצריך לשים לב אליה, היא קידום בתוך הארגונים האלה.

שמעון סולומון: יש אנשים שעובדים בחברות מסוימות, פשוט הם קופאים.

שמעון סולומון: הם קופאים במקום.

שמעון סולומון: לפעמים אפילו יש רגרסיה של פיטורים והכנסה, פיטורים וקליטה.

שמעון סולומון: זאת אומרת, התפתחות בתוך המערכת, היא לא פחות חשובה.

שמעון סולומון: אני יושב מולכם פה, חברים שלי שעבדו אתי מכירים אותי, לא נשארתי בשום מקום עבודה יותר מחמש שנים.

שמעון סולומון: איפה שראיתי תקרת זכוכית – ברחתי ממנה.

שמעון סולומון: היה לי אולי קצת יותר מדי שאיפות בחיים שלי, איפה שראיתי תקרת זכוכית, אני ברחתי ולא כל אחד יכול לעשות את זה.

שמעון סולומון: יש הרבה אנשים שנכנסים בתוך החברות, שיש להם תקרת זכוכית, הם צריכים לפרנס, הם לא יכולים לשנות, הם כמו עבדים נשארים באותו דבר כשכל המחקרים בעולם, המדעי, מראים שצריך תזוזה גם לרוחב, גם לאורך, יש פה כאילו עולם אחר, שהם קופאים במקום.

שמעון סולומון: אתה נשאר מתוסכל, העיקר לשרוד וגם לזה אנחנו צריכים לתת את הדעת.

שמעון סולומון: הדבר הנוסף – אל תשכחו, אנחנו מדברים על חברות ממשלתיות.

שמעון סולומון: אנחנו לא מדברים על חברות פרטיות.

שמעון סולומון: איזה תעוזה יש לחברות ממשלתיות לא לקיים חוקים של הממשלה?

שמעון סולומון: זה לא עסק פרטי.

שמעון סולומון: זה לא עסק פרטי.

שמעון סולומון: אפילו עסקים פרטיים קולטים ואני צריך להצדיע להם.

שמעון סולומון: אנחנו פה מדברים שלא תטעו, על חברות ממשלתיות שכביכול בעל המאה הוא בעל הדעה.

שמעון סולומון: אז אני חושב שאנחנו צריכים להילחם בזה.

שמעון סולומון: הדבר האחרון, אדוני היושב-ראש, הוא שהוועדה הזו צריכה לדרוש, לפי החוק, אם כל חודשיים, אם כל חצי שנה, לא יודע כמה מצוין בחוק.

יואל רזבוזוב: פעם בשנה, אבל אנחנו נסיק מסקנות לקראת הסוף.

שמעון סולומון: כן.

שמעון סולומון: יכולים לבקש פעם בחצי שנה, יש לנו את האפשרות, יש לנו את הזכות לבקש מדי פעם, אפילו ברמה של דיון, לאלץ אותם לבוא כדי שנוכל לראות תמונת מצב שהחברות יבואו וייתנו דיווח.

שמעון סולומון: תיקון החקיקה, אני חושב, אני מקווה שלא נזדקק לו, אבל הוא יושב איפה שהוא ואם צריך, נעשה אותו.

שמעון סולומון: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לך, חבר הכנסת סולומון.

יואל רזבוזוב: חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, בבקשה.

פנינה תמנו: אני אדבר בקצרה.

פנינה תמנו: קודם כל, אני מברכת את כל מי שהגיע, הארגונים, משרדי ממשלה, חברות ממשלתיות וכמובן סגן השר, שאתה יזמת את הדיון הזה.

פנינה תמנו: אני חושבת שבסופו של דבר, אנחנו לא נוכל להימנע מלעשות תיקונים בחוק הזה, מהסיבה הפשוטה, שלצערי אני אומר, שגם, שלמי שמופנה החוק ברמת הביצוע בסופו של דבר, כשאתה בא וכותב ייצוג הולם ואנחנו לא כותבים באיזה חתך של מקצועות או דרגים, אז אין בעיה, זה מזכיר לי סיפור שבאוניברסיטת תל-אביב הגיע תורם והוא תרם לאורך השנה והציגו לו מצגת, אמרו לו – הגדלנו, מאז שתרמת, את כמות הסטודנטים של יוצאי אתיופיה ב- 100% מאחד לשניים.

פנינה תמנו: אז בסדר, אז מציגים לנו נתונים יפים, גם בוועדה לביקורת המדינה הציגו לנו נתונים מאוד יפים של אחוזים מאוד גבוהים.

פנינה תמנו: בשנה שנתיים האחרונות, מבחינת הקליטה של יוצאי אתיופיה במגזר הציבורי, אבל מזל שיש לנו את הצבע הנהדר הזה, בשביל לדעת שמספיק שאנחנו נלך לבתי-חולים, כדי לראות שמרבית יוצאי אתיופיה הם עובדי עזר.

פנינה תמנו: או להיכנס לאיזה משרד ולגלות שעוד הפעם, המנקה והשומר, הם יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: אז במקרה הזה, אין ספק שהצבע הוא יתרון.

פנינה תמנו: למה לחברה בכלל להתנהל על-פי העדפה מתקנת?

פנינה תמנו: אני חושבת שבאמת פתחת בדברים האלה שאין פה איזה, אף אחד לא שש ורץ לקראת חוקים של העדפה מתקנת ושל ייצוג הולם.

פנינה תמנו: העדפה מתקנת, חברה מיישמת כאשר היא רואה לנכון לקיים תיקון אמיתי ועיוות חברתי שקיים בחברה.

פנינה תמנו: ולצערי זה קיים.

פנינה תמנו: מספיק לראות את הנתונים של דו"ח בנק ישראל שמדברים על כך שיוצאי אתיופיה מרוויחים 40%, 30% עד 40% פחות מחברים אחרים, ישראלים, בני גילם ובאותו המקצוע.

פנינה תמנו: למה?

פנינה תמנו: חברים, זה רק בגלל הצבע.

פנינה תמנו: כי פנינה היא לא שחורה, אז פנינה היא פנינה.

פנינה תמנו: אם לא היה הצבע, אין חסם.

פנינה תמנו: כל עוד לא נכיר בבעיה הזאת, אני אומרת, כל עוד מעסיקים לא יכירו בבעיה הזאת וכל עוד המגזר הציבורי לא יניף את הדגל, כמהווה דוגמה למגזר הפרטי, איך הרגולאטור יכול לדרוש מהמגזר הפרטי לקלוט יוצאי אתיופיה כשווים בין שווים?

פנינה תמנו: אני אומרת לך עם יד על הלב.

פנינה תמנו: אם יש פה משרד שחושב שאני וחבר הכנסת שמעון סולומון וסגן השר אופיר אקוניס וחבר הכנסת מיכאלי, ויושב ראש הוועדה, רזבוזוב, נרים ידיים או נוותר או שנקיים דיון ובזה זה יסתיים – אז טעות בידי מי שחושב כך, אז כדאי לו שעכשיו היא יקפל את עצמו ויצא מהאולם הזה.

פנינה תמנו: ואם מישהו בא להציג לנו נתונים יפים, יש לו כמה דקות לחשוב מה הוא כן יכול לשפר ועם איזו בשורה הוא יחזור למנהל שלו בשביל לקלוט יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: כי אני חושבת שגם שמעון יעיד שאחד הדברים שהאמת, בסוג של אני רק ארבעה-חמישה חודשים בתוך הכנסת, ואני פשוט נדהמת מכמות פניות הציבור הנוגעות לתעסוקה של יוצאי אתיופיה שמתביישים לפנות לחברי כנסת אחרים ופונים אלינו ואומרים – אנחנו נתקלים בחסמים.

פנינה תמנו: במה אנחנו פחות טובים?

פנינה תמנו: מדינת ישראל משקיעה המון משאבים, חברים, ומי שיגיד אחרת – זה לא נכון, ומי שיגיד אחרת, רוצה לחיות באיזה מציאות מזויפת.

פנינה תמנו: גם, אני חושבת שדו"ח מבקר המדינה מדבר בפני עצמו, לגבי המשאבים שמוקצים עבור יוצאי אתיופיה, כולל אותם משאבים שהם מגויסים מיהדות התפוצות.

פנינה תמנו: אך לא ייתכן שאותם כספים שמושקעים, מהגיל הרך עד אחרי האקדמיה, בסופו של דבר, איזה מין השקעה זאת?

פנינה תמנו: בשביל מה?

פנינה תמנו: בשביל שדשדש מאחור?

פנינה תמנו: מה הציפייה?

פנינה תמנו: שנבוא אולי לממשלת אתיופיה ונבקש מהם לעשות אתם עסקים ושיקלטו אותנו בחזרה?

פנינה תמנו: יש פה תחושה שהחברה, נכון, אנחנו חברה מאוד לחוצה, למי יש זמן להתעסק בדברים כאלה?

פנינה תמנו: אז רבותיי, לנו יש זמן להתעסק בדברים האלה, ולעניין החקיקה, אנחנו נשב ונעבוד שלושתנו על תיקון חוק, על לתת לזה שיניים.

פנינה תמנו: אבל בראש ובראשונה, אסור שזה יהיה כמו גורם זר, כמו אישה שנכנסת להיריון וקשה לה מאוד לקלוט את ההיריון, אז אסור שהחקיקה הזאת תהיה סוג של גורם זר, בקושי שלה להיקלט למשרדי ממשלה.

פנינה תמנו: כי אז זה מעיד על אחת כמה וכמה על המגזר הפרטי.

פנינה תמנו: ולכן, אני חושבת שהדיון הזה, אני מאוד מקווה שהוא יהיה מאוד ממוקד, שאף אחד לא ינסה לזרות חול בעיניים שלנו, אנחנו לא חוששים גם לעצור וגם לפוצץ ועדה, אם צריך, ולמצוא כלים יותר טובים מול מי שצריך.

פנינה תמנו: אני רק רוצה לדעת מדוע אין פה נציג של נציבות שירות המדינה.

יואל רזבוזוב: יש, יש.

פנינה תמנו: אז אני מבקשת שיפנו לו מקום.

פנינה תמנו: מי שלא צריך להיות סביב השולחן שלא יהיה ושיפנו לו מקום.

פנינה תמנו: תודה.

פנינה תמנו: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לחברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

יואל רזבוזוב: אחרי הפתיחה הלוחמנית שלה, אני מסכים עם חברת הכנסת פנינה תמנו שטה.

יואל רזבוזוב: יש לנו כאן, בחוק כתוב בכל המשרות וכל הדירוגים ואני מבקש כאן באמת מהמשרדים להיות מאוד מאוד ממוקדים.

יואל רזבוזוב: יש פה חברי כנסת מאוד אינטליגנטים, קשה מאוד "לעבוד עליהם" ולתת נתונים, לצייר תמונות יפות, אנחנו קוראים את המפה מהר מאוד ויודעים בדיוק מה קורה ומה לא קורה.

יואל רזבוזוב: אז אני אתן קודם לחבר הכנסת מיכאל להגיד כמה מילים ואז נעבור לנציגים.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, על כך שאתה מזמן את הישיבה החשובה הזאת.

אברהם מיכאלי: אני זוכר את התקופה שחוקקנו את החוק הזה בוועדה.

אברהם מיכאלי: אני זוכר, חברי, חבר הכנסת אופיר אקוניס בזמנו, לפני שהגענו לחקיקה הזאת, היתה התנגדות גדולה לחוק הזה.

אברהם מיכאלי: התנגדות גדולה לחוק, כי בואו נבין, נשים דברים על השולחן.

אברהם מיכאלי: כמו שאופיר אמר, מתנגדים לחוקים של העדפות מתקנות וזאת משיקולים כאלו או אחרים.

אברהם מיכאלי: אם מגזר א', למה לא מגזר ב', למה לא מגזר ג' והרבה מגזרים מרגישים הרבה פעמים שגם להם מגיעה העדפה מתקנת.

אברהם מיכאלי: אבל אני חושב שהכנסת בסוף התאחדה מסביב לחוק של יהודי אתיופיה ואני שמח על כך.

אברהם מיכאלי: אבל אני רוצה קצת לספר על משהו, שאני כבר שתי קדנציות, סגן השר אקוניס, אני מלווה את ועדת החקירה הפרלמנטארית של אזרחים ערביים במדינת ישראל, שגם שם יש חוק של העדפה מתקנת.

אברהם מיכאלי: ומשם למדתי, חבר הכנסת אחמד טיבי מוביל את הוועדה, הוביל לפחות בשתי קדנציות קודמות ושם גיליתי כמה שהחוק הכתוב והביצוע בפועל, נמצאים במרחק גדול, רב, זה מזה.

אברהם מיכאלי: ההעדפה המתקנת שם ניתנה כבר הרבה מאוד שנים, זה לא משהו שזה התחיל אתמול שלשום, או נניח חוק של שנתיים, כמו שאתה אומר.

אברהם מיכאלי: ולכן, אני מסתכל בעיניים יותר מפוקחות בניסיון המר עם משרדי הממשלה ופה אני מסכים עם חברת הכנסת פנינה תמנו שטה ומסכים עם חבר הכנסת שמעון סולומון שאנחנו צריכים פה להיות ממוקדים ואם לא עכשיו, אז בעוד שנתיים, בעוד ארבע, אנחנו נעמוד באותו מקום.

אברהם מיכאלי: הניסיון של אזרחים ערביים שהם אכן מקופחים ובעיני, מותר להגיד את זה, שאזרחים נאמנים למדינת ישראל, שמגיעות להם זכויות, אנחנו צריכים לתת להם זכויות וגם שם יש חוק העדפה מתקנת ולא מיישמים אותו.

אברהם מיכאלי: לכן, אני לא רוצה להרחיב את הלוחמנות של פנינה ואני מעריך את זה מאוד.

פנינה תמנו: חברים, אתם מוציאים דיבתי, אני בחורה עדינה מאוד, חברת כנסת צעירה ונמרצת.

אברהם מיכאלי: התבטאתי כמה פעמים בוועדה הזאת והפרוטוקולים של הוועדה מעידים על כך.

אברהם מיכאלי: לצערנו, הגזענות עדיין בתוכנו, החברה הישראלית, לא נעים להודות בכך, אבל יש גזענות וגזענות צריך לעקור אותה.

אברהם מיכאלי: לכן, החוק הזה זה באמת אחד הכלים שאנחנו יכולים לבוא ולדרוש בזכות ולא בחסד, שהיהודים מאתיופיה שהגיעו לארץ וברוך השם כבר יש להם זכויות בארץ, לא באו פה היום כמבקשי חסד, שהם ישולבו בכל המגזרים, בכל הענפים ובכל המשרדים שכרגע אתם מדברים עליהם והוועדה הזאת היא הוועדה הכי מתאימה לטפל בכך.

אברהם מיכאלי: תודה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאלי.

יואל רזבוזוב: נתחיל עם נציגים של המשרדים.

יואל רזבוזוב: אני מבקש לדבר קצר ולעניין, ממוקד, לתת לנו סקירה.

יואל רזבוזוב: גלי אמיר, מרשות החברות הממשלתיות, בבקשה.

<גלי אמיר: שלום, דבר ראשון, אני רוצה לומר שהדו"ח שמונח לפניכם הוא הדו"ח השני שרשות החברות מגישה.

<גלי אמיר: הדו"ח הראשון הוגש לבעיה הזאת למר דני דנון, בסוף שנת 2012.

<גלי אמיר: אז הדו"ח שאתם רואים לפניכם, הוא בעצם הדו"ח השני.

יואל רזבוזוב: איפה הדו"ח?

<גלי אמיר: הוא הוגש לכנסת הקודמת.

<גלי אמיר: העתק שלו נמצא אצלי ואני יכולה להעביר למזכירות הוועדה, לאחר הדיון.

<גלי אמיר: אז הדו"ח הוא הדו"ח השני.

<גלי אמיר: בדו"ח שלנו השנה, לאחר שהוגש הדו"ח הראשון - - -

אופיר אקוניס: סליחה, הדו"ח הוגש רק ליושב-ראש הוועדה?

<גלי אמיר: לא.

<גלי אמיר: הוא הוגש לנציבות שוויון הזדמנויות ולמזכירות הממשלה, כנדרש בחוק.

<דן מרזוק: בחוק נדרש גם להגיש לוועדה.

<גלי אמיר: והגשנו לוועדה.

<גלי אמיר: הדו"ח הראשון שלנו הוגש לוועדה.

<גלי אמיר: הדו"ח שאתם רואים לפניכם, זה הדו"ח השני.

אופיר אקוניס: זה היה פגרת הבחירות.

אופיר אקוניס: סוף 2012.

<גלי אמיר: יכול להיות.

<גלי אמיר: אני יכולה להעביר אליכם העתק שלו, זו לא הבעיה.

אופיר אקוניס: נשמח.

<גלי אמיר: עכשיו אני רוצה להתייחס למספר נושאים, מבחינת, קודם כל יש לי שאלה שאני רוצה להפנות לחברי הוועדה ואם מישהו יוכל לסייע לי ולתת לי תשובה, אני אשמח מאוד.

<גלי אמיר: אנחנו התייחסנו כרף לייצוג הולם ל- 2%.

<גלי אמיר: אני רואה שאתם דיברתם על אחוז וחצי.

<גלי אמיר: וזה גם מה שכתוב בדו"ח שלנו.

<גלי אמיר: אז אני אודה אם תנחו אותי מה המספר הנכון.

<גלי אמיר: זו שאלה שאני אשמח לקבל עליה תשובה.

<גלי אמיר: מבחינת הנתונים, אתם ראיתם אותם, אנחנו רואים שיש שיפור ב- 2011, לעומת 2012, שמספר חברות עומדות, זה תלוי למה מתייחסים.

<גלי אמיר: אנחנו התייחסנו ל- 2% ואתם יכולים לראות את הנתונים לפניכם ויש חברות שעדיין לא עומדות.

<גלי אמיר: בעקבות הנתונים שראינו, פנינו במכתב לדירקטוריונים של החברות הממשלתיות שבהן לא נמצא כל ייצוג הולם וביקשנו מהם שידונו בנושא, מפני שחל עליהם החוק ויש להם חובה לייצוג הולם וביקשנו לדעת מה ההחלטות ומה המסקנות שלהם ואיך הם מתכוונים לפעול.

<גלי אמיר: אנחנו מנהלים מעקב אחרי התשובות, לראות שהתשובות שמתקבלות הן לשביעות רצוננו.

פנינה תמנו: קיבלתם מענה מאותן חברות?

<גלי אמיר: מחלק מהחברות – כן.

<גלי אמיר: חלק, צריך לשלוח תזכורות, זה טבעו של עולם.

שמעון סולומון: יש פה טבלה, החברות שלא שלחו.

<גלי אמיר: החברות שאין בהן ייצוג הולם, אליהן פנינו לדירקטוריונים, שהוא הגוף המפקח, שיקיים דיון.

יואל רזבוזוב: האם אנחנו רשאים לשלוח ישירות לחברות או אנחנו צריכים לעבור דרככם?

<דן מרזוק: אנחנו יכולים כמובן לפנות לחברות והחברות יש להן חובה להופיע בוועדה.

יואל רזבוזוב: הבנתי.

יואל רזבוזוב: נרשם וזה מה שאנחנו נעשה.

<גלי אמיר: אז זו פעולה אחת שעשתה הרשות.

<גלי אמיר: פעולה נוספת, אנחנו - - -

אופיר אקוניס: הצבתם להם איזה זמן לשלוח את התשובות שלהם?

<גלי אמיר: אני לא הצבתי זמן מפני שיש שונות רבה בין החברות ולעתים יש נושאים שהם קריטיים מאוד לפעילות החברה, קשה לי לקצוב להם זמנים מבחינת סדרי עבודת הדירקטוריון, אבל אנחנו מתזכרים אותם שייתנו לנו.

<גלי אמיר: זה לא ייעלם מהעין שלנו.

אופיר אקוניס: לא, אבל אני חושב שכדאי לכם לומר שאתם מבקשים את הרשימה עד X, Y ו- Z.

<גלי אמיר: אנחנו יכולים לעשות ככה.

יואל רזבוזוב: אנחנו נשנה דפוס התנהגות.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהבקשה תצא.

אופיר אקוניס: זה בקשה פרוזאית.

אופיר אקוניס: את מבקשת, הם יכולים להגיד – אנחנו מכינים.

<גלי אמיר: היא לא פרוזאית, כי אנחנו מנהלים אחרי זה מעקב, זה בכלל לא פרוזאי.

פנינה תמנו: אבל המעקב יכול להיות גם שנתיים.

פנינה תמנו: המעקב זה לא אומר שזה נכון.

יואל רזבוזוב: איזו סנקציה יש לך נגד חברה שלא עונה?

<גלי אמיר: נגד חברה שלא עונה אני יכולה, הדרך היחידה שלנו, זה רק דרך הדירקטוריון לפעול ולבקש מהחברה.

<גלי אמיר: לא נתקלתי בחברה שאמרה לי – לא, אנחנו לא רוצים ליישם את החוק.

<גלי אמיר: אין דברים כאלה.

פנינה תמנו: כמה זמן עבר.

פנינה תמנו: נגיד ועברו חודשיים, סליחה, כחברה ציבורית, אני חושבת שקודם כל, גם מבחינת נאותות ותום לב, יש X זמן, גם נהוג בחוק, יש 30 יום, בכל מיני מקומות יש וריאציות שונות.

פנינה תמנו: עכשיו את אומרת – אנחנו מנהלים מעקב.

פנינה תמנו: מעקב יכול להיות גם לאורך שנתיים.

פנינה תמנו: פתאום יכולה לבוא פקידה ממשרדכם ולומר – או, אחרי חצי שנה לא נתנו לי תשובה.

פנינה תמנו: אבל אני חושבת שזה צריך להיות לכם נורה מהבהבת.

פנינה תמנו: לחברה שלא מוסרת תשובה אחרי חודשיים, זה גם אומר שהנושא אולי לא כל-כך חשוב לה.

אופיר אקוניס: אני מציע, חברת הכנסת תמנו שטה, אולי היושב ראש, בהחלטת הוועדה נכניס באחת ההחלטות של הוועדה הזאת, שרשות החברות תדרוש עד תאריך מסוים.

<גלי אמיר: אם נקבל החלטה כזו, אנחנו ניישם את זה.

אופיר אקוניס: לא, למה צריך לקבל החלטה?

יואל רזבוזוב: יהיה פה הליך מקביל.

יואל רזבוזוב: גם אנחנו נוציא מכתב מהוועדה ואני חושב שהוא יהיה חריף, עם הקצאת זמן, כולל לרשות החברות.

יואל רזבוזוב: האם ידוע לרשות על פעולות אקטיביות שנקטו הדירקטוריונים?

יואל רזבוזוב: מה הפעולות?

יואל רזבוזוב: הרי יש לנו בחוק, אומרים גם הדירקטוריונים, צריך לעשות איזה שהיא פעילות אקטיבית.

<גלי אמיר: אני אתייחס לזה בהמשך.

יואל רזבוזוב: אנחנו נשמח לשמוע.

<גלי אמיר: ראינו את הנתונים, יש מספר חברות שאיתן אנחנו, בשיתוף עם נציבות שוויון, אנחנו נעשה איזה שהיא פגישה משותפת בשביל להניע את החברה לעשות תהליכים קצת יותר עמוקים.

<גלי אמיר: אנחנו רוצים להתמקד בכמה חברות שבהן באמת יש פוטנציאל לקליטת עובדים.

<גלי אמיר: יש מספר חברות ממשלתיות שבהן מבירורים ושיחות שעשינו, אנחנו יודעים שיש צורת עבודה מסודרת בכל הנוגע לקליטת יוצאי העדה, אם זה דרך פנייה לעמותות, אם זה, בחברה מסוימת נדמה לי שגם אמרה לנו שהם עושים איזה קורס ייעודי.

<גלי אמיר: יש חברות שבהן התהליך הוא כבר יותר מובנה ויותר מסודר, אבל זה עדיין לא בכולן.

<גלי אמיר: מעבר לזה, עשינו עוד ב- 2011, יש לנו פורום של סמנכ"לי משאבי אנוש בחברות הגדולות.

<גלי אמיר: היתה הרצאה של נציבות שוויון הזדמנויות בהיבט הרחב של מה עושה נציבות שוויון הזדמנויות ושוויון הזדמנויות, אבל בין היתר גם היתה התייחסות לקליטת יוצאי העדה האתיופית.

<גלי אמיר: מעבר לזה, ערכנו השנה כינוס של פורום סמנכ"לי או מנהלי משאבי אנוש בחברות קטנות ובינוניות וגם שם היתה הרצאה של הנציבות, גם עם התייחסות לחוק ולפעולות שהחברה יכולה לנקוט, בשביל להגיע לייצוג הולם.

<גלי אמיר: מעבר לזה, אני רוצה להתייחס לנקודה שהועלתה פה.

<גלי אמיר: אני רוצה לבהיר שכל הנתונים שכאן, לא מתייחסים לעובדי החברה פלוס חברות כוח אדם, אלא רק לעובדים שהנם עובדי החברה.

<גלי אמיר: לכן גם לא רואים פה אף חברה ממשלתית שהיא מאוד גדולה עם 5%, שאמרת 5% היה באמת נשמע לי מאוד מוזר, כי אני יודעת שאין נתון כזה.

אופיר אקוניס: סליחה, מה שמטריד בטבלה, שיש חברות שיש בהן עלייה מזערית ויש חברות שבאופן מדהים, יש בהן ירידה.

אופיר אקוניס: למשל, רכבת ישראל יורדת מ- 1.12% ל- 0.95%, אם הטבלה נכונה.

אופיר אקוניס: בשנה אחת, יש ירידה.

אופיר אקוניס: זה ברכבת ישראל.

יואל רזבוזוב: מ- 27 ל- 23 עובדים.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: עשות אשקלון, ירידה מ- 1.71% ל- 1.40%.

אופיר אקוניס: עמידר, עמידר, שרוב הדיירים בעמידר, ואני הייתי בכמה דירות כאלה, במסגרת מחשב לכל ילד, לפני שבועיים חילקנו מחשבים למשפחות בנתניה, בשכונה לא פשוטה, הייתי בדירות פשוט חילקנו את המחשב, דירות עמידר, משפחות שעלו מאתיופיה, ובחברת עמידר יש ירידה ששם צריך להיות ייצוג יתר לעולי אתיופיה וכדומה וכדומה.

אופיר אקוניס: אז איך אתם מסבירים את הירידה?

אופיר אקוניס: אנחנו כמובן מברכים על כל עלייה.

<גלי אמיר: חברת עמידר היא בין החברות שאנחנו חשבנו להתמקד בהן בדיוק בשל הסיבה שציינת, אנחנו גם רואים את אותה סיבה ואת אותה חשיבות.

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

שמעון סולומון: גם בביטוח הלאומי.

<גלי אמיר: יש עוד נקודה שאני רוצה לנסות ולהתייחס.

<גלי אמיר: עובדים שנקלטים לחברות הממשלתיות הגדולות, נקלטים בהסכמים הקיבוציים ואז הקידום בשכר ובדרגות הוא למעשה אוטומאטי.

<גלי אמיר: עובר פרק זמן מסוים והעובד מתקדם בדרגה.

<גלי אמיר: אני מנסה לחשוב מה גורם לנתון של קיפאון בשכר וההסבר הוא טיפה מורכב.

<גלי אמיר: בחברות הגדולות שבהן יש הסכמים קיבוציים, מבנה השכר הוא כזה שהשכר המשולב הוא הרבה פעמים נמוך משכר המינימום ואז כשהעובד עולה בדרגה, הוא למעשה לכאורה לא מרגיש אותה, כי מה שקטן, השכר המשולב שלו עולה וההשלמה למינימום יורדת.

<גלי אמיר: רק לאחר מספר דרגות, הוא בעצם מרגיש את ההתקדמות בשכרו.

<גלי אמיר: גם עובדים שנקלטים בכלל, לא משנה, יוצאי העדה האתיופית, יוצאי כל עדה אחרת, כשנקלטים, בדרך-כלל זה לתקופה של ארעיות ועם המעבר לקביעות, נוספות לעובדים זכויות אחרות.

פנינה תמנו: בואי נעבור משכר.

שמעון סולומון: אני רוצה לתת לך דוגמה.

שמעון סולומון: אם תיקחי למשל את מקורות ותיקחי את חברת החשמל.

שמעון סולומון: תאמיני לי, אפילו לא היום, לצערנו, גם לחברות ממשלתיות, יש חברות כוח אדם.

<גלי אמיר: הנתונים שלי מתייחסים לעובדי חברה בלבד.

פנינה תמנו: כל הנתונים האלה זה רק עובדי חברה?

<גלי אמיר: רק עובדי חברה.

פנינה תמנו: לא עובדים ארעיים?

<גלי אמיר: אני רוצה לחדד.

פנינה תמנו: זה לא מיקור חוץ, אבל זה יכול להיות עובדים ארעיים.

<גלי אמיר: מה זה עובדים ארעיים?

<גלי אמיר: אני רוצה להסביר.

<גלי אמיר: בהסכמים הקיבוציים של כל החברות הממשלתיות - - -

פנינה תמנו: חוזה שמאריכים נגיד אחת לחמש שנים.

פנינה תמנו: יש לי למשל - - -

<גלי אמיר: לא, לא, לא.

<גלי אמיר: אני רוצה להסביר, בבקשה.

<גלי אמיר: ההסכמים הקיבוציים קובעים פרק זמן עד למתן הקביעות.

<גלי אמיר: כל ההסכמים הקיבוציים, וזה משתנה מחברה לחברה.

<גלי אמיר: אם פרק הזמן עד הקביעות הוא שנתיים, שלוש או חמש, זה תלוי בחברה.

<גלי אמיר: זה משהו שמוגדר בהסכם הקיבוצי וכל עובד שנקלט לאותה חברה, נקלט במעמד עובד בהסכם קיבוצי במעמד ארעי.

<גלי אמיר: עם חלוף פרק הזמן של הארעיות, הוא יכול לקבל קביעות.

פנינה תמנו: למרות שתתקני אותי, גם הגיעו אלי מקרים של אנשים שעובדים 20 שנה בחברת החשמל או בחברה אחרת, כזאת או אחרת, ואני אומרת לך שבסוף הם לא נקלטו ואפילו פוטרו.

פנינה תמנו: אבל לא משנה.

פנינה תמנו: אני לא רוצה שתתייחסי לשכר.

שמעון סולומון: למה?

שמעון סולומון: זה משנה, זה חשוב מאוד שתדעי.

שמעון סולומון: צריך להיות מחוברים לשטח.

פנינה תמנו: חשוב לי שתתייחסי לא לשכר, תתייחסי רגע, בגלל שהטבלה הזאת לא מייצגת בפניי את החתך של המקצועות או איזה דרגה הם נמצאים, האם עובדים מנהליים, הרי שזה כולל גם הרבה פעמים עובדי ניקיון ושמירה, כמו שפתחתי בדבריי קודם ואני חושבת שזה אחד הדברים שאם אתם לא עשיתם את הניתוח, ראוי שתעשו את הניתוח הזה בטבלה.

פנינה תמנו: כי אחרי הכל, זה לא רק הכמות, כמו שאמרנו, זה הרבה פעמים איפה שמים ואיפה מציבים כאמירה, כאמירה וכמדיניות, את יוצאי אתיופיה.

<גלי אמיר: אני מבקשת להתייחס.

יואל רזבוזוב: אני מבקש שתעני גם לשאלה ששאלתי על הפעולות האקטיביות.

יואל רזבוזוב: כי רק לפני חודשיים אנחנו נלחמנו פה על מינהל הסטודנטים והצלחנו להשיג תקציב וראינו שם כ- 2,000 – 2,500 אקדמאים, תואר ראשון, תואר שני.

יואל רזבוזוב: איפה הם משתלבים?

יואל רזבוזוב: מה הפעולות האקטיביות שנעשות על-מנת להכניס אותם ולהעלות אותם בדרגה?

<גלי אמיר: החברות הממשלתיות אמורות לעשות ביצוע של חיפוש אקטיבי.

יואל רזבוזוב: אמורות, השאלה אם הן גם עושות.

<גלי אמיר: זאת אומרת, בין היתר, באמצעות פנייה לעמותות.

<גלי אמיר: אני יודעת שבחלק מהחברות, כמו שאמרתי קודם, זה כבר ממוסד וכשהם מפרסמים מודעות דרושים, אז הם לא מסתפקים בפרסום בעיתונות הכללית ובאמירה – טוב, לא ניגשו יוצאי העדה האתיופית אז זה בסדר, אלא גם פונים לעמותות השונות.

<דן מרזוק: סליחה, האם יועדו משרות לבני העדה האתיופית?

<דן מרזוק: האם משרות מסוימות הן במיוחד רק לעדה האתיופית?

<גלי אמיר: ייעוד משרות ממה שראינו, מהנתונים שהביאו החברות, היה ממש במקצת מהחברות.

<גלי אמיר: לא ראינו שרוב החברות בחרו בדרך של ייעוד משרות.

<גלי אמיר: אני רוצה לחזור בבקשה לשאלה שלך, חברת הכנסת פנינה תמנו שטה, בנושא אופן הקליטה.

<גלי אמיר: לאחר שהגשנו את הדו"ח הראשון, התייעצנו.

פנינה תמנו: לא אופן הקליטה.

<גלי אמיר: סליחה, לשאלה שלך.

<גלי אמיר: על המיקור והתפקידים.

פנינה תמנו: החתך של זה.

<גלי אמיר: כן.

<גלי אמיר: לאחר שהגשנו את הדו"ח הראשון התייעצנו עם נציבות שוויון והגענו למסקנה שהואיל והשונות בחברות הממשלתיות היא כל-כך גדולה, קשה לנו לייצר איזה שהוא סולם אחיד.

<גלי אמיר: אין שם דירוג מנהלי, דירוג אחיד, דירוג המח"ר כמו שיש במדינה.

פנינה תמנו: מה זאת אומרת?

פנינה תמנו: אני לא הצלחתי להבין את המשפט האחרון.

<גלי אמיר: אני אסביר לך, אני אסביר לך.

<גלי אמיר: יש חברות שבהן העובדים מועסקים בדירוגים שהם, יש להם סולמות דירוג שהם מפעליים, פנימיים לכל חברה וקבועים בהסכם הקיבוצי שלה, אם זו חברה עם הסכם קיבוצי או יש חברות שאין בהן הסכמים קיבוציים, יש בהם חוזים אישיים ואז נקבע לכל תפקיד טווח שכר, מ- X עד Y. לכן, קשה לעשות השוואה, זה לא שירות המדינה, זה עולם אחר, יש שוני מאוד גדול.

פנינה תמנו: סליחה, ההשוואה, לא לא, זה לבוא - - -

<גלי אמיר: תני לי בבקשה להשלים את תשובתי.

<גלי אמיר: אני מבקשת שתתני לי לסיים את דבריי.

<גלי אמיר: לכן, לא יכולנו, אנחנו, אין פה נציבות של החברות הממשלתיות ואין סולם שכר או דירוג שהוא משותף לכלל החברות הממשלתיות.

<גלי אמיר: לכן, מה שלקחנו, זה נתונים אודות עובדים וזה גם כתוב בדו"ח ויש בסוף גם טבלה, תוכלו לראות אותה, על התפלגות של יוצאי העדה האתיופית לפי מגדר ולפי השכלה אקדמאית.

<גלי אמיר: כי אמרנו שאולי אקדמאים - - -

פנינה תמנו: סליחה, אבל יכול להיות, באמת, חשוב להבין.

פנינה תמנו: מה זה לפי השכלה אקדמאית?

פנינה תמנו: יכול להיות שאת לוקחת אקדמאי ונותנת לו במשרה שהיא לא אקדמאית.

פנינה תמנו: עכשיו אני רוצה לומר לך, להיתלות על כך שיש דרגים שונים והסכמים קיבוציים, זה באמת לברוח - - -

<גלי אמיר: זה לא יכול לקרות.

פנינה תמנו: זה לברוח לפינה הנוחה.

פנינה תמנו: עם כל הכבוד.

פנינה תמנו: אני רוצה להגיד לך משהו – אנחנו נעדיף שיהיו בסופו של דבר 100 עובדים באמת במקצועות אקדמאיים, מאשר 200 עובדי ניקיון, הרי זה ברור לכולנו.

פנינה תמנו: השכל הישר וההיגיון הבריא אומר את זה.

פנינה תמנו: אם אנחנו רואים נתונים כאלה ואין לנו יכולת לפענח האם זה נכון ואת יודעת מה?

פנינה תמנו: אנחנו עוד פעם חוזרים.

פנינה תמנו: ברור לנו שאם אנחנו נקבל את הניתוח האמיתי על-פי חלוקה מקצועית, ברור שהמצב, היום כולנו נהיה עם פנים נפולות.

פנינה תמנו: ברור לי.

<גלי אמיר: שוב אני חוזרת.

<גלי אמיר: ברגע שאנחנו מגדירים לחברה שהעובדים מועסקים בטווחי שכר, אני יודעת שהעובדים ככלל, עובדים שהם מוגדרים כאקדמאים, אכן מועסקים כאקדמאים כי בדרך-כלל גם קיבלנו על זה איזה שהן הבהרות, אם זה מהנדס – קלטנו כך וכך מהנדסים, זה כלכלן, רואה-חשבון וכן הלאה.

<גלי אמיר: בהסכמים הקיבוציים גם יהיה קושי לקלוט עובד כזה, אני לא רואה איך זה מתיישב עם ההסכם הקיבוצי לקלוט אקדמאי לדירוג טכנאים או לדירוג שהוא סוג של דומה לדירוג המנהלי.

<גלי אמיר: לגבי דירוגים, יש לנו בעיה אמיתית למצוא קו אחד משווה, כי זה לא קיים.

<גלי אמיר: לכן הקירוב הכי טוב שחשבנו עלו זה אקדמאים.

<גלי אמיר: אם יש לכם הצעה קונקרטית שאני אוכל אמיתית לאסוף את הנתונים, אנחנו פתוחים להצעות ואנחנו נשמח מאוד.

יואל רזבוזוב: אני חושב שההצעה שלנו, אנחנו צריכים פשוט לעשות את זה בעצמנו, לפרק את זה לחלקים, לפנות לכל חברה לראות מה היא עושה, מה הפעולות שהיא נוקטת ולקבל תשובות.

פנינה תמנו: אדוני יושב הראש, רק באמת הצעת ייעול.

פנינה תמנו: אם היא באה עם רצון ופתיחות.

יואל רזבוזוב: חברת הכנסת תמנו-שטה, שנייה אחת.

יואל רזבוזוב: אני רוצה להעביר כאן, אין פה שום דבר אישי נגד נציגי הארגונים, פשוט מה שקורה, שיש כאן חוק של מדינת ישראל ואם אנחנו לא אוכפים את החוק הזה, אז אנחנו מבזים את בית המחוקקים הזה.

יואל רזבוזוב: זו הסיבה שאנחנו מאוד תוקפניים וביקורתיים, כי יש חוק וצריך ליישם אותו ואנחנו צריכים לקבל תשובות ולפעמים אנחנו מרגישים שקשה לקבל תשובות כי יש הרבה ארגונים ולכל ארגון יש את המדיניות משלו, אז אנחנו צריכים למצוא פתרונות אחרים.

יואל רזבוזוב: יש לי שאלה, אם יש כאן נציג מהנמלים, נמל חיפה, נמל אשדוד.

יואל רזבוזוב: מה קורה שם?

יואל רזבוזוב: איפה העובדים?

<אפרת קסלר: אני מחברת נמל אשדוד.

<אפרת קסלר: כיום מועסקים בחברת הנמל שלושה עובדים מתוך כ- 1,300, האחוז הוא נמוך 0.23%.

אופיר אקוניס: שלושה?

יואל רזבוזוב: מתוך 1,300.

יחיאל חיליק בר: זה אחוז וחצי, אתה לא יודע לעשות חשבון?

<אפרת קסלר: עובד אחד הוא מהנדס בינוי, עובד שני הוא חשמלאי ועובד נוסף הוא בקר נזקים.

פנינה תמנו: פשוט, תודה על הפירוט, זה יפה.

יואל רזבוזוב: זה פשוט, לפחות קיבלנו.

אופיר אקוניס: כי אין הרבה.

פנינה תמנו: כי אין הרבה, זה מה שאני אומרת, שיכתבו לי כל אחד מה הוא עושה, אין כל-כך הרבה.

יואל רזבוזוב: אנחנו צוחקים, אבל זה לא מצחיק.

יואל רזבוזוב: מה אתם מתכוונים לעשות או מה אתם עושים?

<אפרת קסלר: אני רוצה קודם להקדים ולספר.

יואל רזבוזוב: אבל ממש בקצרה, כי אין לנו זמן, יש המון דוברים.

<אפרת קסלר: תהליך הגיוס לנמל הוא תהליך מכרזי, פומבי, תחרותי ושוויוני.

<אפרת קסלר: גם בני העדה מתבקשים להשתתף באותו תהליך מכרזי, אין דרך אחרת לקלוט אותם.

יואל רזבוזוב: אבל יש לנו כאן חוק, אם במכרז אם יש את אותם הקריטריונים, ויש עדיפות, העדפה.

יואל רזבוזוב: אז איפה זה מתבצע?

<אפרת קסלר: לעניין מתן העדיפות- - -

אלעזר שטרן: זה ככה באמת בנמל אשדוד?

אלעזר שטרן: סליחה על השאלה.

אלעזר שטרן: יכול להיות שהבעיה שלהם שאין אתיופים בהנהלה, כאילו, או בוועד?

יואל רזבוזוב: יכול להיות שאין אתיופים באשדוד?

יחיאל חיליק בר: אני מציע שאחד העובדים האתיופים יחליף את אלון חסן ואז יהיו שם הרבה יותר עובדים אתיופים.

יחיאל חיליק בר: אי גם רוצה לדעת מה אחוז האתיופים שאלון חסן פקד למפלגת העבודה.

שמעון סולומון: דווקא באשדוד יש איזה 14,000, היא מקום שני אחרי נתניה.

<אפרת קסלר: יש אשדוד ויש את קריית מלאכי, ובגלל זה מאוד חשוב לי לספר על תהליך הגיוס.

פנינה תמנו: חברים, בואו נקשיב.

<אפרת קסלר: ברגע שאנחנו מפרסמים מודעת דרושים, כל המועמדים שעומדים בתנאי הסף בשלב הראשון מופנים למבדק התאמה במכון אבחון.

<אפרת קסלר: מי שעובר מעל ציון מסוים, מגיע לנמל.

אופיר אקוניס: יש לי שאלה.

אופיר אקוניס: האם אי-פעם פרסמה חברת נמל אשדוד מכרז באמהרית?

<אפרת קסלר: לא.

אופיר אקוניס: אז כבר את נתת להם, בלמת אותם.

אופיר אקוניס: לא בכוונה.

אברהם נגוסה: סליחה, לא צריך שפה אמהרית.

אברהם נגוסה: לא צריך שפה אמהרית.

אופיר אקוניס: רק רגע, היא אמרה צריך.

אופיר אקוניס: תאמין לי שזה היה מביא עוד אנשים לגשת למכרז.

אופיר אקוניס: אז כשהיו ניגשים למכרז, היו מקבלים עדיפות.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על אקדמאים.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אברהם נגוסה: לא צריך שפה אמהרית.

אברהם נגוסה: הם לא פרסמו בעברית.

אברהם נגוסה: זה לא הכי חשוב.

יואל רזבוזוב: הבנו.

יואל רזבוזוב: תודה לנציגה.

<אפרת קסלר: לגשת לעמותות כדי להנגיש להם את המכרזים לבני העדה וגם להנחות אותם איך להגיש מועמדות במכרזים.

<אפרת קסלר: אנחנו עושים עוד כל מיני דברים, אבל ביקשת לקצר.

פנינה תמנו: לא, זו נקודה חשובה.

פנינה תמנו: עם איזה עמותות?

אלעזר שטרן: באמת, באמת, עם 0.23%, לא היית צריכה להגיד לנו אפילו את הנהלים האלה.

אלעזר שטרן: להתבייש ולהגיד מה עושים.

אלעזר שטרן: מה זה הבושה הזאת?

אלעזר שטרן: מה עכשיו הנהלים והקבלות והמכרזים?

אלעזר שטרן: אני אומר לך, זה מבייש אותך.

אלעזר שטרן: אני לא מכיר אותך.

אלעזר שטרן: אולי שלחו אותך, יש נסיבות שצריך להגיד - - -

יחיאל חיליק בר: אלעזר, אבל זה לא יהיה בעיה, למה אנחנו מפנים אליהם את הבעיה ופוטרים את הממשלה ואת הכנסת מזה, בכל הכבוד?

יואל רזבוזוב: רגע, סליחה, חברים.

יואל רזבוזוב: קודם כל, הצטרפו אלינו שני חברי כנסת, תודה שבאתם, חבר הכנסת שטרן, חבר הכנסת בר, הדיון הזה חשוב להם.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת בר הוא חבר הוועדה, רצית להגיב.

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: קודם כל, אומרת פה, אני לא מאשים אותך, אומרת פה – הבעיה היא לא במודעה באמהרית, אופיר, הבעיה היא במבחנים.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, יש פה כאילו איזה הנחה שבני יוצאי אתיופיה לא מספיק עומדים במבחנים ואז השאלה היא גם ואמר אותה אופיר נכון, כמה מהם יודעים על זה, כמה מהם נחשפים לזה וכמה מהם מגיעים.

יחיאל חיליק בר: אבל אני בכלל לא רוצה על זה לדבר.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשאול דבר אחר.

יחיאל חיליק בר: אני ניסיתי לרמוז שזה לא הטיעון.

יחיאל חיליק בר: אבל אני חושב שאנחנו עושים לעצמנו עבודה קלה מדי בכדרור הזה אל הנציגות כוח-אדם, אל הנציגות בנמל וכו', והן באמת לא, הן לא מדינת ישראל, הן לא בית המחוקקים והן לא הממשלה ואני, אופיר, מלבד לברך אותך על היוזמה הזאת, זאת יוזמה ענקית וציונית וחשובה, אני גם רוצה לשאול אותנו, אותך לצורך העניין, כנציג ממשלה.

אופיר אקוניס: לא, אני הודעתי שאני נמצא כאן לא כנציג הממשלה, נהפוך הוא, כמפקח על הממשלה.

אופיר אקוניס: בשביל זה יש את רשות החברות ואת נציבות שירות המדינה.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: נכון.

אופיר אקוניס: שהם על-פי החוק צריכים לעשות את זה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שנשאל את עצמנו ובלי קשר לעדה האתיופית שהיא מאוד יקרה לכולנו, אם חוק שעובר בכנסת, הוא המלצה.

אופיר אקוניס: דיברנו על זה.

יחיאל חיליק בר: ומה אנחנו עושים עכשיו כממשלה, יוצאים מפה עם איזו מסקנה, כדי לייצר מנגנון אכיפה שיחייב את החוק הזה להוציא לפועל לפחות את אותם אחד וחצי אחוזים בכל גוף ששייך לממשלתי.

יחיאל חיליק בר: אם לא נצא מפה עם המלצה או תביעה, בין אם זה בחקיקה ובין אם זה תקנה ממשלתית שתחייב אכיפה, מחר נוכל לבוא עד מחר לתלונות לוועד ולשאול אותם למה, עכשיו יגידו – מה אתה רוצה?

יחיאל חיליק בר: מגישים ל- X אנשים, לא מגישים אתיופים, אף אחד לא בא, מה אתם רוצים ממני?

אופיר אקוניס: בהמשך אולי למה שאתה אומר, אדוני היושב-ראש, בהמשך למה שאמר חבר הכנסת בר, הממשלה הקודמת החליטה, בהחלטת ממשלה, זה גם כן דבר, 30 תקנים בשירות המדינה בעשרה תפקידים.

פנינה תמנו: כמה יושמו?

אופיר אקוניס: היו כבר אמורים להתקיים עד סוף השנה הזאת, שהיא מתקרבת כבר אנחנו בחצייה השני.

אופיר אקוניס: אולי הנציבות תוכל לעדכן אותנו בהתקדמות ביצוע ההחלטה הזו.

יחיאל חיליק בר: אבל אם הממשלה לא מיישמת את החוק של הכנסת, מה אתה רוצה מנציגי נמל אשדוד?

אופיר אקוניס: לא לא לא, הנציבות זה המקום הראשון שהיה צריך להיות קיום של החלטת הממשלה.

אופיר אקוניס: האם זה קיים?

יואל רזבוזוב: בואו נשמע את הנציבות.

פנינה תמנו: מישהו יוכל לפנות לו מקום כדי שיוכל לשבת מול מיקרופון, בבקשה?

פנינה תמנו: תודה.

<נאדר אל-קאסם: בעניין החלטת הממשלה שאנחנו גם תמכנו בה וזה גם ביוזמתנו, אבל צריך להבין שאין תקציב מדינה.

<נאדר אל-קאסם: דיברתי אתמול עם חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שאנחנו מחכים שיהיה תקציב מדינה כדי שנדע לתקצב את המשרות.

<נאדר אל-קאסם: כי אחרת, כל עוד אין תקציב מדינה, אני יכול לתת את המשרות למשרדים, שיש פה הרבה נציגים, ואין להם תקציב לאייש את המשרות.

פנינה תמנו: מה היה בשנה שעברה?

<נאדר אל-קאסם: ההחלטה דיברה על 2013, אבל התקציב לא קיים.

יואל רזבוזוב: אבל אני לא מסכים.

יואל רזבוזוב: סליחה, חברים, בחברות יש 10,000 עובדים.

<נאדר אל-קאסם: אני מדבר על משרדי ממשלה.

יואל רזבוזוב: אבל גם שם עוזבים אנשים, באים אנשים, יש תחלופה.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו מדברים על החלטה ספציפית.

<נאדר אל-קאסם: ההחלטה הזאת, אי-אפשר ליישם אותה עד שלא יהיה תקציב.

<נאדר אל-קאסם: אני הבנתי שבעוד שבועיים אתם - - -

אופיר אקוניס: לא עוד שבועיים, עוד שמונה ימים.

<נאדר אל-קאסם: מתי שאתם תקבלו את ההחלטה, יום אחר – יוצא חוזר לכל המשרדים, תהיה אכיפה של ההחלטה הזאת.

<נאדר אל-קאסם: עד סוף השנה אני לא יודע אם יהיו עובדים, כי יש הליך מכרז, אבל המשרות יפורסמו.

פנינה תמנו: אדוני, נציג הנציבות.

פנינה תמנו: מר נאדר אל-קאסם, גם בשנה שעברה פרסמתם חוזר.

פנינה תמנו: כמה משרות אוישו?

<נאדר אל-קאסם: לא לא, השנה.

פנינה תמנו: שנייה, תוכנית חומש קיימת חמש שנים, סליחה, חמש-שש שנים.

<נאדר אל-קאסם: אבל תוכנית החומש לא קשורה לזה.

פנינה תמנו: אבל כבר מחומש דיברו על תקנים ייעודיים.

<נאדר אל-קאסם: היא לא קשורה לחומש.

פנינה תמנו: חומש, לא חומש, היו תקנים ייעודיים לא רק בשנה האחרונה.

<נאדר אל-קאסם: הם אוישו.

פנינה תמנו: אז אני שואלת שאלה פשוטה – כמה תקנים אוישו אשתקד.

פנינה תמנו: או ב- 2011.

<נאדר אל-קאסם: יש את הדו"ח כאן שפרסמנו את טיוטת הדו"ח.

<נאדר אל-קאסם: אני לא זוכר את הנתונים בעל-פה.

פנינה תמנו: סליחה, אני רוצה בבקשה שהוא יענה לי, תודה רבה.

שמעון סולומון: אבל זה חלק.

שמעון סולומון: תראה, חלק מהעניין הוא שככה זה נראה.

שמעון סולומון: ככה זה נראה.

שמעון סולומון: אתה צריך לבוא, לא לא לא, תשמע.

שמעון סולומון: אתה צריך לבוא עם נתונים.

אופיר אקוניס: אני שאלתי אותך, אמרת שאין, שלא קרה כלום.

אופיר אקוניס: זה מה שאתה אמרת.

יואל רזבוזוב: חברים, אנחנו לא סתם מקיימים את הישיבה הזאת, כי אנחנו רואים בכל מקום שאנחנו פונים, ישנן בעיות.

אופיר אקוניס: בדיוק ככה.

שמעון סולומון: אני אומר את זה מפני שאני במקומך הייתי בא עם מספרים מדודים, בדוקים, כמה היה, כמה יש.

שמעון סולומון: נכשלנו, לא נכשלנו.

שמעון סולומון: אתה מספר לי סיפור.

<נאדר אל-קאסם: אבל הדיון על הנציבות עוד לא התחיל.

<נאדר אל-קאסם: אתם עדיין מדברים על נמלים ועל רשות החברות.

יחיאל חיליק בר: זה לא נכון.

יחיאל חיליק בר: לא נכון.

יואל רזבוזוב: פנינו אליך.

יואל רזבוזוב: עברנו אליך.

יואל רזבוזוב: לך יש נתונים?

<נאדר אל-קאסם: יש.

<נאדר אל-קאסם: הגשנו את הדו"ח, את הטיוטה של הדו"ח.

יואל רזבוזוב: יש לנו את הדו"ח, נכון.

<נאדר אל-קאסם: שם רשומים כל הנתונים על כל המשרדים, חלק מהמשרדים במצב טוב, חלק מהמשרדים - - -

יואל רזבוזוב: פה אנחנו מסכימים אתך, קיבלנו.

יחיאל חיליק בר: אבל איך אתם יכולים להרשות שחלק יהיו כן וחלק יהיו לא ואני רוצה להוסיף לשאלה של פנינה, רק ברשותך, כדי שתענה לנו.

יחיאל חיליק בר: קודם כל, זאת לא בעיה, זה זלזול באכיפת החוק, גם של הממשלה וגם של הנציבות.

יחיאל חיליק בר: אני זוכר שכשאני הייתי עובד, מר נאדר אל-קאסם, כשאני הייתי עובד מדינה, יועץ שר, ואסור להיות חבר מרכז מפלגה לפי הזה, אני זוכר שהנציבות ובצדק, רדפה אותי כדי שאני אתפטר ממרכז המפלגה, כי אסור לי להיות יועץ שר וחבר מרכז מפלגה.

יחיאל חיליק בר: עשיתם את עבודתכם.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: כי אתם רוצים ליישם את החוק.

יחיאל חיליק בר: ממש רדפתם אותי, הגעתי עד הולנדר.

יחיאל חיליק בר: למה אתם לא רודפים את החברות הממשלתיות ואת אלה שתחתיכם, כדי שיהיה 1.5%?

פנינה תמנו: לא חברות, משרדי הממשלה.

יחיאל חיליק בר: משרדי הממשלה.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו, כדי להבדיל, כדי להסביר, אם אפשר להסביר.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו, נציבות שירות המדינה, אחראית רק על משרדי הממשלה.

<נאדר אל-קאסם: לחברות הממשלתיות יש את גלי.

יחיאל חיליק בר: אז תענה בהתייחס למשרדי הממשלה.

<נאדר אל-קאסם: משרדי ממשלה.

<נאדר אל-קאסם: קודם כל, מיישמים את החוק, כל המשרדים.

יואל רזבוזוב: המשרד לפיתוח הנגב והגליל, אני רואה, מה קורה שם?

יואל רזבוזוב: בוא, תן לי תשובה.

יואל רזבוזוב: המשרד לפיתוח הנגב והגליל.

<נאדר אל-קאסם: אני אסביר.

<דוד מהרט: במשרדי הממשלה, 236 עובדים, אפס יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: איפה, בנציבות?

יחיאל חיליק בר: זה פשוט בגלל שלא מצאו אתיופי שיעבור את המבחנים.

יואל רזבוזוב: טוב, חברים, אנחנו בשלב הזה - - -

אופיר אקוניס: רגע, סליחה, רק רגע, בנציבות שירות המדינה, אין אף עולה?

<נאדר אל-קאסם: סליחה, אתם רוצים תשובות או רק להתקיף?

פנינה תמנו: יש רפרנטית אחת?

<נאדר אל-קאסם: אתם רוצים תשובות, נכון?

אופיר אקוניס: כן, בבקשה.

אופיר אקוניס: תנו לו לדבר.

<נאדר אל-קאסם: קודם כל, בנציבות יש עובדת, יש עובדת.

יואל רזבוזוב: חברים, תנו לו לדבר.

אופיר אקוניס: בבקשה.

יואל רזבוזוב: נאדר, בבקשה, בשתי מילים.

<נאדר אל-קאסם: יש עובדת.

<נאדר אל-קאסם: העובדת נמצאת בחל"ת – חופשה ללא תשלום – כי היא בחרה ללמוד לתואר שני, היא בחל"ת.

<נאדר אל-קאסם: זאת אומרת, היא מסיימת עוד שנה את לימודי התואר השני, שאנחנו גם תמכנו בזה.

פנינה תמנו: יש רק אתיופית אחת בישראל?

<נאדר אל-קאסם: זו העובדת שיש לנו.

פנינה תמנו: רפרנטית אחת?

יחיאל חיליק בר: פנינה, הוא גם שכח להגיד שהכלב אכל לה את שיעורי הבית.

יואל רזבוזוב: חברים, אני מבקש שקט.

יואל רזבוזוב: יש לי כאן יועץ משפטי, יש לו כמה שאלות חשובות.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<דן מרזוק: רציתי לשאול את הנציגה של נמל אשדוד.

יואל רזבוזוב: אנחנו עוברים.

<דן מרזוק: החוק מחייב את הדירקטוריון לקבוע יעדים ברורים לקליטת עובדים מהעדה האתיופית.

<דן מרזוק: האם דירקטוריון הנמל קבע יעדים?

<אפרת קסלר: הוא קבע יעדים לקדם העסקת אתיופים, מבחינת מספר משרות – לא, כי אצלנו כתוב ככל הניתן.

<אפרת קסלר: אנחנו, בכוונתנו לייעד משרה אחת.

יואל רזבוזוב: ככל הניתן?

יואל רזבוזוב: למחוק את המילה ככל הניתן.

<דן מרזוק: שאלה נוספת – החוק גם קובע חובה לייעד משרות לבני העדה האתיופית.

<דן מרזוק: האם יועדו משרות לעדה האתיופית בשנת 2012?

<אפרת קסלר: בשנת 2012 לא, אבל לגבי החברות הממשלתיות - - -

שמעון סולומון: למה?

שמעון סולומון: לא, תגידי גם למה.

<אפרת קסלר: פעלה ועדת היגוי ייצוג הולם שדנה גם בבני העדה האתיופית בתוך הייצוג הולם והמסקנות שלה נתקבלו לאחרונה.

אופיר אקוניס: אין מסקנות, יש חוק.

אופיר אקוניס: אין מסקנות.

אופיר אקוניס: סליחה, חברת הנמל הקימה את ועדת ההיגוי?

אופיר אקוניס: ועדת ההיגוי, להעדפה מתקנת, הוקמה על-ידי חברת הנמל?

אופיר אקוניס: אגב, זה לא אלון חסן, זה הנהלת הנמל.

אופיר אקוניס: זה מר סיטרמן, אם אינני טועה.

<אפרת קסלר: הוא יושב ראש הדירקטוריון.

אופיר אקוניס: הוא יושב ראש הדירקטוריון, אני לא טועה.

אופיר אקוניס: אז זה לא אלון, לא כל דבר צריך לערב דברים שאינם שייכים.

אופיר אקוניס: במקרה הזה, הנהלת הדירקטוריון של נמל אשדוד הקימה ועדה ולא מצאה לנכון לשלב.

אופיר אקוניס: זה מה שאני מבין מדברייך.

אופיר אקוניס: הקימה ועדה לבחינת ההעדפה המתקנת.

<אפרת קסלר: אני מבקשת להבהיר את דבריי.

אופיר אקוניס: אז תבהירי.

יחיאל חיליק בר: היא מצאה לשלב ככל הניתן.

יואל רזבוזוב: ככל הניתן.

יואל רזבוזוב: המילה ככל הניתן, זה מנקה אותו מאחריות, כי ככל הנטען זה אומר אפשר כן ואפשר לא.

יחיאל חיליק בר: ככל הניתן – זה כלום.

יחיאל חיליק בר: ככל הניתן זה זלזול בחוק.

<אפרת קסלר: ככל הניתן זה בחקיקה.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: החקיקה אומרת 1.5%.

פנינה תמנו: זה זלזול באנשים.

פנינה תמנו: זלזול בקהילה שלמה.

יחיאל חיליק בר: אם זה שווה 1%, אז ככל הניתן לא עומד בדרישות החוק.

יחיאל חיליק בר: מה זה ככל הניתן?

<אפרת קסלר: זה ככל הניתן בחקיקה, לא בוועדת נמל אשדוד.

<אפרת קסלר: ככל הניתן בחברות הממשלתיות, זה בחקיקה.

יחיאל חיליק בר: אז מה זה היעד של 1.5%, אדוני היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: המלצה?

יואל רזבוזוב: היועץ המשפטי, מה זאת אומרת ככל הניתן?

<דן מרזוק: ייעוד המשרות, אכן, כפי שאומרת הנציגה של נמל אשדוד, החוק קובע שייעוד המשרות יתבצע ככל האפשר.

<דן מרזוק: אבל צריך לזכור, צריך לזכור, אם את מספרת לוועדה, את מדווחת לוועדה שבשנת 2012, כן היתה קליטה של עובדים, כן ביצעתם הליכי איתור, כן פניתם לחברות חיצוניות, איך אפשר לטעון גם בד בבד, שלא היה אפשר לייעד משרה אחת לבני העדה האתיופית?

<דן מרזוק: את זה אני לא מצליח להבין.

<אפרת קסלר: אנחנו בשנת 2012 קלטנו סך-הכל 23 עובדים בשנה.

<דן מרזוק: האם היה אפשר לייעד משרה אחת לעדה האתיופית?

<אפרת קסלר: חוכמה בדיעבד היא סוג של חוכמה, אבל אני אומרת שעם הפנים קדימה, אנחנו מייעדים משרה בשנה הקרובה.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: שני דברים.

אלעזר שטרן: בצד פה נשאלתי ואני דיברתי הרגע עם מנכ"ל הכנסת גם, שאני מציע גם לבדוק את עצמנו טיפה, האם בכנסת, בתפקידים האקדמאיים, יש חבר'ה אתיופים, אני חושב שזה בסדר שאנחנו וצריך להמשיך, זה לא צריך להרפות, אבל תמיד אני אומרת, לשאול את עצמך.

אלעזר שטרן: והדבר השני שאני רוצה לומר פה, אני לא אוהב לדבר פה על הצבא, בכנסת.

אלעזר שטרן: אבל היינו שם כמה שנים ונתקלנו בבעיה, כאילו אותה בעיה.

אלעזר שטרן: ומה שהבנו, אני אגיד במשפט אחד, שמי שחיבר את המבחנים של כל החברות כוח-אדם האלה וכל הנמלים וכל האחרים, זה כאלה חבר'ה שכנראה נולדו בתל-אביב ולמדו באליאנס ועשו, אימא שלהם גם כן שלחה אותם להושעיה, היכן שאני גר, או לא משנה איפה, ואחרי זה נותנים להם לעשות מבחנים שמי שבא בכלל מתרבות אחרת.

פנינה תמנו: כדי שניכשל.

אלעזר שטרן: והמבחנים האלה הם עבורם לא משקפים בהיבט הזה.

אלעזר שטרן: אני את הדברים האלה למדתי כבר לפני 17 שנה, כשהייתי מפקד בה"ד 1.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם רק את המשפט, שבא לי להרחיק צוער ואני שואל אותם למה הוא מורחק?

אלעזר שטרן: אומרים לי – אין לו ביטחון עצמי.

אלעזר שטרן: אמרתי – איך אתה יודע?

אלעזר שטרן: הוא אומר – הוא כבר ארבעה חודשים בקורס, בחיים לא הסתכל לי בעיניים, לא יכול להיות.

אלעזר שטרן: קראתי לצוער – אתיופי.

אלעזר שטרן: אמרתי לו – תגיד, למה לא הסתכלת לו בעיניים?

אלעזר שטרן: ארבעה חודשים.

אלעזר שטרן: הוא אומר לי – לאבא שלי לא הסתכלתי בעיניים 21 שנה.

אלעזר שטרן: זה עניין של כבוד.

אלעזר שטרן: ואנחנו הלכנו ועשינו סוג של סדנה ואני גם יכול להזכיר פה, יחד עם מכון פוירשטיין לצורך העניין הזה, שנגדל רופאים אתיופים, בזכות המבחנים האלה.

אלעזר שטרן: ורופאים מצוינים ואמרנו – חבר'ה, בואו נעשה סוג של שנאי, בין התרבות לבין המבחנים שלנו.

אלעזר שטרן: אנחנו מפסידים, זה לא רק האתיופים מפסידים את האיכויות האלה.

אלעזר שטרן: מה שאני אומר, בגלל זה הכוח, החובה של העמידה ביעדים האלה, איך יסתדרו, אני לא רוצה לדבר על נמל אשדוד כי זה לא חוכמה.

אלעזר שטרן: אבל בכל גוף אחר, גם אנחנו, ואם אנחנו נמשיך לגלגל אותם וסליחה שאני אומר אותם, מול מבחנים שכמו שאמרתי לכם מי כתב אותם, אז הסיכוי שלהם הוא יותר נמוך, למרות שהאיכות היא יותר גבוהה, בחלק גדול מהמקרים.

אלעזר שטרן: ולכן אני חושב שאנחנו צריכים למצוא איזה סוג של אכיפה אמיתית יותר, לא לוותר בהיבט הזה.

אלעזר שטרן: אבל לגלות את האיכויות האמיתיות.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, איך אנחנו יכולים לגלות את האיכויות, לא רק באמצעות המבחנים שנכתבו לצורך העניין, כמו שאמרתי, לא רוצה להגיד בצפון תל-אביב, גם בהושעיה, במקומות האלו.

פנינה תמנו: יש גם היום כלים שפותחו.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: הדס אגמון, בבקשה, תדווח על תאגידים סטטוטוריים.

<הדס אגמון: אני מבינה שהתאגידים הסטטוטוריים דווחו לשרת המשפטים בהתאם לחוק דיווח שנאסף לקראת מאי שנה זו.

<הדס אגמון: הדיווח מאוד קצר, אני לא חושבת שיש צורך שאני אחזור עליו, אבל על הצד הטוב של הדבר יש תאגידים סטטוטוריים גדולים – רשות שדות התעופה בישראל, רשות הטבע והגנים.

יואל רזבוזוב: רשות העתיקות יש לנו, כן.

<הדס אגמון: שעומדים במטרת הייצוג ההולם.

יואל רזבוזוב: מה קורה עם מגן דוד אדום, רשות השידור?

<הדס אגמון: יש גם מספר תאגידים שאין בהם ייצוג הולם.

<הדס אגמון: הדיווח נמסר לשרת המשפטים.

<הדס אגמון: אני רוצה לומר בהגינות שאני לא יודעת אם הוצאנו מכתב לתאגידים בעקבות הדיווח ואני הקשבתי רוב קשב להערות שנאמרו לרשות החברות הממשלתיות, רשמתי את השאלות, אני אחזור למשרד, אבדוק בדיוק מה נעשה בעקבות, כאמור הדיווח הוא מחודש מאי, אני אבדוק מה נעשה בתגובה לדיווח ואני מוכנה למסור ולדווח חזרה לוועדה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אלה התשובות שאנחנו רוצים לשמוע.

יואל רזבוזוב: מוני מעתוק, משרד הפנים, בבקשה.

יואל רזבוזוב: על רשויות מקומיות שלא קיבלנו, עכשיו הבנתי שהעבירו לכאן.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<מוני מעתוק: אנחנו מגישים את הדו"ח לראשונה בעצם השנה, בהתאם לחוזר המנכ"ל ולחוק שהתקבל לפני שנה וחצי.

<מוני מעתוק: עד עתה, לאחר תזכורות, העברנו לרשויות המקומיות, הגישו 60 רשויות את הדו"ח.

פנינה תמנו: מתוך 250.

<מוני מעתוק: ראוי לזכור שיש לנו 80 רשויות ערביות שבהן אין יוצאי אתיופיה, כך שאפשר לומר שחסרים לנו בעצם דו"חות מ- 120 רשויות מקומיות בערך.

<מוני מעתוק: אין לנו יכולת, אין לנו סנקציות להפעיל על רשויות שלא מגישות את הדו"ח.

<מוני מעתוק: אני חושב שזה דומה בכל הגופים האחרים וזו האמת.

<מוני מעתוק: אנחנו כרגע מנתחים את הנתונים שקיבלנו, אחרי התזכורות.

<מוני מעתוק: הדו"ח יוגש בצורה מפורטת במהלך השבוע הבא.

<מוני מעתוק: אני רק רוצה לציין שבסופו של דבר, למרות החוק, מאוד קשה, בעיקר ברשויות מקומיות וגם בשירות המדינה, להביא לשינוי מהותי כשמדובר בכוח אדם.

<מוני מעתוק: התקנים לא מפוזרים באופן לא נשלט.

יואל רזבוזוב: הייתי חבר מועצה ואני יכול להגיד לך – תקנים באים, מתחלפים, עוזבים, ואני לא חושב שזה כך.

יואל רזבוזוב: אם רוצים, זה עניין של רצון.

פנינה תמנו: עניין של נכונות.

<מוני מעתוק: אני מסכים עם מה שאומר יושב ראש הוועדה, צריך להבחין אבל בין רשויות כמו תל-אביב, חיפה, שהן רשויות גדולות עם תקנים רבים וכמות גדולה של עובדים, אבל צריך לזכור שרוב הרשויות, אפילו רובן ככולן, הן רשויות קטנות שבהן אין באמת כל הזמן תחלופה של עובדים, אלא אם מדובר במשרות ייעודיות ולא לשם מכוונת הוועדה, לפחות מהדברים שאתם אמרתם, כי רוב המשרות הייעודיות הן משרות שהן לא אקדמאיות, הן משרות של עובדים בדירוג המנהלי – סייעות בגני ילדים וכדומה.

יחיאל חיליק בר: אבל מה המשרד עושה כדי לאכוף על העיריות את אותו אחוז?

<מוני מעתוק: החוק, קודם כל, כמו שאמרתי, הדו"ח מוגש פעם ראשונה.

<מוני מעתוק: אנחנו לומדים את הנתונים עכשיו.

<מוני מעתוק: הוצאנו תזכורות.

<מוני מעתוק: אני לא יכול, אין לי איזה כלי סנקציה לאכוף רשות בכלל להגיש את הדו"ח אפילו.

<מוני מעתוק: מעבר לזה, אין לי כלי אמיתי להפעיל על רשות מקומית בשביל לראות שאכן יש יותר יוצאי אתיופיה.

<מוני מעתוק: תמיד יכולה להיות תשובה של רשות מקומית – פרסמנו, לא הגיעו.

פנינה תמנו: לא, אבל בכל-זאת, אני חושבת שמשרד ממשלתי, אי-אפשר לבוא ולהגיד – אתה יודע, לפעמים אני שומעת תשובות של משרדים ממשלתיים שמגיעים לכאן, לכנסת, לוועדות כאלה ואחרות.

פנינה תמנו: אומרים – אנחנו, אין לנו את הסנקציות או אין לנו את הכלים.

פנינה תמנו: לא הכל נגמר ומתחיל בחקיקה.

פנינה תמנו: ולא הכל צריך להתחיל פה.

פנינה תמנו: הרי לממשלה יש את הכוח שלה.

פנינה תמנו: אתה יכול להיות באופן באמת אובייקטיבי לבוא ולומר – אני מרגיש שאין לי את הכלים.

פנינה תמנו: סליחה, תפנה לשר.

פנינה תמנו: יש לך מנכ"ל, יש לך שר, תמצאו את הדרכים.

יחיאל חיליק בר: כן, אבל הוא אומר שלמשרד אין את היכולת לאכוף את זה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו צריכים לתת למשרד את היכולת לאכוף את זה.

פנינה תמנו: יש את היכולת, יש להם את היכולת, אל תשכח שיש להם.

יחיאל חיליק בר: מה את רוצה שהוא יעשה?

יחיאל חיליק בר: הוא אומר לך – עירייה לא צריכה אפילו לתת לו דו"ח, הוא לא יכול לחייב אותה.

יחיאל חיליק בר: אם משרד הפנים יעביר תקנה או אנחנו נחוקק שעירייה לא תקבל תקציב אלא אם כן כך וכך וכך.

פנינה תמנו: חבר הכנסת בר, אני חולקת עליך.

פנינה תמנו: יש כלים בתוך המשרד.

יואל רזבוזוב: החוק חל על משרד הפנים או על רשויות מקומיות?

<דן מרזוק: החוק חל על העיריות ועל המועצות.

יואל רזבוזוב: על העיריות.

יואל רזבוזוב: יש חוק.

פנינה תמנו: ויש כללים בתוך המשרד.

יחיאל חיליק בר: יש חוק, אבל אני שואל אותו מה אתה עושה, אחרי שיש את החוק, אחרי שיש לך חוק, בשביל לכפות על עיריית דימונה לקלוט שני אחוז עובדים.

יחיאל חיליק בר: הוא אומר לך – אין לי.

פנינה תמנו: יש כלים.

פנינה תמנו: כאשר שר רוצה להפעיל סנקציות, הוא מוצא את הדרכים.

יחיאל חיליק בר: זה מה שאני רוצה לשמוע.

פנינה תמנו: לא זכור לי שכל שר, כל פעם שיש לו בעיה עם מי שהוא אמון עליו, רץ לכנסת תחוקקו לי חוק.

פנינה תמנו: זה לא נכון.

פנינה תמנו: וגם לא היינו מצליחים להתנהל.

יחיאל חיליק בר: אבל כבר יש חוק, את לא צריכה לחוקק חוק.

יחיאל חיליק בר: השאלה אם אתם יכולים.

פנינה תמנו: צריך.

פנינה תמנו: לא, אנחנו גם נעבוד על הידוק החוק.

פנינה תמנו: אבל לא ייתכן שהתשובה בסוף תהיה פה סביב שולחנות הכנסת, שאין לנו את הכלים להפעיל, כי זה, סליחה, זה אוזלת יד מתמשכת שבסוף מתרגמים אותה בוועדות ל-אין לנו את הכלים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה צריך לבוא דרך התקנות, גם במשרד הפנים, גם בנציבות.

יחיאל חיליק בר: פנינה, אני אסדר לך קשרים בקואליציה, לדבר עם השרים.

<מוני מעתוק: אני רוצה רק להוסיף עוד משפט אחד, להגדיר שרשות מקומית לא תקבל כסף לאור אי-עמידה בדרישות החוק, שקשה לבחון מה המשמעות של אי-עמידה בדרישות החוק.

<מוני מעתוק: החוק רק אומר העדפה של יוצאי אתיופיה.

<מוני מעתוק: החוק לא אומר שחייב להיות אחוז מסוים של יוצאי אתיופיה ברשות מקומית.

יואל רזבוזוב: אחוז וחצי.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: יש אחוז וחצי.

פנינה תמנו: יש לך סמנכ"ל רגולציה?

פנינה תמנו: תפתח כלים.

<מוני מעתוק: יש שאיפה לשם.

<מוני מעתוק: אבל תמיד רשות מקומית, תמיד רשות יכולה לומר – ניסיתי, אין מועמדים.

<מוני מעתוק: החוק גם אומר שזה מועמד שהוא שווה.

<מוני מעתוק: זה קשה מאוד לומר, קשה מאוד לומר שרשות לא עמדה בדרישות החוק, מה לעשות?

<מוני מעתוק: אלה החיים.

<מוני מעתוק: בשביל להפעיל סנקציה, זה צריך להיות ברור ומובנה.

<מוני מעתוק: אפשר לחשוב אחרת ממני, אבל זו המציאות.

<מוני מעתוק: זו המציאות.

<מוני מעתוק: מדובר על 260 רשויות מקומיות, על עשרות ומאות תפקידים ובכל תפקיד תמיד אפשר לומר למה לא מדובר ביוצא אתיופיה.

<מוני מעתוק: בשביל להגדיר סנקציה צריך שיהיה כלי אפקטיבי או לבחון באמת אי-עמידה בלי תירוצים כאלו ואחרים שיכולים להיות והם קיימים כל הזמן.

פנינה תמנו: האם יש לכם נכונות, האם ישבתם בישיבה אמיתית והגיונית, של לבוא ולראות איך מתמרצים את הרשויות, איך באים ומנהלים מעקב.

פנינה תמנו: האם יש מישהו שאמון במשרד שלכם, על מעקב בכלל, מעבר לאותו מכתב שיוצא אחת לשנה?

<מוני מעתוק: מונה באגף כוח-אדם ושכר, מונתה עובדת שבין היתר, בנוסף לתפקידיה השוטפים, עושה את הדבר הזה.

<מוני מעתוק: זה לא פשוט, היא עושה הרבה דברים אחרים, זה נכון.

<מוני מעתוק: אם היו מגדירים שיש עובדים שעושים רק את זה, אז זה בהחלט היה הרבה יותר פשוט.

<מוני מעתוק: אבל אין, גם בדברים אחרים, אין לנו כל-כך כוח אדם בלי הגבלה.

פנינה תמנו: והיא אחראית על ייצוג הולם של יוצאי אתיופיה וערביי ישראל ולנשים?

<מוני מעתוק: היא אחראית גם על זה וגם על בתי-דין למשמעת וגם על הארכות שירות ברשויות המקומיות ועוד כל מיני דברים אחרים שהיא עושה וזה חלק מתפקידה.

<מוני מעתוק: אין לנו צי של 100 עובדים או 200 עובדים כמו בנציבות.

<מוני מעתוק: אנחנו, יש לנו בסך-הכל אגף שיש בו עשרה עובדים, שאחראי על כל ה- 260 רשויות מקומיות, בהרבה תחומים אחרים.

<מוני מעתוק: זה הנתונים.

<מוני מעתוק: זה המציאות.

פנינה תמנו: נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<מוני מעתוק: משרד הפנים זה לא אני.

<מוני מעתוק: יש אגף משאבי אנוש ומינהל, זה לא התפקיד שלי.

<מוני מעתוק: אני אמון על מה שקורה ברשויות המקומיות, לא על משרד הפנים.

פנינה תמנו: אנחנו חושבים שצריך לראות מה הם עושים ברמה המשרדית, נציבות שוויון הזדמנויות.

<מוני מעתוק: אנחנו ננתח את הדו"ח.

יואל רזבוזוב: נציגת השוויון, בבקשה.

פנינה תמנו: שלום, עו"ד אסתי אליאס, מה שלומך?

פנינה תמנו: חברתי משכבר הימים לספסל הלימודים בקריית אונו.

<אסתר אליאס: בקצרה, אני רק אעדכן מה נציבות השוויון עושה בשביל לקדם את נושא ייצוג העולים מהאוכלוסייה האתיופית.

<אסתר אליאס: אנחנו עובדים מול שירות המדינה, בצמוד בשביל להגדיר לדוגמה מה זה כישורים דומים, בשביל להקל על הגופים, כדי לקלוט את העובדים האתיופיים ובמסגרת הזאת הנציבות היתה חברה בוועדת ההיגוי לייצוג הולם במסגרת הרפורמה הצפויה בשירות המדינה והגשנו מסמך עם המלצות, כיצד לייעל וליישם את החוק, לכלל האוכלוסיות וביניהן האוכלוסייה האתיופית.

פנינה תמנו: עיקרי המלצות לגבי הקהילה האתיופית?

<אסתר אליאס: למשל, התאמה תרבותית במבחנים, להגדיר מה זה כישורים דומים כדי להקל על החברות והמקומות האלה.

<אסתר אליאס: ולגבי חברות ממשלתיות, אנחנו גם עובדים עם גלי אמיר מרשות החברות, קיבלנו את הדו"ח קיימנו פגישה, אחרי הפגישה הוחלט להפשיט את הדו"ח, ככה לטייב אותו, כדי שנוכל להפיק את המקסימום.

<אסתר אליאס: למשל, פילוח לפי מגדר, השכלה, כדי שבאמת נוכל לדעת מה המצב.

פנינה תמנו: ומעבר לפילוחים, אתם הגעתם, באמת אם אתם אומרים שאתם יש לכם ישיבות עבודה, הרי אתם משליכים, אתם נמצאים במקום גבוה במדרג וכל החלטה שלכם בסוף תשליך, יכול להיות תשליך על המדיניות איך היא תחלחל למטה.

פנינה תמנו: השאלה אם אותן מסקנות כמו ההתאמה התרבותית של המבחנים, או מציאה, באמת הסרת חסמים לאורך כל הדרך עד שאותו מועמד יושב מול המחליט לקבלו או לא לקבלו, האם אתם הצלחתם לגבש כלי עבודה פרקטיים?

<אסתר אליאס: אנחנו עובדים על זה במלוא המרץ.

<אסתר אליאס: אנחנו מקיימים, יש לנו ישיבה עם הוועדה המייעצת להגביר את כל הנושאים האלה כדי להקל.

<אסתר אליאס: אנחנו עובדים עם גלי אמיר כך שנוכל לקיים פגישה עם ראש הרשות, לקחת חברה ממשלתית ולעבוד אתה באופן פרטני, כדי שתוכל להשיג את היעדים של ייצוג הולם לאוכלוסייה.

שמעון סולומון: אז אני רוצה להגיד לך, את יודעת, לפעמים, קודם כל זה כיוון טוב, זה מצוין.

שמעון סולומון: אני מקווה שנראה תוצאות.

שמעון סולומון: אבל לפעמים לא צריך להמציא את הגלגל, באמת.

שמעון סולומון: אני, אמר מקודם, יועץ שר, אני גם בעברי הרחוק כיועץ שר ב- 1994, זיהינו את הבעיה הזאת של חינוך מיוחד, של התאמות תרבותיות, של מבחנים לא משקפים, זיהינו את זה, לכן מ- 1994 פורמשטיין עובד עם הקהילה.

שמעון סולומון: הוא כבר פיתח כלים, את יודעת מה?

שמעון סולומון: היום גם רופאים וגם טייסים וגם חינוך מיוחד, זאת אומרת, הוא כבר עובד, יש לו כבר כלים שהוא רכש כמעט 15, 16, מ- 96 בעצם, שחתמנו את החוזה הראשון.

שמעון סולומון: יש לו כלים מאוד מאוד ברורים בצבא, הוא עובד יפה מאוד.

שמעון סולומון: האלוף שטרן, מכיר את זה יפה, אני גם כקצין יודע שהם עובדים יפה מאוד.

שמעון סולומון: לכן, אני חושב שפה אתם יכולים לחסוך הרבה מאמצים, גם הרבה חשיבה, כי יש משהו שהתפתח.

שמעון סולומון: אני מציע שתעבדו אתם.

<אסתר אליאס: בשמחה.

<אסתר אליאס: אנחנו שמחים, אנחנו נשמח לשתף פעולה עם כל אחד, כדי לקדם את הנושא הזה.

פנינה תמנו: שאלה נוספת, בבקשה.

יואל רזבוזוב: שאלה אחרונה.

פנינה תמנו: אני רואה שיש לך שיתוף עם רשות החברות אבל האם אתם ישבתם במשולש ואולי אפילו לדעתי אתם צריכים לשבת גם עם משרד הפנים ועוד כמה גורמים שיהיה שולחן עגול כלשהו אבל פרקטי, בלי דיבורי סרק, האם ישבתם עם נציבות שירות המדינה?

<אסתר אליאס: כמו שאמרתי, יש ועדת היגוי לייצוג הולם בשירות המדינה.

פנינה תמנו: מי יושב שם?

<אסתר אליאס: כל הנציגים.

<נאדר אל-קאסם: זה הוועדה של הנציבות, זימנו אותם.

<נאדר אל-קאסם: זה לא ועדה שלהם.

פנינה תמנו: אתם מתכללים?

<נאדר אל-קאסם: בעניין שירות המדינה מי שמביא זה נציבות שירות המדינה, זה לא אף גורם אחר.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו, כשעושים ועדות, משתפים גם את הנציבות, גם את העמותות, גם את האוכלוסייה.

<אסתר אליאס: גם אותנו, כדי לשמוע אותנו.

פנינה תמנו: כמה פעמים נפגשתם עד עתה, מאז שחוקק החוק?

<נאדר אל-קאסם: נפגשנו כחמש-שש פעמים.

<נאדר אל-קאסם: לא חוק, לא קשור לחוק, דרך אגב, זה לא קשור לחוק.

<אסתר אליאס: זה במסגרת הרפורמה.

<נאדר אל-קאסם: זה משהו של שירות המדינה, לא קשור לחוק הזה, כי זה דרך החברות הממשלתיות.

<אסתר אליאס: זה לכלל האוכלוסייה.

פנינה תמנו: לא, השאלה אם זה מיקוד.

פנינה תמנו: אנחנו מדברים על מיקוד על יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: אני לא יודעת איך אתם מצליחים להכיל בחמש פעמים שאתם נפגשתם, את כל האוכלוסיות.

<נאדר אל-קאסם: אתם לא נתתם לנו לדבר.

<נאדר אל-קאסם: דיברנו על החלטת הממשלה.

<נאדר אל-קאסם: אם אתם רוצים שנדבר על שירות המדינה – נדבר.

<נאדר אל-קאסם: אבל לא דיברנו על שירות המדינה.

פנינה תמנו: שהוא יסיים, אז תציג בקצרה.

<נאדר אל-קאסם: אם אתם רוצים לדבר על שירות המדינה – נדבר.

יחיאל חיליק בר: לא לא, לפני זה.

יואל רזבוזוב: חבר הכנסת בר רוצה לעזוב.

יחיאל חיליק בר: אני צריך להגיע לסוף של ועדה נוספת, לפני המליאה.

יחיאל חיליק בר: אני רק רוצה להגיד משהו.

יחיאל חיליק בר: תראו, אני מאלה שמאוד מעריכים את העבודה של הנציבות, אני גם מכיר את העבודה של מוני מעתוק ואני יודע שהוא עושה את העבודה שלו בצורה מצוינת.

יחיאל חיליק בר: אבל שוב פעם, נראה שיש פה פחות רצון ליישם את החוק.

<נאדר אל-קאסם: אצלנו?

יחיאל חיליק בר: פחות רצון.

יחיאל חיליק בר: תשמע, כשמכדררים את זה לסיבות כמו – אין מספיק אתיופים בנתניה, ברשויות מקומיות - - -

<נאדר אל-קאסם: לא לא, אף פעם לא אמרנו את זה.

<נאדר אל-קאסם: שירות המדינה אף פעם לא אמר.

יחיאל חיליק בר: נאמרו, אין מספיק מועמדים.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, אני אומר לך – לך ללשכת אבטלה לאקדמאים, לא לרגילה, לאקדמאים, ואתה תמצא שם איזה אתיופי או שניים, גם בנתניה וגם במקומות אחרים, תאמין לי, אני יודע.

יחיאל חיליק בר: אני חושב, אני לא אומר את זה, אגב, אתה לא ראש המערכת.

יחיאל חיליק בר: אבל אני רוצה להגיד – הוועדה הזאת צריכה לצאת עם מנגנון אכיפה שבו אם אין רצון על-ידי הממשלה עצמה ליישם חוק, אז צריך להכריח אותה ליישם חוק.

יחיאל חיליק בר: אם הממשלה לא מיישמת את החוקים של הכנסת אז באמת אל לה לדרוש מהאזרחים או מהרשויות המקומיות אפילו שהם פחות ממנה, לעשות את זה.

יחיאל חיליק בר: ואני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, לתבוע בוועדה הזאת כמסקנה ואני יוצא עכשיו, אני מקווה שתעזרו לי, לתבוע מנגנון אכיפה ברור, כדי שקודם כל ממשלת ישראל על כל גופיה, חברות ממשלתיות, נציבות שירות המדינה, הרשויות המקומיות, יהיו חייבים ליישם את זה, להוות דוגמה.

פנינה תמנו: זה מה שיהיה.

פנינה תמנו: זה מה שיהיה עם המצב ככה.

יחיאל חיליק בר: ושהוא לא יבוא ויגיד – העובדת בהיריון, אין מספיק מועמדים, המועמדים לא עברו את המבחנים, הכלב אכל לי את שיעורי הבית.

יחיאל חיליק בר: זה לא לכבודה של הממשלה לא ליישם את החוק של עצמה.

<נאדר אל-קאסם: חבר הכנסת בר, לפני שיתחיל ללכת על שלבים של חקיקה חדשה ותקנות, עם כל הכבוד לרשות החברות, נציבות שירות המדינה, יש לנו את הסמכויות שלנו ואנחנו מפעילים אותן.

<נאדר אל-קאסם: לא צריך כל הזמן חקיקה.

יחיאל חיליק בר: אני מסתכל על הנתונים, כשאני מסתכל על הנתונים כנראה שאתם לא מפעילים אותם מספיק כי בחלק מהמשרדים יש אפס.

יחיאל חיליק בר: זאת בעיה.

<נאדר אל-קאסם: אם תיתנו לי לדבר שתי דקות רצוף, אני אסביר הכל.

יואל רזבוזוב: נאדר בבקשה, תמשיך לדבר.

יואל רזבוזוב: חברים, לא להפריע בבקשה.

פנינה תמנו: לא להפריע לו.

פנינה תמנו: לא להפריע לו.

<נאדר אל-קאסם: שתי דקות רצוף, אתם תבינו את כל התמונה.

<נאדר אל-קאסם: עם כל הכבוד למשרדי ממשלה, אנחנו מנסים לפחות עם משרדי ממשלה לא ישר ללכת – יאללה, מקל וגזר, להתחיל להפעיל סנקציות, כי זה לא עובד ככה, עם כל הכבוד.

<נאדר אל-קאסם: משרדי הממשלה, יש להם הרבה משימות וזו אחת המשימות שמוטלת עליהם.

<נאדר אל-קאסם: כל משרדי הממשלה עושים כל מה שביכולתם, לגייס עובדים לבני קהילת יוצאי אתיופי.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו יודעים שיש חסמים, חלק מהם קשורים לממשלה, חלק קשורים לאוכלוסייה.

<נאדר אל-קאסם: זה עובדות, אנחנו פה לא מתווכחים.

<נאדר אל-קאסם: זה עובדות.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו גם, דיברתם על ראש המערכת, על הנציב, חברת הכנסת פנינה תמנו שטה היתה בישיבה אצל הנציב, דיברנו על כל מיני נושאים ואנחנו עכשיו מקדמים כל מיני צעדים נוספים שהיא גם כן עוזרת לנו בכל מיני נושאים שאנחנו לא מצליחים להגיע.

פנינה תמנו: יש לך בשורה?

<נאדר אל-קאסם: את יודעת שיש.

פנינה תמנו: אני רבה אתכם על 100 משרות.

פנינה תמנו: תודֶה.

<נאדר אל-קאסם: זה בסדר.

פנינה תמנו: אז אני מתביישת לריב על 100 משרות.

<נאדר אל-קאסם: אבל 100 משרות, מדובר על אוכלוסייה - - -

פנינה תמנו: נאדר, יש לי רבה חיבה אליך, אבל זה בושה וחרפה שחברי כנסת צריכים לריב על 100 משרות.

<נאדר אל-קאסם: את לא צריכה לריב, זה החלטת ממשלה, את לא צריכה לריב.

פנינה תמנו: אבל עובדה.

פנינה תמנו: אנחנו נאלצים להילחם על זה.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו צריכים לדבר על פרופורציות.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו מדברים על 100 משרות ו- 200 משרות ו- 300 משרות, חבר'ה, אנחנו כאן בתקופה שאתם מצביעים עליה של הקפאת קליטה, של קיצוץ בתקנים, אנחנו חיים בתקופה שאתם יודעים ומכירים אותה יותר ממני.

יואל רזבוזוב: החוק הוא מ- 2005.

<נאדר אל-קאסם: אבל מבחינת נתונים, לא לא לא, מבחינת נתונים, בני האוכלוסייה האתיופית בשירות המדינה מאוד קרובים לאחוז שלהם, בואו לא נטעה בנתונים.

<נאדר אל-קאסם: בואו לא נטעה.

<נאדר אל-קאסם: מבחינת נתונים, היא בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אקדמאים?

אברהם נגוסה: אקדמאים?

<נאדר אל-קאסם: מבחינת אקדמאים, אמרתי נתונים, תן לי לדבר, אחרי זה תשאל מה שאתה רוצה.

<נאדר אל-קאסם: מבחינת אקדמאים, אחוז האקדמאים באוכלוסייה האתיופית בישראל זה 2% או 3%, משהו כזה.

<נאדר אל-קאסם: בשירות המדינה הם עומדים על 21%.

<נאדר אל-קאסם: אז צריך להציג נתונים.

<נאדר אל-קאסם: לא מספיק – נכון, צריכים להגיע ל- 70%.

פנינה תמנו: נאדר, יש לי שאלה, סליחה, שאלה – האם אתם הולכים לתת "גז על הדוושה"?

<נאדר אל-קאסם: אנחנו הולכים לתת עוד משרות לאתיופים, לקהילת יוצאי אתיופיה.

פנינה תמנו: אתם תיתנו בשנה הזאת?

<נאדר אל-קאסם: גם בשנה הזאת, גם בשנה הבאה.

<נאדר אל-קאסם: משרדים שיש להם אפס, זה לא יהיה אפס.

<נאדר אל-קאסם: המשרדים האלה, אנחנו ננחה אותם משרה אחת, שתיים, שלוש, ארבע, תיועד לאתיופים.

<נאדר אל-קאסם: דרך אגב, אנחנו התחלנו את השלב הזה עם הערבים, שאנחנו כופים על המשרדים, לא שואלים אותם, כופים עליהם.

<נאדר אל-קאסם: אנחנו נפעיל את זה גם לעניין האתיופים.

יואל רזבוזוב: זה נרשם בפרוטוקול ואנחנו נבחן את ההתקדמות.

יואל רזבוזוב: זיווה, בבקשה.

יואל רזבוזוב: היא צריכה עוד מעט ללכת.

יואל רזבוזוב: אנחנו ניתן לכולם זכות דיבור.

יואל רזבוזוב: אבל חברים, עכשיו בקצרה כי יש לנו עשר דקות לסיים, ממש כל אחד חצי דקה.

יואל רזבוזוב: יש שדולה.

<זיוה מקונן דגו: אדוני היושב-ראש, הדיון חשוב ומשמעותי.

<זיוה מקונן דגו: אנחנו באגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, כשיזמנו את החוק הזה, לא חשבנו שנמצא התנגדות כזאת.

<זיוה מקונן דגו: היתה התנגדות בכל תהליך החקיקה, בוועדה הזאת, בחדר הזה.

<זיוה מקונן דגו: גם התאגידים וגם החברות הממשלתיות באו ודיברו על כך שהם רוצים עובדים מקצועיים.

<זיוה מקונן דגו: אנחנו לא מבקשים שאף אחד יעשה הנחה, אנחנו רוצים שייקלטו יוצאי אתיופיה כעובדים למניין, ללא, עם כל הנתונים שיש להם.

<זיוה מקונן דגו: אני רוצה להגיד שבנושא של שוויון ההזדמנויות אתם לא אוכפים, אתם לא עושים את העבודה שלכם.

<זיוה מקונן דגו: אין אכיפה ואנחנו בדקנו.

<זיוה מקונן דגו: החברות הממשלתיות, הם לא מייצגים, הם לא מיישמים ואתם לא בודקים אף אחד.

<זיוה מקונן דגו: אני רוצה לציין שבחוק, בחוק מוצע יינתן ביטוי הולם בנסיבות העניין.

<זיוה מקונן דגו: מה זה אומר נסיבות העניין?

<זיוה מקונן דגו: אני לא יודעת.

<זיוה מקונן דגו: והמשפטנים או בית המחוקקים צריך לבדוק מה זה אומר בנסיבות העניין וזה החסם.

<זיוה מקונן דגו: לכן, אין להם את יכולת האכיפה.

<זיוה מקונן דגו: המקום הזה מקומם, מקומם, כי נאדר, שאנחנו רואים את משרד הפנים שיש לו את הדסק האתיופי שמעסיק, שמעסיק עשרות יוצאי אתיופיה.

<זיוה מקונן דגו: אבל הם לא עובדים של המדינה ויש אפס עובדים, זה בושה.

<נאדר אל-קאסם: אבל אמרתי ליושב הראש, שמשרד הפנים יסמן משרות והוא יקלוט.

<נאדר אל-קאסם: מה יותר מזה?

<זיוה מקונן דגו: סליחה, אנחנו מדברים על החוק הזה, הוא נמצא שנה וחצי, סליחה.

יואל רזבוזוב: חברים, עוד פעם אנחנו מתחילים פה לנהל דיון שאני לא רציתי להיכנס אליו.

יואל רזבוזוב: חברים, לפני שאנחנו הולכים עם הארגונים, זיווה, נתתי לך, יש לנו פה באמת גופים שצריכים לתת לנו דין וחשבון.

יואל רזבוזוב: אני מבין את המצוקה שלכם, אתם רוצים להגיד את מה שיש לכם על הלב ובגלל זה כולנו כאן, בגלל זה כולנו כאן.

<זיוה מקונן דגו: במשרד החינוך יש 155,000 עובדים.

<זיוה מקונן דגו: כמה עובדים יוצאי אתיופיה יש?

<זיוה מקונן דגו: מורים.

<זיוה מקונן דגו: מורים, 155,000.

<זיוה מקונן דגו: משרדי הממשלה, חוק ייצוג הולם הוא בחברות הממשלתיות והחברות לא עושים את העבודה שלהם.

יואל רזבוזוב: זה נאמר כאן.

יואל רזבוזוב: זיווה, בואי, אנחנו רוצים להיות פרקטיים ולהתקדם.

יואל רזבוזוב: נציג חברת החשמל, בבקשה.

<דוד ריבק: שלום אדוני יושב-ראש הוועדה.

<דוד ריבק: אני נמצא פה ביחד עם מנהל הגיוס של כוח-האדם של חברת החשמל.

<דוד ריבק: אנחנו לא באן לכאן לנסות לצייר תמונה שהיא שונה מהמציאות, אלא לצייר אותה כפי שהיא, עם המורכבות שלה.

פנינה תמנו: מה תפקידך?

<דוד ריבק: אני מתחום הרגולציה בחברה ונמצא אתי גם מהגיוס כוח-אדם של החברה.

<דוד ריבק: נמצא גם אחד מהעובדים של החברה, יששכר מקונן, שאם תרצו, אז תשמעו גם אותו.

פנינה תמנו: וכמובן דוד, יש שם, אני רואה, בחור שעובד עם חברת החשמל.

<דוד ריבק: ודוד, כן, אבל הוא הגיע באופן עצמאי.

פנינה תמנו: וטוב שכך.

יואל רזבוזוב: חברת הכנסת תמנו-שטה, בבקשה.

<דוד ריבק: אני אתן לכם נתונים.

יואל רזבוזוב: בקצרה, ממש.

<דוד ריבק: ממש בקצרה וגם אם תרצו, אז פילוח של מקצועות, כדי שנשים דברים על דיוקם.

<דוד ריבק: באופן עקרוני, משנת 2009, אנחנו מדברים בערך על 1.2% שמועסקים בחברת החשמל, אבל אני רוצה רגע לדבר על הנתון ב- 2012 וצפונה, כי פה אנחנו רואים את השינוי של המגמה.

<דוד ריבק: מ- 2012 עד עכשיו, יש בערך כ- 2.9, כמעט 3% שמועסקים בחברת החשמל.

<דוד ריבק: מדובר, נכון להיום, מסך העובדים, זה מדובר פחות מאחוז, זה 102 עובדים שהם עובדים בחברת החשמל שהם ממוצא אתיופי, אבל משנת 2012 מתחיל השינוי וזה תוצאה גם של החוק, אבל מעבר לזה שחוקק החוק, אני חושב שזה גם תהליכים של הפנמה שהחברה עוברת.

<דוד ריבק: זה תהליכים שהם תהליכים איטיים, כמו שקיימים בעוד הרבה מקומות אחרים.

<דוד ריבק: יחד עם זאת, כשאני הסתכלתי ועשינו עבודה, ניסינו להבין ולפרט את הדברים.

<דוד ריבק: דרך אגב, לפני הדיון בוועדה, אז כשדיברו פה על פילוח של מקצועות, אז אני רואה פה מהנדסים ואני רואה פה אקדמאים ואני רואה פה מנהלי תיקי לקוחות עסקיים וכמו שיש התפלגות אחרת, וכשאני מנסה להסתכל על איך הם מתפלגים בתוך החברה, אז אתה רואה אותם נמצאים בכל אתרי החברה.

<דוד ריבק: אם זה בעבודות של ביצוע והקמה, שיש לנו אחוז גדול של העובדים שהם לא ממוצא אתיופי, עובדים שם, גם אותו שיעור באחוז באוכלוסייה גם עובד אתם.

<דוד ריבק: זאת אומרת, ההתפלגות היא התפלגות דומה.

<דוד ריבק: עם זאת, נכון להיום, השיעור הוא 0.8%, הוא לא מספיק.

<דוד ריבק: אבל כשאתה מסתכל על המגמה, לאן החברה הולכת, האם החברה הולכת הפוך, אז לא.

<דוד ריבק: אז אני, כשאני מסתכל על הנתונים ומפרק אותם, אני רואה שהכיוון הוא נכון.

<דוד ריבק: לא מספיק ורוח הדברים שעלתה פה בוועדה, אני יכול להבטיח לך, שתעבור לדרג הניהולי הבכיר ביותר בחברה, לרבות דירקטוריון החברה וחלק מחברי הכנסת יודעים ומקיימים שיחות עם נציגי ההנהלה והדירקטוריון, ולא נתקלו עד היום, לדעתי, בדלת אטומה או בדלת שלא מסבירה פנים ומבינים את זה.

<דוד ריבק: אנחנו יותר מרגישים לסיטואציה הזאת ומה שצריך לתקן – צריך לתקן.

פנינה תמנו: שאלה קצרה.

יואל רזבוזוב: קצר.

פנינה תמנו: עם כל הכבוד.

פנינה תמנו: תראה, הרי כולנו מכירים את נושא הקביעויות - - -

<דוד ריבק: נכון.

פנינה תמנו: בחברות כמו חברת החשמל, מקורות ועוד מעט בטח אנחנו נשמע גם את הנציב של חברת מקורות.

פנינה תמנו: מה ההתפלגות של אנשים שמקבלים קביעות ובין כאלה שתמיד מרגישים שהם על חוט השערה נמצאים בחברה והאם אתם בודקים את עצמכם גם ברמה הזאת, כדי לדעת.

פנינה תמנו: הרי אני לא צריכה לספר, דיברו פה על הנמלים לעניין ה- "ויטמין P", אז אני לא רוצה לדבר על חברת החשמל.

יואל רזבוזוב: בבקשה לקצר, חברת הכנסת תמנו-שטה.

פנינה תמנו: אז הוא הבין את הנקודה.

<דוד ריבק: אני הבנתי.

<דוד ריבק: אני הבנתי ואני אענה נקודתית ואני אתן איזה סוגריים קטנים מאוד.

<דוד ריבק: באופן עקרוני, מתוך העובדים הקיימים ממוצא אתיופי, 33% מתוכם הם קבועים, ו- 67% מתוכם הם לא קבועים.

<דוד ריבק: זה, אם אתה מסתכל על ההתפלגות הכוללת של עובדי חברת החשמל, כ- 30% מעובדי חברת החשמל הם לא קבועים גם.

<דוד ריבק: זאת אומרת, זה חלק מחוזה העסקה.

פנינה תמנו: כמה?

<דוד ריבק: בערך, בערך.

יואל רזבוזוב: רגע, שנייה, עוד פעם, תחזור על הנתונים.

<דוד ריבק: יכול להיות שאני לא הסברתי את עצמי נכון, אני אחזור.

<דוד ריבק: 33% מסך העובדים ממוצא אתיופי הם קבועים, ו- 67% הם לא קבועים.

<דוד ריבק: הם עובדים ארעיים.

<יפת אלמו: 28 שנים שעברו ולא כלום.

<דוד ריבק: וכשאני מסתכל על כלל עובדי החברה, אז בערך, עכשיו אל תתפשו אותי במילה, כי לא באתי עם הנתון זה, בערך, כ- 30% לא קבועים ו- 67 קבועים.

פנינה תמנו: אז זה הפוך.

<דוד ריבק: נכון, זה הפוך.

<דוד ריבק: נכון, נכון.

פנינה תמנו: אתה צריך להגיע, בגלל זה אני אומרת קח את זה לחשיבה.

פנינה תמנו: שנייה, בוא נהיה פרקטיים.

פנינה תמנו: קח את זה, אמרת שיש לכם פה נכונות מאוד גבוהה, זה יגיע לדרגים הגבוהים ביותר וגם אני אמורה לקיים אתכם ישיבה, כמובן שחבר הכנסת שמעון סולומון כבר הקדים אותי.

פנינה תמנו: יואל, אם אתה רוצה, אנחנו נלך ביחד לחברת החשמל ותיקחו את זה.

פנינה תמנו: אתם צריכים, אני חושבת שיש פה נקודה מאוד חשובה שאתה צריך להעלות בפני מנהל הרגולציה אורן הלמן, חבל שאנחנו לא רואים אותו פה היום ותתקנו את הסטטיסטיקה מהבחינה הזאת.

פנינה תמנו: אולי נעבור לחברת מקורות.

יואל רזבוזוב: יש הרץ מרתון, הוא יתקן את הסטטיסטיקה כשהוא ייכנס.

<דוד ריבק: אני רק אגיד עוד מילה אחת כדי לסיים ולא להאריך.

יואל רזבוזוב: כן, סיכום, מילה אחת.

<דוד ריבק: בניגוד, לא בניגוד, בשונה, במקומות שיש בהם ציונים שהם נמוכים יותר בבני העדה האתיופית, גם אם זה ציונים במבחני התאמה, שהם מתחת לרף שאנחנו דורשים אותו, אנחנו מורידים את הרף, גם אם הציון סף שלנו הוא חמש, אנחנו גם קולטים בציון ארבע, שאת זה אנחנו לא עושים במקומות אחרים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהתשובה שלכם משביעת רצון, יש לכם נכונות, אתם רוצים, אתם מעבירים את זה לדרג הבכיר.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה הכיוון של הוועדה הזאת, שהועבר לדרג הבכיר ומשם תצאו לדרך ובאמת כמו שאמרת, יש לכם נכונות.

יואל רזבוזוב: מקורות, חברת מקורות, בבקשה.

<נטלי וקנין: אני מנהלת משאבי אנוש מחברת מקורות.

<נטלי וקנין: אני רוצה לציין שאני לא ראיתי את הדו"ח, ראיתי אותו רק עכשיו פה אצל מישהו, של רשות החברות.

<נטלי וקנין: אנחנו גם דיווחנו נתונים ביוני 2013, והתמונה שם היא נראית הרבה יותר טוב.

<נטלי וקנין: בחברת מקורות יש לנו 25 עובדים בקבוצה.

<נטלי וקנין: אני מודה שזה לא מספר גדול.

פנינה תמנו: מתוך כמה?

<נטלי וקנין: 25 עובדים מתוך כ- 2,000 עובדים בקבוצה.

<נטלי וקנין: אני מודה שזה לא מספר גדול, גם לא ביחס ל- 1.5% וגם לא ביחס ל- 2%.

<נטלי וקנין: אבל אני יודעת שקודמיי בתפקיד, אני יחסית חדשה, אבל קודמיי בתפקיד עשו פעולות גם להגדיל את המספר הזה.

שמעון סולומון: יש לכם תוכנית ברורה להגדיל את זה?

<נטלי וקנין: כן, ואני אציין איך.

<נטלי וקנין: באופן עקרוני, בחברת מקורות, התחלופה היא לא מאוד גדולה וחברת מקורות גם התברכה בעובדים יחסית מאוד ותיקים בוותק שלהם.

שמעון סולומון: כמה עובדים קבועים אתיופיים יש לכם?

<נטלי וקנין: אני לא יודעת להגיד לך את הנתון כרגע.

שמעון סולומון: אני לא סתם שואל.

<נטלי וקנין: אני לא יודעת להגיד לך, אני אשמח.

שמעון סולומון: אני מאוד אוהב לשמוע, להגיד אין וכמעט אין אבל נעשה ככה וככה.

שמעון סולומון: לא לטייח, כי אין כמעט.

שמעון סולומון: אנחנו צריכים באמת להיות רציניים, להביא את הדברים על השולחן, כי אנחנו עוסקים בנושא חשוב ולא לצאת ידי חובה.

שמעון סולומון: להגיד – אין.

שמעון סולומון: יש לנו בעיה, נעשה א', ב'.

<נטלי וקנין: לא לא לא, אני לא רוצה להגיד שאין.

<נטלי וקנין: אני רוצה לענות לך.

<נטלי וקנין: יש פה מהנתונים שאני רואה הרבה משרות של עובדים שהם עובדים תקניים, מה שנקרא, שיכול להיות שחלקם הם קבועים ויכול להיות שחלקם, כשהם ישלימו את מועד, את תקופת הניסיון, הם יקבלו את הקביעות אחרי שלוש שנים.

<נטלי וקנין: אבל אני רוצה רגע להתייחס להזדמנות שאולי נפלה בחלקנו במקורות, כי אנחנו עומדים בפתחה של תוכנית - - -

שמעון סולומון: אבל סליחה, אם אנחנו באים, לא, דוד, שנייה.

שמעון סולומון: אם את באה לוועדה, למה לא באים עם נייר, של עובד תקני, למה לא באים באופן מסודר?

<נטלי וקנין: הנתונים שאנחנו התבקשנו להעביר לרשות החברות הם שם העובד, תעודת הזהות והתפקיד וזה הנייר שיש לי ביד.

<נטלי וקנין: אני מקבלת את בקשתך ואני אשמח להעביר אליכם מסמך שאומר מי מתוך ה- 25 האלה, הם קבועים.

פנינה תמנו: האם אתם הולכים לגבש תוכנית איך ליישם את המדיניות הזאת?

פנינה תמנו: בסוף אני אגיד לכם מה שחשוב, זה לא מה המצב שקיים היום בשטח, זה בסוף מה כל משרד עושה אחרי שהוא יוצא מהחדר הזה.

יואל רזבוזוב: בסדר, חברי הכנסת, הנקודה הובנה.

<נטלי וקנין: אני רוצה להגיד מה אנחנו הולכים לעשות.

יואל רזבוזוב: מה אתם הולכים לעשות?

יואל רזבוזוב: כן.

<נטלי וקנין: אז אני רוצה להגיד מה אנחנו הולכים לעשות.

<נטלי וקנין: מאחר ויש לנו תוכנית פרישה מדורגת לארבע שנים, שבשנה הקרובה יפרשו בערך 50 עובדים ואנחנו על כל ארבעה עובדים שפורשים, אנחנו מחזירים בחזרה שלושה, חלקם יחזרו מתוך החברה.

<נטלי וקנין: אבל יש לנו הזדמנות פה לכוון את הקליטה שלנו גם ליוצאי אתיופיה, ככל שיימצאו בתפקידים הרלוונטיים.

פנינה תמנו: זה נרשם לפרוטוקול.

יואל רזבוזוב: זה נרשם וזאת אמרה נכונה וזה מה שאנחנו מצפים מכולם.

<נטלי וקנין: אני אשמח, אני לוקחת את זה על עצמי.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: חברת אלתא, בבקשה, בקצרה.

<דוד אפלבוים: צהריים טובים, אני מנהל ארגון משאבי אנוש.

<דוד אפלבוים: אלתא, מעבר לעיסוקה בביטחון, רואה ייעוד בכל מה שקשור לפעילות בתוך הקהילה.

<דוד אפלבוים: מזה למעלה משש שנים, אנחנו חברי כבוד, עובדים ביחד צמוד עם עמותת עולים ביחד.

<דוד אפלבוים: בשנת 2010 קיבלנו אות הוקרה מהם על הפעילות שלנו, בשנת 2012 זומנו כאשר הם קיבלו את אות המתנדב והנשיא.

<דוד אפלבוים: היינו חברי כבוד באירוע הזה.

<דוד אפלבוים: נקלטו מאז שאנחנו פעילים יחד עם העמותה הזו, נקלטו 23 חבר'ה באלתא, 13 מהם מהנדסים ברמה הגבוהה ביותר, בפרויקטים האיכותיים ביותר, כולל כיפת ברזל.

<דוד אפלבוים: עוד שלושה אקדמאים.

יואל רזבוזוב: כן, אלתא פה הגישו לנו בכלל בערכים מוכנים, אתם רואים, מגישים חוברת ובאמת יש פה.

<דוד אפלבוים: אנחנו רואים בזה ייעוד.

<דוד אפלבוים: אנחנו רואים בזה שליחות.

<דוד אפלבוים: אנחנו ממשיכים לפעול.

<דוד אפלבוים: מה שאנחנו עושים כפעולה מתקנת, זה בעובדה שאנחנו בקשר עם אותה עמותה עולים ביחד ואנחנו מנסים לאתר את אותם עובדים מתאימים, כבר בהיותם סטודנטים.

פנינה תמנו: תראה, זה חשוב מה שהוא אומר.

פנינה תמנו: השימוש שהם לקחו להם.

<דוד אפלבוים: וכמובן מי שמתאים, כמובן נקלט באלתא, נקלט משפטן, נקלט קב"ט, נקלט אצלי, שוב, אנחנו במסגרת הפעילות לטובת הקהילה, אנחנו עסוקים גם בטיפול בנכי צה"ל.

<דוד אפלבוים: איתרנו נכה צה"ל שהוא קטוע רגל, הוא גם במקרה בן העדה האתיופית.

פנינה תמנו: אבל רגע, דוד אפלבוים, אני מאוד מעריכה את עבודתך, אני כבר שמעתי עליה גם מעולים ביחד שאני חברה ותיקה שלהם וגם בוגרת של עולים ביחד.

פנינה תמנו: אבל צריך גם להעמיד דברים על דיוקם.

פנינה תמנו: אתה אומר הוא בא באמת מסודר והדברים מסודרים, אבל הנתונים מראים שיש לכם 0.60%.

פנינה תמנו: רק השבוע, אתה יודע שחיפשתי אותך אתמול.

<דוד אפלבוים: כן.

פנינה תמנו: באמת בגלל בחורה שעוברת אצלכם חסמים מאוד מאוד קשים ותלאות, והיום היא בחופשת לידה ולא משנה, אנחנו נפתור את זה מחוץ לאולם הזה.

יואל רזבוזוב: איזה איום.

יואל רזבוזוב: ..

פנינה תמנו: אבל אני אומרת לך שיש לכם רצון, אתם משתמשים בעולים ביחד, אנחנו נשמע את עולים ביחד עוד מעט, אבל אני אומרת לך שאתם צריכים לשפר את העקומה שלכם מבחינת הנתונים.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לחברת הכנסת.

יואל רזבוזוב: משפט סיכום.

<דוד אפלבוים: בכל מה שקשור לתקנים, אם אתה לא מסתכל על התקנים כאשר מדובר על עובדים מתאימים וזה מה שעשינו וזה מה שנעשה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: הרב יפת אלמו, בבקשה.

יואל רזבוזוב: ממש בקצרה, שתי מילים אנחנו מוכרחים לסיים.

<יפת אלמו: ראשית כל, תודה רבה ליושב הראש, תודה רבה גם לכל המשתתפים, לרב יוסף הדנה, רב הקהילה ואני רוצה לומר לכבוד יושב הראש, אני מבקש, זה באמת בני הקהילה, הנציגים רוצים לדבר כאן, להביע את רגשותיהם, את מה שהם רואים בשטח.

<יפת אלמו: בסוף אין לנו מקום להביא כי הזמן נגמר ואני רוצה להגיד לכם ככה.

פנינה תמנו: לא, אדון יפת, אל תזלזל.

פנינה תמנו: אל תזלזל בנו.

פנינה תמנו: אנחנו נציגי ציבור, אני ושמעון, והתחושה היא שאתה אומר שאני ושמעון - - -

<יפת אלמו: לא אמרתי, לא אמרתי.

פנינה תמנו: לא.

פנינה תמנו: אז אנחנו מאוד מצטערים, לא.

פנינה תמנו: לא.

<יפת אלמו: לא, סליחה.

<יפת אלמו: לא.

<יפת אלמו: בתוך הקהילה כשאנו באים - - -

פנינה תמנו: אנחנו מתוך הקהילה.

יואל רזבוזוב: הרב יפת אלמו, אנחנו כאן בשביל לפתור דברים ולעזור ולא לעשות פה מהומות.

<יפת אלמו: סליחה, לא התכוונתי.

יואל רזבוזוב: אני מבין שיש לכם הרבה על הלב, אנחנו מבינים, בגלל זה אנחנו עושים את הדיון הזה.

יואל רזבוזוב: בבקשה, אנחנו מבזבזים כעת זמן.

<יפת אלמו: קודם כל, אנחנו לא מבקשים מהנציבות תקציב מיוחד, אלא תקציב כפי שאמרו אלא העדפה מתקנת.

<יפת אלמו: שתיים, המלומדים של הקהילה, ברובם עוסקים בעמותות משום שחברות ממשלתיות למיניהן לא מעסיקות אותם ולכן האקדמאים ברובם נמצאים בעמותות משום שלא מצאו את המקום שלהם.

<יפת אלמו: שלוש, החברות הממשלתיות כמו התעשייה הצבאית וכו', ישנם אתיופים שעובדים שם, אבל לא כעובדים קבועים, אלא תחת חברות כוח האדם כמובן.

<יפת אלמו: חברות כוח האדם הוקמו במטרה למקסם את הרווחים על אנשים פשוטים ברובם, בהרבה חברות ממשלתיות, אלה שהאתיופים עובדים, תחת חברות כוח אדם שם הם מנוצלים בצורה צינית, כאשר הכסף הוא כסף ציבורי, ממשלתי ושחייב להוציא באמת לדין, כמו שצריך להוציא אותו, כמקובל.

<יפת אלמו: דבר אחרון, אני מבקש, גם בחברות ממשלתיות וגם בחברות כלליות, אם מישהו מתנהג באופן גזעני, מי שמתבטא באופן גזעני, אני מבקש מכבוד יושב הראש, להוציא חוק שמעניש עונש אמיתי, מאסר כמו שצריך ולא לעבור אותו בתקשורת ולא עוברים אותה.

<יפת אלמו: אני מבקש את זה שיהיה לפועל.

<יפת אלמו: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, נרשם.

יואל רזבוזוב: ד"ר אברהם נגוסה, הדובר האחרון, בבקשה, ואז אנחנו מסיקים מסקנות.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה פה, אנחנו שמענו וראינו כמה מזלזלים בחוק, בחוק שנחקק בכנסת ישראל.

אברהם נגוסה: משרדי הממשלה, חברות, מזלזלים בחוק, מזלזלים בקהילה וזה עצוב מאוד שאנחנו קיווינו שברגע שיש חוק, כולם יעשו אכיפת החוק.

אברהם נגוסה: אבל אנחנו ראינו את זה.

אברהם נגוסה: לכן, אני מבקש מהוועדה לקבל החלטה.

אברהם נגוסה: הפיתרון לדעתי, יש שלושה משרדים רלוונטיים – האוצר, הפנים והכלכלה.

אברהם נגוסה: אותם אנשים, השרים שעומדים במשרדים האלה, להביא אותם.

אברהם נגוסה: אני אומר את זה, את המשרדים האלה, כי הרשות המקומית אומרת – מה, יש חוק, אבל אין כיסוי תקציב.

אברהם נגוסה: אז יהיה לנו תשובה מהאוצר, מהכלכלה.

אברהם נגוסה: ולכן, זה דבר אחד, צריך להביא את שלושת השרים האלה.

אברהם נגוסה: שתיים.

אברהם נגוסה: צריך לתקן את החוק ולשים שם מנגנון של אכיפה, כולל סנקציה, למי שלא עושה אכיפה.

אברהם נגוסה: שלוש, אני חושב, צריך להקים ועדה תחת ועדת העלייה והקליטה, ועדה שתפקח ותעקוב אחרי ההחלטות האלה.

יואל רזבוזוב: תן לנו להסיק את המסקנות.

אברהם נגוסה: אלה שלושת הדברים, אני מבקש שיהיו בהחלטת ועדת העלייה והקליטה, תודה רבה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: חברי כנסת, משפט אחרון, סיכום.

יואל רזבוזוב: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.

פנינה תמנו: אני באמת אעביר את זכות הדיבור שלי לנתונים.

פנינה תמנו: אלה שיש להם אפס אחוז – בית-הספר המרכזי למלונאות תדמור, החברה לפיתוח עכו העתיקה, המכון הגיאופיסי, אף אתיופי.

פנינה תמנו: חברת נמלי ישראל אף אתיופי.

פנינה תמנו: חקר ימים ואגמים – אף אתיופי.

פנינה תמנו: מדרשת שדה בוקר, non.

פנינה תמנו: נתיבי ישראל בע"מ – כלום.

פנינה תמנו: נת"ע – נתיבי תחבורה עירוניים בע"מ – אין, אני מקווה שזה מצולם לערוץ הכנסת, חברה לביטוח נזקי טבע בחקלאות בע"מ וצריך להגיד גם דברים טובים.

פנינה תמנו: מי שמנצח בטבלה הזאת, תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ.

יואל רזבוזוב: קצת מוטיבציה למי שעושה.

פנינה תמנו: ושחם מקורות ביצוע, כל הכבוד, רק שנייה, עוד שני נתונים של אנשים שעברו את האחוז.

פנינה תמנו: חברת דואר ישראל, התעשייה הצבאית לישראל בע"מ.

פנינה תמנו: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: חבר הכסת שמעון סולומון.

שמעון סולומון: ממש בדקה.

שמעון סולומון: מה שאני לומד מהמפגש הזה, זה שבאמת, אין מעקב, אין איזה שהוא מנגנון שמפקח כדי שנוכל לבצע.

שמעון סולומון: הדבר השני, נציבות שירות המדינה, אני חושב שאנחנו צריכים לעבוד יותר ברצינות, לא בערך, לא אולי, לא גמגומים, אלא לעבוד במספרים ולבוא באופן מסודר, כי זו המטרה שלנו, כדי שנוכל לראות דוגמה טובה.

שמעון סולומון: הנמלים, אם יש לנו בחשמל ובהנדסה, קל וחומר בתחומים של מנהלה, אפשר בהחלט לעשות שיפור גדול.

שמעון סולומון: אני חושב שגם כשאנחנו מדברים על אקדמאים, אולי זו מעין הודעה גם, מחר יש איזה שהוא כנס.

שמעון סולומון: אני מאוד מאוד מנסה שהאקדמאים שיש להם יוזמות עסקיות, אם זה בחו"ל, לחבור ללשכה המסחרית אפריקה ישראל שיש להם פלטפורמה, שיש לה סמנכ"ל משרד החוץ, השגריר האתיופי ואחרים יהיו, כדי לתת לאותם צעירים שכבר פנו, יש 50 צעירים שרוצים לעשות עסקים ואין להם את הפלטפורמה, מחר בשתיים וחצי אנחנו עורכים כנס כדי לתת אפשרות ליוצאי אתיופיה צעירים נמרצים שרוצים לעשות עסקים בכל מיני מקומות, לתת להם את הידע ואולי גם דברים נוספים.

שמעון סולומון: המסקנה הכי בסיסית שאני יוצא מהמקום הזה, זה שהוועדה הזו חייבת להיות מעין ועדת פעולה שעוקבת, בודקת, ולוחצת שכל ארגון וארגון יקלוט לפי הנוהל, לפי הסדר שייקבע, לפי החוק.

יואל רזבוזוב: ישר לפרוטוקול.

יואל רזבוזוב: חברים, הודעת סיכום: הוועדה רשמה לפניה את הדיווחים שמסרו הגופים השונים ומביעה חוסר שביעות רצון מנתונים אלה ומאופן יישומו של החוק וזה ברור, אנחנו ראינו כאן בלגאן גדול.

יואל רזבוזוב: הוועדה תהדק את הפיקוח על כל הגופים שהחוק חל עליהם ותדרוש לקבל עדכונים בדבר הפעולות הננקטות לצורך יישומו המלא של החוק ובדיוק מה שאמר כאן חברי, חבר הכנסת סולומון – אנחנו נעשה את הוועדה, מבחינתי, כל שבוע, אנחנו נזמן לכאן גוף גוף ואנחנו נדרוש שהחוק, זה חוק, חברים, אנחנו נמצאים בבית המחוקקים, אנחנו יושבים כאן בכנסת ישראל.

יואל רזבוזוב: חוק שחוקק, אין שום אכיפה, אף אחד לא עושה שום דבר.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה ביזיון וזה לא צריך להיות.

יואל רזבוזוב: אני מבקש מכל חברה לעשות תוכנית שילוב ולהגיש אותה לוועדה, לראות.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לראות איזה שהוא חזון, לכל חברה.

יואל רזבוזוב: יש פה את חברת מקורות, חברת החשמל אמרו, אנחנו עושים רפורמות.

יואל רזבוזוב: אנחנו מבקשים לראות איזה, מה התוכנית, מה מתכוונים לעשות.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אנחנו באים לכאן לא ברמה אישית, הביקורת כאן היא כי אנחנו ראינו כאן בלגאן גדול ובמקביל הוועדה תבחן ברצינות את הצורך לבצע תיקונים בחוק, במטרה להביא לתוצאה טובה יותר מאשר הוצגה כאן היום ואם זה תיקונים בחוק או אם זה שינוי תקנות במשרדים כלשהם, אבל אנחנו רוצים את הדבר הזה מבוצע.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו עשינו פה לא מעט ועדות, כמו שאמרתי, התחלתי בנושא האינטגרציה של העדה ואם אנחנו ניישם את החוק הזה, אנחנו נעשה פחות ועדות ואף נראה את העדה משתלבת יותר טוב ואני חושב שזו תרומה למדינת ישראל ולכלכלה ולחוסן של המדינה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, הדיון נעול.