הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 33, 2013-07-09 09:00

אמנון כהן: אני פותח את הדיון של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

אמנון כהן: הנושא: רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול – תהליך מתן היתר לקבלן להעסיק עובדים זרים – דו"ח מבקר המדינה 63ג', עמ' 1299.

אמנון כהן: אני ראיתי לנכון לקיים את הדיון הזה, ואמנם זה נושא ספציפי ממוקד, אבל יתכן שלזה יש השלכות רוחב, כי יש לנו הרבה פרויקטים ואנחנו נעזרים גם בעובדים זרים בהרבה מאד תחומים.

אמנון כהן: אז על מנת שנלמד ונפקיד לקחים, גם במקרה הזה, גם במקרים הבאים, שלא יהיו עוד פעם מקרים כאלה, לכן למרות שזה נראה נושא כאילו קטן, אבל הוא משמעותי מבחינתנו כמדינה, שלהבא נפיק את הלקחים ולא יקרו מקרים כאלה.

אמנון כהן: בשלב הזה אני אתן למשרד מבקר המדינה להציג את עיקרי הדו"ח, בבקשה.

<שמואל גולן: בוקר טוב אדוני יושב הראש, בוקר טוב לכולם.

<שמואל גולן: הדו"ח הזה עוסק בתהליך של מתן היתר לחברה שזכתה במכרז להקמת קטע מקו הרכבת לירושלים, הקטע ממחלף ענבה ועד ירושלים, בהיקף כספי של 1.6 מיליארד שקלים.

אמנון כהן: איפה הכסף.

<שמואל גולן: הכסף, כן.

<שמואל גולן: הפרויקט כולל בין היתר הקמת גשר וכריית מנהרות.

<קריאה: זה משער הגיא, לא מענבה.

<שמואל גולן: משער הגיא, נכון.

אמנון כהן: זה מה שעובר היום?

אמנון כהן: מה שעובד עכשיו?

<שמואל גולן: כן, כן, משם הם התחילו.

<שמואל גולן: כריית אחת המנהרות האלה הייתה אמורה להתבצע באמצעות מכונת כרייה מיוחדת, שהיו אמורים להביא אותה מחו"ל, והיא דורשת מיומנות מקצועית בהפעלתה.

<שמואל גולן: לצורך זה פנתה החברה למשרד התמ"ת, למשרד האוצר וליחידת הסמך של עובדים זרים במשרד הפנים, בבקשה לקבל היתר להעסיק עובדים זרים מיומנים, על פני ארבע שנים, ותוך כדי כך הם ביקשו בין 600 ל-620 עובדים בכל רבעון, בהתאם להתקדמות העבודה.

<שמואל גולן: באפריל 2010 נתנה יחידת ההיתרים ברשות האוכלוסין היתר להעסיק בין 185 ל-691 עובדים זרים, עוד פעם, בהתאם להתקדמות העובדים בכל רבעון.

אמנון כהן: כמה היו צריכים?

<שמואל גולן: הדרישה הייתה של בסביבות 600-629.

<שמואל גולן: יחידת ההיתרים נתנה היתר באפריל 2010 להעסיק, בהתאם להתקדמות העבודה, בין 185 ל-691 עובדים זרים, בפרישה של חמש שנים.

<שמואל גולן: משהו בממוצע של 500 עובדים לרבעון, ובסך הכל אנחנו תמיד מכמתים, אנחנו כימתנו את זה פה – בערך 30,000 חודשי עבודה וכמובן שהדבר הזה נעשה בהתאם לנוהל הקיים, בהסכמת שר האוצר ושר התמ"ת.

<שמואל גולן: מתוך מידע שקיבלנו שמשהו כנראה לא תקין בהקצאה הזאת, אנחנו נכנסנו לביקורת בכדי לבדוק מה היו הבעיות שם, ואכן מצאנו מספר דברים שבעיקרם הם לא היו תקינים: אחד, לא הייתה עבודת מטה מסודרת.

<שמואל גולן: בדרך כלל כשמוגשת דרישה כזאת, אז כשהדרישה הזאת נבחנת, שני השרים שאמורים להיות מעורבים, או המשרדים שאמורים להיות מעורבים, בעניין הזה זה משרד האוצר ומשרד התמ"ת, או משרד הכלכלה דה-היום.

<שמואל גולן: משרד האוצר יש לו את אגף התקציבים אשר נותן חוות דעת, הערכה.

<שמואל גולן: פה מדברים על כמות גדולה מאד של עובדים ומדברים על פני תקופה ארוכה מאד, ופה מדברים גם על עובדים זרים שאמורים להיות בעלי מיומנות מקצועית מסוימת.

<שמואל גולן: ולכן בעניין הזה יש לזה מנגנוני בקרה שאמורים לבוא ממשרד האוצר וממשרד התמ"ת.

<שמואל גולן: ומאחר שאנחנו שמענו שהדבר הזה כנראה לא מתנהל בצורה נכונה, לכן נכנסנו לביקורת.

<שמואל גולן: מה שבפועל היה זה ששר האוצר בעניין הזה, שהוא אחד המאשרים את ההקצאה הזאת, קיבל את המלצת יחידת ההיתרים ולא של עבודת המטה הפנימית שנעשתה אצלו, כלומר אגף התקציבים - - -

אמנון כהן: ראיתי, היועץ שלו הביא לו, הוא חתם.

<שמואל גולן: נתנו לו, נתנו קודם כל - - -

אמנון כהן: מה, לא עובדים עם מטה?

<שמואל גולן: עבדו עבודת מטה, הסבירו כמה צריך לתת, מה עוד שהסבירו שחלק מההקצאה צריכה ללכת בדירוג – קודם כל צריך לתת, חלקם הם אנשים עם מיומנות מקצועית מסוימת, חלקם עם מיומנות פחותה, כי לא כולם עובדים על מכונת הכרייה הזאת.

<שמואל גולן: ולכן נעשתה איזו עבודה פנימית, אבל משום מה האוצר קיבל את עמדת יחידת ההיתרים שבאה ואמרה את מה שאמרתי מקודם, איזה כמות צריך.

<שמואל גולן: בפועל מה שקרה זה ששר האוצר אישר כמו שאמרתי, לקבלן 30,000 חודשי עבודה, בעוד שהמספרים שנעשו בעבודת המטה הפנימית היו פחותים, וכאשר הממונה על יחידת ההיתרים המליץ אפילו כ-44% יותר ממה שהיה צריך לתת.

אמנון כהן: אולי רצו לגמור יותר מהר?

<שמואל גולן: לא, זה לא תלוי בלגמור יותר מהר, כי זה היה תלוי גם בהבאת המכונה, והמכונה הזאת כנראה יודעת, יש לה איזה קצב מסוים שהיא קוראת, ואי אפשר ל - - -

אמנון כהן: אז לא הייתה מטרה להביא יותר?

<שמואל גולן: הייתה מטרה להביא כנראה, וזאת המטרה הסמויה, כנראה להביא יותר פועלים שיעסקו גם בדברים אחרים, ולא יעסקו דווקא בכרייה עצמה.

אמנון כהן: לא יכול להיות.

<שמואל גולן: לא יכול להיות, זה נכון.

<שמואל גולן: אז זה אחד.

<שמואל גולן: הדבר השני, תוך כדי הפעילות הזאת לא הייתה התייעצות עם חברת הרכבת ואנחנו הערנו על זה שהרכבת הייתה צריכה להיות מעורבת בעניין הזה ולתת את חוות דעתה בעניין.

<שמואל גולן: הדבר השלישי שחשוב מאד לדעת אותו, בין היתר יחידת ההיתרים אחראית לא רק בהוצאת היתרים והבאת אנשים, אלא גם על שמירת זכויותיהם של אלה שמביאים אותם.

<שמואל גולן: ושמירת זכויות נשמרת בין היתר ברמת השכר שאתה נותן.

<שמואל גולן: עכשיו, רמת השכר של עובדי התעשייה היא נמוכה יותר מרמת שכר של עובדי בניין, על אף שהפרויקט הזה הוא פרויקט שהוא פרויקט בינוי לכל דבר: זה כרייה וביטון, וכל מה שהם צריכים לעשות בתוך המנהרה הזאת, ובעצם הפועלים הם אנשים שצריכים להיות מיומנים בנושאי בינוי.

<שמואל גולן: ההיתר שהם קיבלו וההעסקה שנעשתה על ידי החברה, נעשתה על פי קריטריונים של שכר של תעשייה, שהוא רמת שכר יותר נמוכה, מה שמצביע על כך שהדבר הזה לא נבדק טוב, או לא פוקח על ידי יחידת ההיתרים.

אמנון כהן: מי זה?

אמנון כהן: הקבלן?

<שמואל גולן: ברור.

<שמואל גולן: עמדת הגורמים המקצועיים במשרד הייתה שיכללו בהיתר גם אנשים ששייכים כמובן לבניין ולא עשו את הדבר הזה.

<שמואל גולן: הדבר הנוסף שנאמר שם, בין היתר הוא שנותנים תנאים מסוימים.

<שמואל גולן: אחד התנאים בכל פרויקט כזה זה כמה עובדים ישראלים אתה מעסיק במקביל לדבר הזה.

<שמואל גולן: נקבע כמה עובדים ישראלים צריך להעסיק על כל עובד זר שמביאים, וכמובן שהחברה לא עמדה בדבר הזה, מסיבות כאלה ואחרות, וגם הפיקוח שהיה צריך להיעשות בדבר הזה, או הויתור שויתרו להם בעניין הזה, מטעם המשרדים שאחראים על העניין, לא היה תקין.

<שמואל גולן: ובסופו של דבר, אחד הדברים החשובים ביותר זה שבסיכומו של דבר, כשמדברים על עובדים מקצועיים או מומחים מקצועיים, כל הסיפור התחיל מהעניין הזה שהולכים לכרות מנהרה עם מכונה מיוחדת, שצריך להביא לה עובדים מיוחדים, מיומנים בעניין הזה, עובדים שלא נמצאים פה בארץ.

<שמואל גולן: בסיכומו של דבר, חלק גדול מהעובדים האלה הם בכלל לא עובדים מיומנים, הם עובדים רגילים שהגיעו בכלל ממדינות אחרות.

<שמואל גולן: אני מדבר כשהתחילו לגייס את האנשים, חלק מהאנשים צריכים לגייס אותם יותר מאוחר, ובסופו של דבר גם כנראה חלק גדול נעלמו להם ולא נשארו בתוך הפרויקט, וכשהם היו אצלנו הם אמרו שחלק עזבו אותם ונעלמו והלכו לעבוד במקומות אחרים בתוך הארץ, ולא - - -

אמנון כהן: ששם משלמים יותר טוב.

<שמואל גולן: ברור.

<שמואל גולן: וחלק מזה גם נובע בין היתר שהחברה לא עשתה את כל מה שהיא מחויבת מבחינת הפיקדון שהם צריכים לתת.

<שמואל גולן: אלה דברים שהם מסומנים בתוך הדו"ח ואני לא רוצה להיכנס אליהם.

אמנון כהן: הם לא שילמו קנס, שום דבר?

<שמואל גולן: לא, שום דבר.

<שמואל גולן: בשורה התחתונה כל הפרויקט הזה, שהוא פרויקט חשוב מאד, שהוא כנראה באמת דורש בחלק מהדברים מיומנות מקצועית מסוימת, הוא פרויקט שהוא לא נבדק ולא נבחן בצורה נכונה על ידי הגורמים שאחראים לעניין, קרי: האוצר והתמ"ת.

<שמואל גולן: הם חתמו בלנקו על הבאת הפועלים.

<שמואל גולן: חלק מהפועלים הגיעו עוד לפני שהמכונה בכלל הגיעה לפה ולא היו צריכים אותם.

<שמואל גולן: אבל יחד עם זאת צריך לזכור שאנחנו מדברים פה על פרויקט שהוא די מורכב, זה פרויקט שגם כורים וגם מבטנים אותו.

<שמואל גולן: זה מן תהליך שלם שצריך לעשות.

<שמואל גולן: אם אתה עובר היום שם למטה, אז הם הקימו מפעל בטון בחוץ ואת כל מה שהם צריכים כדי לבטן ולהכניס את כל האלמנטים פנימה.

<שמואל גולן: אבל כל סוגיית העסקת העובדים הזרים לא הייתה תקינה, והייתי אומר שהחברה, אולי במידה כזו או אחרת, או שהיא זכתה מהעניין הזה, היא זכתה לקבל היתרי הבאת פועלים זרים, מעבר למה שהייתה צריכה לקבל ומעבר למה שהיא העסיקה בפועל.

<שמואל גולן: תודה.

אמנון כהן: רק שאלה כדי ללמוד את זה.

<שמואל גולן: אני רק רוצה להגיד שבסוף דרך אגב, בסוף התהליך רשות ההגירה, אחרי שפרסמנו את הדו"ח, רשות ההגירה ביצעה חתירה בעקבות הדו"ח הזה, ובעקבות הדו"ח הזה גם ביטלו להם את הרישיונות, ביטלו להם את הכל, ואני לא יודע אם בסופו של דבר הם לא יפעילו סנקציות נגדם.

אמנון כהן: הבנתי, אני רק רוצה לדעת לגבי התאריכים פה של הביקורת – 2010, 2011, ורק עכשיו אני רואה את כל העבודה.

אמנון כהן: זאת אומרת הייתה עבודה קודם?

<שמואל גולן: לא, היה תהליך של הכנות לעבודה.

<שמואל גולן: הלו כל התהליך פה מתחיל כמה שנים לפני זה, של בקרת היתר.

<שמואל גולן: הם התכוננו באמת להתחיל בשנה הזאת שאנחנו התחלנו לבדוק אותה.

<שמואל גולן: המכונה לא הגיעה.

אמנון כהן: העובדים הגיעו.

<שמואל גולן: חלק מהעובדים, אמרתי, ציינתי.

<שמואל גולן: חלק מהעובדים, הם גייסו מעל 100 עובדים עוד לפני שבכלל הם התחילו לעבוד.

<שמואל גולן: הם יגידו פה שהם כנראה עסקו בעבודות לוואי, לפני שהמכונה מגיעה.

<שמואל גולן: אבל עכשיו חופרים שם בצורה רצינית מאד.

<שמואל גולן: זה פרויקט מאד גדול.

אמנון כהן: אז לפני שאני מעביר להתייחסויות, אני עוד פעם מקדים: עיקרי הממצאים זה העדר עבודת מטה לבחינת בקשות של הקבלן.

אמנון כהן: האוצר, אני צריך את הזה שלכם גם, משרד הפנים שלמעשה נותנים את האישורים, את ההיתרים, כי למעשה הם מקבלים מכם כביכול את הבקשה, כשהם סמוכים ובטוחים שהכל בסדר.

אמנון כהן: גם לגבי כמות העובדים שהיא מעבר, וגם הנושא של ההתייעצות עם חברת הרכבת, כי אם למעשה בפועל זו מסילה שמיועדת לרכבת, כך אני מבין, כן?

<שמואל גולן: כן, כן.

אמנון כהן: אז לכן גם את ההיבט שלהם אני צריך לבדוק, וגם את כל נושא ההעסקה, כשנקבע שהם לא נקבעו כבנייה ותעשייה, ויכול להיות שבגלל זה נכנסתם למצב, שהרי בבנייה אני יודע שיש קרן שמקימים לעובדים, כששמים סכום מסוים בצד, ואז למעשה העובד לא בורח, כי הוא רוצה לזכות בסכום הזה, ורק שהוא על המטוס הוא מקבל את השיק.

אמנון כהן: אז לכן בגלל שהגדלתם אותו בתעשייה, אז הוא לא נכנס למסלול הזה.

אמנון כהן: רציתם כאילו 'לדפוק' את אותו עובד, ובסוף המדינה נדפקה פי שניים כי הוא נעלם, הלך לעבודה להרוויח יותר, ובסוף גם איבדנו אותו, ולך תחפש אותו עם משטרת ההגירה, וצריך עובדים שמחפשים.

אמנון כהן: זה לא כסף?

אמנון כהן: זה לא משכורות שאנחנו משלמים?

אמנון כהן: אז מסתכלים ומישהו לא עושה עבודה נכונה, והאבסורד הוא שאף אחד לא משלם על זה.

אמנון כהן: מישהו כשל בתפקידו והוא לא שילם.

אמנון כהן: עכשיו הוא בתפקיד אחר, הכל ממשיך הלאה.

אמנון כהן: גם מחר זה יקרה, זו הבעיה שלנו במדינה.

אמנון כהן: שר יש לו מחויבות אישית לפעמים, ראש עיר יש לו מחויבות אישית.

אמנון כהן: לפקידים אין.

אמנון כהן: אז מה?

אמנון כהן: מה קרה?

אמנון כהן: ואז שואלים איפה הכסף.

אמנון כהן: פה הכסף.

אמנון כהן: פה הכסף, פה החלמאות לפעמים שאתה מסתכל, שלא נותנים, לא בודקים, לא מפקחים ואז מגיעים לדברים האלה.

אמנון כהן: וכמובן הדאגה שלנו היא שזה לא יקרה בעתיד, ולכן אני מסתכל כאן ואני לא רוצה שיהיה עוד דו"ח בתחומים אחרים.

אמנון כהן: כמובן שיהיו דו"חות, אבל צריך להמעיט בדו"חות האלה.

אמנון כהן: אז מי רוצה?

אמנון כהן: משרד האוצר, אולי אתה תגיד קודם מה העניינים?

אמנון כהן: אין פיקוח?

אמנון כהן: למה לא הגדרתם אותם?

אמנון כהן: ישר להכניס אותם להגדרה של בנייה, ואז הייתם חוסכים שלא יברחו אולי.

אמנון כהן: וגם בנושא הזה למה לא עמדתם על הרגליים האחוריות?

אמנון כהן: יש לכם צוות מטה שהקמתם שהמליץ אלף, ואם ... שר יכול לקבוע מעל.

אמנון כהן: אבל מה נעשה פה?

<עמית סדן: אני אתייחס.

<עמית סדן: קודם כל אני רוצה ברקע להגיד, יש פה מורכבות מאד גדולה של הדברים, כי זה בעצם פרויקט ענק שמשקיעים בו משאבים רבים ביותר ובתור מי ש - - -

אמנון כהן: 1.6 מיליארד.

<שמואל גולן: 1.6 מיליארד זה רק הקטע הזה.

<עמית סדן: אנחנו מצד אחד רוצים באמת לצמצם ולמנוע כניסה של עובדים זרים שלא לצורך, ומצד שני לא רוצים לפגוע בהתנהלות השוטפת של הפרויקט, אז כך שברקע של הדברים יש פה קושי מאד גדול לאנשים שלא מהנדסים ולא מכירים את הדברים האלה לעומק, להגיע למסקנות.

אמנון כהן: לא, אין בעיה.

אמנון כהן: למדינה שלנו הרי אין לנו את כל הכוחות.

אמנון כהן: פעם קיבלנו עלייה ברוכה, מיליון וחצי איש שבאמת אנשים איכותיים, שלא היינו צריכים ובאמת לכל עבודה הם נכנסו לעבוד, העיקר להביא פרנסה.

אמנון כהן: אנשים איכותיים באמת.

אמנון כהן: עכשיו אנחנו מגיעים לאט לאט למצב שאין את ההון האנושי המשובח שקיבלנו, ואנחנו, לפרויקטים אד-הוק צריכים אנשים מיומנים, אין מה לעשות.

אמנון כהן: אבל גם כאן אנחנו צריכים להגדיר, גם אתם צריכים לשמור על הקופה הציבורית, גם כשיוצא פרויקט חשוב, אני אומר פרויקט חשוב, תשתיתי, שייתן מענה לאוכלוסייה בסופו של דבר, שיצמצם את זמן ההגעה, יצמצם את כלי הרכב הפרטיים בכבישים, ייתן את ההסעה ההמונית.

אמנון כהן: ראייה מצוינת גם שלכם, גם של שר התחבורה, רכבת ישראל, הראייה מצוינת, אבל בדרך אנחנו יכולים לחסוך הרי.

אמנון כהן: אז אם לא עושים את הדרכים נכון, את ההתקשרויות נכון ואתה מפסיד הרבה כסף, וגם מייבאים עובדים כאשר אין מכונות, ואז העובדים האלה מנוצלים לדברים אחרים, וגם פוגעים בעובדים האלה.

אמנון כהן: העובדים האלה באים לסטאטוס מסוים של בנייה, אתה מכניס אותם לסטאטוס של תעשייה, כנראה זו פגיעה בהכנסות שלו, בשביל למקסם את הרווח של הקבלן.

אמנון כהן: למה אני צריך לדאוג לקבלן?

אמנון כהן: הקבלן כבר עומד במכרז, הוא צריך לעשות את העבודה שלו, למה אני צריך על חשבון-, ואז המדינה סובלת.

אמנון כהן: גם העובד מסכן שבא, זה בן אדם שבא במטרה להרוויח.

אמנון כהן: הוא איש מקצוע.

אמנון כהן: נגיד, אני יוצא מנקודת הנחה שלא הבאנו סתם, לא עשינו פה סיבוב והבאנו סתם עובדים לבנייה, בוא נגיד ככה.

אמנון כהן: אני לא רוצה לחשוב.

אמנון כהן: אתה אומר אד-הוק, איש מקצוע, מיוחד, מיומן למכונה הזאת, מיומנה למכונה שעושה את הכרייה, אנשים מיוחדים, אני מבין.

אמנון כהן: אני ראיתי איך הוא עובד שם, בגובה כזה, אני כל יום עובר משם.

אמנון כהן: באמת, צריך גם מכונות מיוחדות, ציוד מיוחד ואנשים מיומנים.

אמנון כהן: אבל מישהו מבקר את זה, שאכן זה זה?

אמנון כהן: ולא על זה נעשה סיבוב, על עובד אחד אני אביא עוד 50 עובדים שאני לא צריך אותם בכלל.

<עמית סדן: אם משתמע מזה שאני בעד להכניס הרבה עובדים זרים כדי שהפרויקט יקרה מהר, אז אני לא.

<עמית סדן: ממש לא.

<עמית סדן: המטרה הייתה להיצמד לעובדים שנדרשים להפעלת המכונה באופן הישיר ביותר.

אמנון כהן: אז איך נכנסו עובדים כשהמכונה עוד לא פה?

<עמית סדן: איך נכנסו?

<עמית סדן: איך נכנסו בפועל עובדים לפני כן?

<עמית סדן: זו אולי שאלה לרשות ההגירה, אבל יש אלמנטים שגם נדרשים - - -

אמנון כהן: לא, הם מכניסים, מקבלים אישור מכניסים.

אמנון כהן: מי בודק בפועל?

אמנון כהן: מי אחראי על הפרויקט, שהוא אומר זה שלב א', קודם מכונה, אחרי שהמכונה פה או עומדת להגיע, כשהיא בנמל, צריך להגיע בתאריך כזה וכזה ואני צריך להיערך עם העובדים, אז בערך שבוע, שבועיים להכין אותם, לבדוק אותם, להסביר להם את המטרייה, את התכניות, בסדר.

אמנון כהן: אבל לא חצי שנה, שנתיים יבוא בן אדם לעבוד, כאשר אין מכונה בכלל.

אמנון כהן: זו עבודה ספציפית לפרויקט הזה.

<עמית סדן: צריך להפריד את השאלה הזאת לשני שלבים, אחד זה - - -

אמנון כהן: תפריד לעשרה שלבים, העיקר תיתן תשובה.

<עמית סדן: כשאנחנו קיבלנו את הבקשה אנחנו בחנו אותה ביחד עם הרכבת, ביחד עם גורמי המקצוע, במטרה להבין, וממש חילקו את זה רבעונים-רבעונים.

אמנון כהן: מי אמור לפקח על הפרויקט הזה?

<עמית סדן: מי שאמור לפקח בסוף על הביצוע של ההיתר זה רשות האוכלוסין וההגירה, משרד הפנים.

אמנון כהן: מה, הוא נהיה קבלן?

אמנון כהן: או מפעיל?

<עמית סדן: לא, הוא מפקח שהבאת העובדים מתבצעת בהתאם לתנאים.

אמנון כהן: מי קובע לו את לוח הזמנים?

אמנון כהן: מאיפה הוא יודע מתי להביא את העובד?

אמנון כהן: יש הרי מכונות פה, יש פה דברים.

אמנון כהן: מי מנהל את הפרויקט שהוא יודע.

אמנון כהן: נגיד רכבת ישראל מטעם המדינה, נגיד.

אמנון כהן: אם אתה אומר אתם אחראים על הפרויקט הזה, אני כאוצר תקצבתי, אתם תביאו את העובדים, את השלבים אתה תקבע, כי אתה איש מקצוע.

אמנון כהן: אתה תגיד לי את השלבים.

אמנון כהן: אז אנחנו יודעים, הוא אומר מתווה, מכונות מגיעות בינואר, אני בסוף דצמבר צריך להביא את העובדים בשביל להכשיר אותם, להכין אותם לשטח.

אמנון כהן: מי עושה את זה?

אמנון כהן: מי נותן להם הנחיות?

אמנון כהן: מה אתה זורק את זה עליהם?

אמנון כהן: מה, היא יודעת מתי מתחיל הפרויקט?

<עמית סדן: לא, אבל אני אומר התכנית ב - - -

אמנון כהן: כן, מי אחראי על הפרויקט?

<עמית סדן: מי שאחראי על הפרויקט זה רכבת ישראל, משרד התחבורה.

אמנון כהן: אה, רכבת ישראל?

אמנון כהן: אבל אתם לא שיתפתם אותו מההתחלה.

אמנון כהן: הוא אומר לך אני לא יודע מה העניינים.

אמנון כהן: הוא לא יודע בכלל שאתה יש לך כוונה לעשות כרייה שם.

אמנון כהן: לא שיתפת אותו.

<עמית סדן: מה?

<עמית סדן: לא שיתפתי אותו במה?

<ירון רביד: לא, לא, זה לא נכון, יושב הראש.

<שמואל גולן: הם היו - - -

אמנון כהן: תן לי רגע, תן לי, אני מדבר.

<עמית סדן: כשאגף תקציבים בחן את הבקשה הוא התייעץ גם עם רכבת ישראל, וגם ירון יגיד.

אמנון כהן: חכה רגע.

אמנון כהן: אתם הנחתם אותם מתי להביא את העובדים?

אמנון כהן: אני רוצה להבין את הפואנטה הזאת, כדי שבפעם הבאה זה לא יקרה.

אמנון כהן: אתם ידעתם מתי המכונות מגיעות ומתי יגיעו העובדים?

<ירון רביד: כן, כן, וגם מה שמופיע בדו"ח בהערה הראשונה.

<ירון רביד: שמי ירון רביד, משנה למנכ"ל הרכבת.

<ירון רביד: הנקודה לגבי התייעצות היא פשוט לא נכונה.

<ירון רביד: אנחנו קיימנו דיון עם אגף התקציבים.

<ירון רביד: דרך אגב, נתבקשנו לדיון הזה גם להביא את הקבלן כדי שיסביר את תכנית העבודה.

<ירון רביד: נערך דיון כזה בזמנו אצל סגן הממונה על התקציבים, ביחד עם הרכזת שהייתה אחראית על הנושא הזה מבחינת עובדים זרים, וההמלצה שלנו עברה למיטב ידיעתנו, אני לא יודע מה קרה אחרי זה, לגורמים המקצועיים במשרד האוצר.

<ירון רביד: נערכה גם פגישה כזאת, דרך אגב, אצל מנכ"ל משרד התחבורה בזמנו, שגם הוא נדרש להעביר את המלצתו למינהל העובדים הזרים, וגם שם הסברנו בדיוק את שלבי הפרויקט.

אמנון כהן: מי היה אמור לפקח על השלבים של הפרויקט.

<ירון רביד: מבחינת הביצוע עצמו זה אנחנו, וזה גם מבוצע הלכה למעשה היום בשטח.

אמנון כהן: שנייה, אני מדבר על ליקויים עכשיו.

אמנון כהן: אני מדבר מתי היו צריכות להגיע המכונות, ולמה העובדים הגיעו שנתיים קודם.

<ירון רביד: קודם כל אני לא מכיר נתון כזה שהגיעו שנתיים קודם - - -

אמנון כהן: שנה, הוא מתקן אותי, שנה קודם.

<ירון רביד: אני לא מכיר נתון כזה.

<ירון רביד: אני מוכן לבדוק אותו שוב.

אמנון כהן: מה אתה לא מכיר?

<ירון רביד: לא מכיר נתון שהיו עובדים זרים שאמורים להפעיל את המוכנה, שנה לפני הגעת המכונה.

<ירון רביד: אני לא מכיר.

אמנון כהן: לא, הגיעו עובדים.

אמנון כהן: בפרויקט הזה הגיעו עובדים.

אמנון כהן: לא, אתה צודק, לא בשביל המכונה, אבל באינסטלציה הזאת הביאו עובדים, כי קיבלו הרשאה להביא.

אמנון כהן: מי מפקח על זה?

אמנון כהן: מישהו צריך לתת את הדין על זה, אתה מבין?

אמנון כהן: זה מה שאני אומר.

אמנון כהן: מי לא בדק?

אמנון כהן: היו צריכים להגיע עובדים מיומנים להפעיל את המכונות, המכונות לא פה, לכן הביאו עובדים שלא שייכים, בשביל לעשות עליהם קופה מפרויקט אחר.

אמנון כהן: אותו קבלן יש לו גם פרויקטים אחרים.

<ירון רביד: לא, זה לא - - -

אמנון כהן: אל תגיד לי לא, תגיד לי כן, כי אתם לא בדקתם.

<ירון רביד: לא, יושב הראש, אני רק אומר שהעובדים שהגיעו, אם הם הגיעו הם הגיעו לביצוע הפרויקט הזה.

אמנון כהן: אבל אין מכונות.

<ירון רביד: קודם כל עוד פעם, אני לא מכיר נתון של שנה.

<ירון רביד: אני מוכן לבדוק את זה שוב.

<ירון רביד: לדעתי יש פער של מספר חודשים, לא של שנה.

<שמואל גולן: באוקטובר כבר היו בידי החברה 50 אשרות באוקטובר 2010.

<שמואל גולן: המכונה דרך אגב - - -

<ירון רביד: אני לא שומע.

<שמואל גולן: באוקטובר 2010.

<ירון רביד: רגע, רק שנייה, גם כשאתה אומר באוקטובר 2010 היו אשרות, זה לא אומר שלמחרת בבוקר העובדים נמצאים.

<שמואל גולן: לא, היו עובדים.

<ירון רביד: אם הגיעו עובדים, אז - - -

<שמואל גולן: היו עובדים, זה לא ניירות רק.

<ירון רביד: אז אני צריך לבדוק את זה.

אמנון כהן: איפה הם עבדו?

אמנון כהן: מה עשו העובדים האלה?

<ירון רביד: היו הכנות.

<ירון רביד: קודם כל יש הכנות לביצוע המנהרה ויש עבודה שנעשתה במנהרה מספר 2.

<ירון רביד: הפרויקט לא מתחיל במנהרה שמבוצעת על בסיס - - -

אמנון כהן: אבל העובדים האלה אתה יכול לקחת ישראלים, לא צריך עובדים מיומנים.

אמנון כהן: אל תבלבל אותנו.

<ירון רביד: לא, אני לא מבלבל.

אמנון כהן: יש להם הסכם שצריך להעסיק עובדים ישראלים ולא העסקתם.

<ירון רביד: נכון.

אמנון כהן: ולא העסקתם.

<ירון רביד: וגם על זה אני רוצה להעיר, יושב הראש, שגם עבודות הכרייה הקונבנציונאליות, הרגילות, שלא מבוצעות באמצעות המכונה הזאת שנקראת TBM, לצערי היום במשק הישראלי אין כמעט עובדים שמוכשרים לבצע אותה ומיומנים לבצע אותה.

<ירון רביד: אני מדבר על כל המנהרות שאתה מכיר, שבוצעו היום בארץ, גם בכבישים, לא בשיטה עם המכונה הזאת, אלא בשיטה שנקראת קידוח-פיצוץ.

<ירון רביד: אין מספיק עובדים ישראלים מיומנים, יש רק חברה אחת קבלנית היום בשוק התשתיות, שנקראת רולצור, והיא מועסקת במלוא הפרויקטים שמתבצעים בכרייה.

<ירון רביד: מעבר לחברה הזאת לצערנו, היום בארץ אין כוח עבודה מיומן שיודע לבצע את הפעילות הזאת.

אמנון כהן: מי פיקח על העובדים?

אמנון כהן: אני עוד לא קיבלתי תשובה.

אמנון כהן: אתה יכול להגיד לי מי?

אמנון כהן: מהקבוצה הראשונה שהגיעה באוקטובר ועוד לא הגיעה המכונה - - -

<ירון רביד: רגע, יושב הראש, אנחנו לא מקבלים - - -

<שמואל גולן: הכרייה התחילה עכשיו, בסוף שנת 2012.

אמנון כהן: מתי הגיעו העובדים הראשונים?

<שמואל גולן: אנחנו יודעים על אוקטובר כבר, אוקטובר 2010 שמתחילים להגיע עובדים.

אמנון כהן: אוקטובר 2010, עכשיו אנחנו בשנת 2013.

אמנון כהן: אוקטובר 2010, תגיד לי עכשיו מה עשו עובדים מאז אוקטובר 2010.

<שמואל גולן: עד סוף שנת 2012.

<ירון רביד: אז שוב, אני לא מכיר את הנתון הזה, אני מוכן לבדוק אותו שוב.

<ירון רביד: אני לא רוצה סתם להטעות אותם.

אמנון כהן: לא, אתה צריך לבוא עם תשובות לוועדה.

אמנון כהן: אנחנו מדברים על ועדת ביקורת.

<ירון רביד: אבל אני לא מכיר את הנתון של אוקטובר 2010.

אמנון כהן: זה דו"ח הביקורת, שהבאתם עובדים שלא הייתם צריכים להביא אותם לפני הזמן, ואני כבר רואה באמת פה שנתיים.

אמנון כהן: למה אתה אומר לי שנה?

אמנון כהן: שנתיים.

אמנון כהן: 2010, 2011, 2012, התחילו בשנת 2012 נגיד בסוף, אז עכשיו אנחנו רואים את העבודה.

אמנון כהן: אבל שנתיים פה היו עובדים ואתה לא יכול להגיד לי בבירור שהם לא הועסקו בפרויקטים אחרים.

<ירון רביד: לא, אני אומר שהם ביצעו עבודה במנהרה מספר 2, שזו מנהרה - - -

אמנון כהן: מתי התחילה העבודה במנהרה מספר 2?

אמנון כהן: את זה אתה יודע.

<ירון רביד: בקיץ 2010.

<ירון רביד: בקיץ 2010 התחילה העבודה במנהרה מספר 2 - - -

אמנון כהן: והיו צריכים שם אנשים מיוחדים?

<ירון רביד: זה מה שהתייחסתי מקודם, יושב הראש, שאין היום בארץ חברות בנייה ישראליות, שיש להן יכולת לבצע כרייה, גם לא באמצעות המכונה הזאת, כרייה רגילה.

<ירון רביד: קרי – מנהרות הכרמל - - -

אמנון כהן: כולל סולל בונה?

אמנון כהן: כולל דניה סיבוס?

<ירון רביד: כן, כן.

אמנון כהן: כולל שיכון ובינוי.

אמנון כהן: כל אלה שעושים פרויקטים מביאים עובדים מחו"ל?

<ירון רביד: כן, כן.

<ירון רביד: יושב הראש, כל המנהרות שאתה מכיר היום בארץ, גם בירושלים, גם המנהרות של כביש 6, גם מנהרת הכרמל, כולן בוצעו בשיטה קונבנציונאלית – זה נקרא קידוח-פיצוץ.

<ירון רביד: בשיטה הזאת יש רק קבלן אחד ישראלי בארץ היום, חברה בשם רולצור, שיודע לבצע את העבודה הזאת.

<ירון רביד: דרך אגב, הוא מבצע אותה, הוא מועסק על ידי הרבה מאד קבלנים ישראלים, אבל גם הוא מוגבל בכוח העבודה שלו.

<ירון רביד: אתה שואל מה עשו העובדים האלה.

<ירון רביד: לדעתי, מה שהם עשו, ואני לא יכול להגיד לך כאן בוודאות שאף עובד של חברת שפיר לא הלך לאתר אחר, אבל העובדים הזרים שהם קיבלו, להערכתי, עוד פעם, אני לא רוצה להתחייב לך על כל העובדים, כי אני לא יודע את זה, אני לא רוצה סתם להטעות אותך, ביצעו את העבודה במנהרה מספר 2.

<ירון רביד: מנהרה מספר 2 בוצעה בשיטה קונבנציונאלית, והיא בוצעה כבר החל מקיץ 2010.

אמנון כהן: כמה עובדים היו צריכים בפרויקט הזה ובתאריך הזה?

<ירון רביד: כמה עשרות.

<ירון רביד: צוות של כמה עשרות שכורה שתי מנהרות.

<ירון רביד: בפרויקט שלנו יש בעצם לכל האורך, מאזור לטרון ועד הכניסה לירושלים, צמד של מנהרות, כל 250 מטרים מנהרה מקשרת.

<ירון רביד: מרבית המנהרות בפרויקט מבוצעות באמצעות המכונה הזאת, ש - - -

אמנון כהן: אבל רק עכשיו ראיתי את המכונות.

אמנון כהן: איפה המכונות האלה?

אמנון כהן: הן לא היו.

<ירון רביד: המכונות האלה כבר התחילו לעבוד בקיץ שעבר, לא בסוף השנה, בקיץ שעבר.

<ירון רביד: ודרך אגב, תהליך ההרכבה שלהן, גם הערה לעניין הזה, תהליך ההרכבה שלהן בעצמו הוא סדר גודל של כרבעון, בין חודשיים וחצי לשלושה שיתחילו לעבוד.

<ירון רביד: את המכונות האלה אתה לא רואה כשאתה יורד מירושלים.

<ירון רביד: אם אתה רוצה לראות אותן, ואפשר גם בשמחה שתבקרו במקום, הן את העבודה מבצעות מכיוון לטרון, זו מכונה אחת; ועוד שתי מכונות של הקבלן שהדו"ח הזה עוסק בו, עוסקות משער הגיא ועד מבשרת ציון.

אמנון כהן: אנחנו רואים אותן, למה לא רואים?

אמנון כהן: אנחנו רואים את המכונות.

<ירון רביד: לא, הכלים שאתה רואה שיורדים מעמק הארזים, כשאתה יורד מירושלים לכיוון תל אביב, זה כלים שעושים כרייה קונבנציונאלית, כרייה רגילה, לא כרייה מתועשת.

אמנון כהן: מתי נקבל תשובה לגבי העובדים, אם היו מספיק או לא מספיק, אם הגיעו בזמן או לא בזמן, ואם כולם עבדו בפרויקט או גלשו לפרויקטים אחרים.

אמנון כהן: מתי אני אדע את הפרטים האלה?

<ירון רביד: אנחנו יכולים לבדוק את זה עם הקבלן.

אמנון כהן: עד עכשיו לא בדקת?

<ירון רביד: לא, אנחנו לא מפקחים בהקשר של ההיתר.

אמנון כהן: אז מי מפקח?

<ירון רביד: מי שנותן את ההיתר.

<ירון רביד: אנחנו לא בעלי ההיתר.

אמנון כהן: איך?

אמנון כהן: רשות האוכלוסין צריכה לפקח?

<ירון רביד: יושב הראש, אנחנו לא בעלי ההיתר.

אמנון כהן: כן, אבל אתה אחראי על הפרויקט.

<ירון רביד: אני אחראי על הפרויקט, בסדר.

אמנון כהן: אתה נותן לו את לוח הזמנים, הוא מבצע - - -

<ירון רביד: אז אם רשות ההגירה, כל נתון שרשות ההגירה צריכה – אנחנו נשמח לספק, אין עם זה שום בעיה.

אמנון כהן: רשות ההגירה, יש לכם נתונים מתי קיבלתם תשובה, אתם העליתם לפי ההזמנה שלהם ואתם ביקרתם שהם אכן יועסקו בפרויקט הזה ולא יעבדו בשום פרויקטים אחרים?

אמנון כהן: כי הדו"ח מציין שהם הלכו לפרויקטים אחרים.

אמנון כהן: מי בודק שהם לא הועסקו על פי בנייה אלא לתעשייה.

אמנון כהן: מי בודק את זה?

<שושנה שטראוס: מבחינת רשות ההגירה, יש לנו בהיתר, ההיתר קבע ממש רבעונים-רבעונים - - -

אמנון כהן: מי אוכף, מי אוכף?

אמנון כהן: כתוב בהיתר.

<שושנה שטראוס: יש לנו אגף אכיפה, מינהל אכיפה ברשות ההגירה.

אמנון כהן: מישהו התריע שהם מועסקים לא בבנייה אלא כתעשייה, בהגדרה אחרת?

<שושנה שטראוס: לא, בהיתר לא כתוב הגדרה, בעצם הם נכנסו בתור מומחים והם חויבו לשלם את האגרות הכי גבוהות שיש כמומחים, ואז הממונה והשרים קבעו תנאים שונים להעסקה.

אמנון כהן: מי אוכף את התנאים האלה?

אמנון כהן: מי עושה אכיפה לתנאים?

<שושנה שטראוס: אוכף – רשות ההגירה במובן של בדיקת תנאי ההיתר, בדיקת תנאי מגורים, בדיקת הישראלים שמועסקים - - -

אמנון כהן: תנאי העסקה?

<שושנה שטראוס: כן, תנאי העסקה - - -

אמנון כהן: אתם בודקים?

<שושנה שטראוס: בודקים יחד עם משרד הכלכלה.

<שושנה שטראוס: זאת אומרת יש תנאי העסקה שמשרד הכלכלה יותר אוכף, זה נעשה במשולב.

<שושנה שטראוס: חוץ מזה, במסגרת ההיתר, לחברה יש מחויבות מדי חודש, היא מינתה מפקח אחראי באופן אישי.

<שושנה שטראוס: הוא מעביר מדי חודש את כל הפרטים לגבי העסקה באותו חודש, מאשר שהכל שולם, רואה חשבון מאשר שהכל שולם בהתאם לחוק ולהסכמים הקיבוציים שחלים, ומלבד זאת רשות ההגירה יוצאת לשטח ומבקרת בפועל מה שקורה שם.

אמנון כהן: אתם התרעתם שיש משהו שלא עומד באותו סטנדרט שקבעו?

<שושנה שטראוס: כן, טוב, אנחנו יחד עם המבקר - - -

אמנון כהן: עזבי את המבקר.

אמנון כהן: הוא אחר כך נכנס.

אמנון כהן: אתם, כעבודת צוות, בשוטף, קיבלתם הנחיה משרים שכך וכך צריכים להיות התנאים.

אמנון כהן: ביקרתם?

אמנון כהן: אתם רואים שלא עומדים בתנאים.

<שושנה שטראוס: כן, אז בעקבות הממצאים שהתקבלו, בוצע שימוע לחברה וברגע זה ההיתר שהם קיבלו מוקפא, והם לא רשאים להביא עוד עובדים על פיו, ויש להם כרגע, לפי הביקורת האחרונה, 140 עובדים שהם הביאו ומונתה ועדה, עוד פעם, ועדה משולבת של כל המשרדים, לבדוק מחדש את תנאי ההיתר, בעקבות ההפרות שנמצאו ולבחון מחדש את הצרכים ופה אנחנו מתייעצים גם עם הרכבת, לגבי הצרכים האמיתיים.

<שושנה שטראוס: במסגרת ההקפאה, אנחנו גם - - -

אמנון כהן: על מה הקפאתם?

אמנון כהן: על מה הייתה ההקפאה?

<שושנה שטראוס: ההיתר הזה שמאפשר להביא 600 עובדים - - -

אמנון כהן: הקפאתם את זה כי לא עמדו במה?

<שושנה שטראוס: הקפאנו את זה, כי נמצא שיש תנאים שהופרו וזה מה ש - - -

אמנון כהן: והתייחסתם גם למעמד שלהם כתעשייה או במקום בנייה, גם זה?

<שושנה שטראוס: שוב, ההבנה שלנו היא שההיתר קובע שכר בסיסי, שזה היה שכר של 5,000 שקלים - - -

אמנון כהן: למה אני אומר את זה, כי אמרתי, בהגדרה של בנייה, יש לנו מוסדר, לא בכל הענפים הסדירו את זה, לצערנו.

אמנון כהן: הם שמים חלק מסוים מהשכר בקרן ואז למעשה הוא גורם לכך שהעובד לא בורח לו.

אמנון כהן: אז פה, בגלל שהגדרנו אותו כתעשייה, אז הייתה לו הפרצה הזאת.

אמנון כהן: וגם כנראה שילמו לו משכורת רעב, לכן הוא נאלץ לברוח לפרויקט אחר.

אמנון כהן: יכול להיות שאותו קבלן גם הביא אותו במשכורת הזאת בשביל לנצל אותו.

אמנון כהן: ולכן אני אומר, ואני עומד על זה, אם בדקתם את ההגדרה, אם הוא הלך לתעשייה או לבנייה.

אמנון כהן: אם היינו גומרים את זה, אז גמרנו את זה, אז הוא היה נשאר שם, כי הוא יודע שהוא מפסיד כסף.

אמנון כהן: אנחנו צריכים הרי איזה שהוא מקל כדי לסיים את הפרויקט בסופו של דבר.

אמנון כהן: אם הוא לפרויקט יעודי, הוא בורח לי לפרויקט, הלך לעבוד אצל אחד השרים בבית.

<שושנה שטראוס: אז בפועל שוב, לפי החלטת הממשלה, ההיתר לא חייב לכלול סט של תנאים כאלה או אחרים, לפי ענף מסוים.

אמנון כהן: אבל זה אינטרס של המדינה.

<שושנה שטראוס: כן, ואז באמת השאלה הייתה האם לחייב אותם בתשלום פיקדון, אם לאו.

<שושנה שטראוס: הייתה בעיה עם המכרז, שלא אפשר תקופה מסוימת להפקיד פיקדון בגיל עובדים שלא - - -

אמנון כהן: סליחה, מה הבעיה עם המכרז?

מיכל רוזין: למה המכרז לא אִפשר?

<שושנה שטראוס: כי המכרז הוגדר לעבודות מסוימות.

<שושנה שטראוס: האוצר, שמטפל במכרז הזה, טיפל בנושא הזה בשנה האחרונה, והחל מינואר אכן חייבנו את החברה להפקיד פיקדון עבור כל העובדים שהוא מעסיק, לפי ההיתר.

אמנון כהן: למה לא הגדרתם את זה בהתחלה?

אמנון כהן: מה הבעיה?

אמנון כהן: למה לא הגדרתם את זה מלכתחילה שזו בנייה, סך הכל זו הגדרה של בנייה, גם בשביל הפיקדון וגם מבחינתנו, גם אנחנו צריכים שלא-.

אמנון כהן: ומי בודק?

אמנון כהן: ובגלל זה גם אנשים ברחו ולך תחפש אותם.

אמנון כהן: אתה מבין?

אמנון כהן: גם בגלל זה.

אמנון כהן: זאת אומרת מי משלם על זה?

אמנון כהן: מישהו שילם על זה?

אמנון כהן: שר האוצר שילם על זה?

<עמית סדן: על העובדים שברחו?

אמנון כהן: כן, שברחו.

מיכל רוזין: לא שילמו לעובדים 21 מיליון, לפי הדו"ח.

אמנון כהן: כן, כן, לא שילמו.

אמנון כהן: מה עם מה שמגיע להם?

<עמית סדן: זה לא אומר שלא שילמו, זה אומר שלא הפקידו להם פיקדון.

<עמית סדן: יכול להיות, אם העובדים הם מעסיקים מסודרים, הם אמורים להפריש את זה.

<עמית סדן: אנחנו, האוצר יחסית חסיד גדול של - - -

אמנון כהן: חסיד של מה?

<עמית סדן: של נושא הפיקדון, והיינו רוצים להחיל אותו - - -

אמנון כהן: אז למה לא נכנסתם מהתחלה במכרז?

<עמית סדן: שם ההמלצה שלנו הייתה להכניס את זה.

אמנון כהן: למה לא הכנסתם?

<עמית סדן: להחיל תנאים של ענף הבנייה.

אמנון כהן: מי התנגד?

<עמית סדן: בסוף שרים קיבלו החלטה אחרת מעמדת אגף התקציבים.

אמנון כהן: כן?

אמנון כהן: שר התחבורה?

אמנון כהן: לא יכול להיות.

<קריאה: שר האוצר.

<קריאה: שר הפנים.

אמנון כהן: שר האוצר?

אמנון כהן: שטייניץ?

<עמית סדן: אגף התקציבים העביר המלצה מסוימת, וההמלצה הזאת - - -

אמנון כהן: שטייניץ עמד על כך שלא יחשבו כעובדים של בנייה, בשביל שלא יפקידו פיקדון?

אמנון כהן: הוא דאג לקבלן?

<עמית סדן: אני יודע להגיד מה אנחנו - - -

<שמואל גולן: קטונו.

אמנון כהן: אני לא מחפש כותרות, אני רוצה שמחר זה לא יקרה עם מיודענו לפיד, שיידע שיש פה סכנות.

<עמית סדן: אני יכול להגיד שבהיתר הבא - - -

אמנון כהן: שתמיד יחשוב וילך לכיוון הפקידות, לא לכיוון היועצים.

<עמית סדן: בהיתר הבא שהכנו לחברת מינרב, הכנסנו את זה לתנאי ההיתר.

<עמית סדן: יש שם פיקדון בתנאי ההיתר, ואחרי שסידרנו את הבעיה הטכנית - - -

אמנון כהן: צריך לחדד את הנקודה.

אמנון כהן: יש שני שרים, נכון?

אמנון כהן: תחבורה גם היה?

<קריאה: לא.

<קריאה: תמ"ת.

אמנון כהן: תמ"ת.

אמנון כהן: מי היה בתמ"ת?

אמנון כהן: פואד.

אמנון כהן: פואד היה בתקופה ההיא?

אמנון כהן: פואד לא אמר?

אמנון כהן: הוא תמיד דואג לעובדים, בדרך כלל.

אמנון כהן: מה, הוא לא עמד שם שזה יהיה?

<עמית סדן: תבקש את תגובת השרים, אני לא יודע.

<עמית סדן: אני לא יכול לייצג - - -

אמנון כהן: הבנתי.

אמנון כהן: המוביל זה שר האוצר, אני מבין, נכון?

אמנון כהן: שטייניץ.

<עמית סדן: מה?

אמנון כהן: המוביל זה שר האוצר.

<עמית סדן: אני, אל תעמיד אותי ב - - -

אמנון כהן: אני שואל, אתה איש מקצוע.

<עמית סדן: אגף התקציבים המליץ ומה שהוחלט הוחלט.

אמנון כהן: לאיפה הלכו בסוף 22 מיליון?

אמנון כהן: הקבלן הרוויח את הכסף, את ה-22 מיליון?

אמנון כהן: אתם דאגתם שהוא יפריש את זה לעובדים המסכנים שעבדו, סך הכל עשו עבודה.

<עמית סדן: באופן עקרוני הוא אמור להפריש את זה, בין אם - - -

אמנון כהן: מה זה הוא אמור?

אמנון כהן: מה עשיתם בפועל?

<עמית סדן: מה שבפועל אמור להיות פיקוח של רשות האוכלוסין וההגירה ומשרד התמ"ת, לראות שהם עומדים בחובותיהם כמעסיקים.

<עמית סדן: אם נבדק הדבר הזה בפועל, אני לא יודע להגיד.

אמנון כהן: אני רוצה תשובה על זה.

אמנון כהן: 22 מיליון שקלים, איפה הלכו?

אמנון כהן: הגירה, הוא אומר שזה אצלכם.

<שושנה שטראוס: בפועל 22 מיליון, אם אני מבינה, זה 600 עובדים במשך 4 שנים.

אמנון כהן: אוקיי, אז נחלק את זה, פחות.

אמנון כהן: 17 מיליון.

אמנון כהן: 16 מיליון.

<שושנה שטראוס: בפועל יש 140 עובדים, במשך שנתיים.

אמנון כהן: שקל, שקל, שילמו?

<שושנה שטראוס: והפיקדון משולם החל מינואר - - -

אמנון כהן: לא, רגע, רגע, יש עובדים שקיבלנו לפני שנתיים, מה איתם?

<שושנה שטראוס: כן, והעובדים שהגיעו לפני שנתיים, אז המעסיק חייב להם את תנאי העסקתם.

אמנון כהן: עזבי חייב, הוא לא משלם.

אמנון כהן: הוא חייב, אבל לא משלם.

<שושנה שטראוס: אם הוא לא ישלם אז העובדים יתלוננו, ויש עובדים שהתלוננו.

אמנון כהן: למה צריכים להתלונן?

<שושנה שטראוס: כמו ש - - -

אמנון כהן: למה צריכים להתלונן?

<שושנה שטראוס: שרוב העובדים הזרים במדינה - - -

אמנון כהן: שנייה, שנייה, המדינה הרי נותנת לקבלן כסף, אז היא צריכה להגיד לו – אתה אם לא תשלם את ה-17 מיליון, את ה-16 מיליון, סך הכל 22 מיליון, אם יש 600 עובדים, אני מסכים איתך.

אמנון כהן: יכול להיות שבאותו מעמד לא היו 600 עובדים, אז היו 450 עובדים, ואז להגיד – מתוך 22 מיליון, 17 מיליון שקלים צריכים לעבור לעובדים.

אמנון כהן: למה צריכים העובדים לעבור משפט, עניינים?

אמנון כהן: אתה אומר תשמע, מגיע לך עכשיו 50 מיליון, פחות 17 מיליון שאתה חייב לעובדים, אנחנו מעבירים את זה לעובדים.

אמנון כהן: למה לא נעשה את זה ככה?

<שושנה שטראוס: אז המדינה כאילו תהיה המעסיקה של העובדים הזרים, זאת אולי דרך - - -

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: אני לא יודע, אבל למה להכניס את העובדים המסכנים שלא מכירים את המערכת.

אמנון כהן: באו ממדינה אחרת, הם יהיו שגרירים לא טובים למדינת ישראל, ידברו דברים רעים על מדינת ישראל.

אמנון כהן: אני כמדינה אין לי מה להגיד, כאשר קבלן רוצה לעשוק את העובד?

אמנון כהן: מה כן?

אמנון כהן: מי מטפל?

אמנון כהן: נציג הרכבת, מי מטפל?

<ירון רביד: שוב, יושב הראש, אנחנו לא נותנים את ההיתר הזה.

<ירון רביד: ההיתר הזה, דרך אגב, רשות ההגירה גם לא - - -

אמנון כהן: נתנו היתר, אבל לא העסיקו אותם בתנאים לא טובים.

<ירון רביד: אנחנו לא אחראים על זה.

אמנון כהן: מי אחראי?

אמנון כהן: האוצר, מי אחראי?

<עמית סדן: אני אתייחס - - -

אמנון כהן: אתה יכול לתת להם 22 מיליון עד שהם יוכיחו ששילמו?

<עמית סדן: אני אגיד לך, אתה אומר שאנחנו נעביר את ה-22 מיליון האלה ישירות, אבל הם יכולים לא לשלם להם שכר מינימום, הם גם יכולים לא לשלם להם דמי הבראה שהם צריכים לשלם להם, הם יכולים לא לשלם נסיעות, או לא יודע מה.

<עמית סדן: יש הרבה רכיבים.

<עמית סדן: זה רק רכיב ההפרשות הסוציאליות, מה שמדובר שאנחנו באמת אמרנו, גם נוודא שמשלמים את זה וגם בשביל לעודד את היציאה שלהם מהארץ, אז יצרנו את העניין הזה של הפיקדון.

<עמית סדן: אבל בעניין של אכיפת חוקי עבודה, זה הרבה יותר רחב.

אמנון כהן: משרד הכלכלה פה?

<עמית סדן: משרד הכלכלה אמור לבצע אכיפה.

<עמית סדן: זה נכון לגבי כל העובדים הזרים, לא רק בפרויקט הזה.

אמנון כהן: משרד הכלכלה שב פה, תן תשובות.

אמנון כהן: שם פה ליד השולחן, אל תשב שם מאחורה, שכאילו אתה לא פה.

אמנון כהן: שמך לפרוטוקול אדוני, תגיד לנו מה תפקידך בכוח.

<רון בר יוסף: רון בר יוסף.

אמנון כהן: אתה שמעת את הביקורת, קראת את הדו"ח?

אמנון כהן: אני רוצה פשוט תשובות, שלהבא זה לא יקרה לעם ישראל, למדינת ישראל, שיהיו לה שגרירים לא טובים, אלה שבאים לפה לעשות עבודה מקצועית ונותנים את תרומתם, הם באים בתקווה גם להרוויח כסף, ואנחנו פה נותנים פתח לקבלנים שעומדים במכרז ומתחייבים לתת שכר כזה וכזה, ותנאים כאלה וכאלה, ומתחייבים להביא מומחים ועושים פה את כל התהליך, עם שרים, רשות ההגירה, מביא את העובדים, ואין פה אכיפה שבסופו של דבר קבלן יעסיק אותם בצורה נאותה.

אמנון כהן: הקבלן יעסיק אותם בהגדרה של בנייה, כי זו הגדרה שצריך להפריש לקרן, וגם אני מתחייב שהעובד יצא החוצה חזרה, אני אתן לו שיק על הסכום שנצבר במטוס כשהוא יוצא מכאן, ואז בשביל כביכול לחסוך לקבלן כאילו, שהוא לא רוצה לשלם את הכסף הזה, ואז הוא מעסיק אותו כאיש תעשייה כשהוא מגיע, ואז העובד מרגיש שהוא מקופח, בורח והולך למקום אחר לעבוד, ואז אני צריך להפעיל את כל הפקחים שם, שאני משלם להם מכספי ציבור משכורת.

אמנון כהן: במקום שהם יתעסקו בדברים אחרים, אז הם צריכים לעבוד שם, זה הרבה כסף.

אמנון כהן: ובסוף גם, העובד הזה שבא לשנה שנתיים לפרויקט, אז הוא נשאר פה בדברים אחרים.

אמנון כהן: ואמרתי, אולי הוא הולך לאחד השרים, לעבוד אצלנו, אמרתי את זה.

אמנון כהן: אבל מי מפקח בסופו של דבר שהתנאים שלו הם תנאים בסדר, נאותים.

אמנון כהן: מה שמגיע לו שיקבל.

אמנון כהן: למה אני צריך להסתכל על שאני עושק אותו?

אמנון כהן: שהוא יבוא מחר, יספר לחברה שלו במדינה שלו, שהוא בא לפה, ולא לבוא למדינת ישראל יותר.

אמנון כהן: למדינת ישראל יש פרויקטים רבים, ישראל מדינה מתפתחת.

אמנון כהן: מחר אני צריך להביא עוד פעם עובדים כאלה, לכרייה אחרת, לרכבת.

אמנון כהן: ברוך השם מתפתח, תשתיות מתפתחות.

אמנון כהן: יש לנו 30 מיליארד שקלים בשביל לפתח את התשתיות והכבישים בשביל לקרב את הפריפריה למרכז.

אמנון כהן: אז אנחנו פוגעים בעצמנו בסופו של דבר, בגלל שאיזה פקיד לא עשה את עבודתו כמו שצריך.

אמנון כהן: הוא מקבל משכורת מהמדינה, אתה מבין?

אמנון כהן: על זה אני מתרעם.

אמנון כהן: שר פתאום אומר, לא נכניס אותו לקטגוריה כקבלן של בנייה, הוא מקבל, לא יודע מה האינטרסים שם, וזה יהיה כותרת עכשיו, פעם הבאה שלא יעשה.

אמנון כהן: וגם יאיר לפיד, השר החדש.

אמנון כהן: אנחנו לא תוקפים פה פוליטית, אלא אני אומר כספי ציבור הפקר, אתה מבין?

אמנון כהן: על זה אני מתרעם.

אמנון כהן: אז תגיד לי איפה הפיקוח שלכם.

<רון בר יוסף: אני אומר לך שני דברים אדוני, אחד שאנחנו אוכפים את נושא האכיפה הפלילית, דהיינו קיום של חוקי עבודה במדינת ישראל.

<רון בר יוסף: בשנה האחרונה אגף ההסדרה והאכיפה קיבל תגבור עצום בעובדים.

אמנון כהן: מכספי הציבור.

<רון בר יוסף: למעלה מ-100 עובדים.

אמנון כהן: ברוך השם, כן.

<רון בר יוסף: אם פעם היה מפקח אחד ל-X עובדים, אז היום יש מפקח אחד לעשירית ה-X הזה.

אמנון כהן: ממתי זה התחיל?

<רון בר יוסף: זה התחיל כבר עכשיו, העובדים התקבלו במשרד, עדיין מתקבלים באגף האכיפה וההסדרה, ולכן היקף הפיקוח, עומק הפיקוח, מספר הפעמים שהדבר הזה מפוקח והתגובות – זמן התגובה לתלונות – הוא הרבה יותר מהיר.

אמנון כהן: מה קרה פה עכשיו, תספר.

אמנון כהן: מה שעכשיו יהיה בסדר, מה יהיה פה?

<רון בר יוסף: בתחום הזה של הרכבת אני יכול לומר לך, אני לא מתייחס לנשוא הביקורת, כי אני - - -

אמנון כהן: למה?

<רון בר יוסף: אני לא מכיר את זה פשוט.

אמנון כהן: לא, אתה באת פה לוועדת ביקורת, מה זה אתה לא מכיר?

<רון בר יוסף: המשרד הגיב על ה - - -

אמנון כהן: רון, אני מכבד אותך, אתה פקיד מכובד, אבל אתה בא לוועדה לענייני ביקורת המדינה, ואתה צריך להתייחס לדו"ח מבקר המדינה.

אמנון כהן: מה שכתבתם שם ומישהו כתב לא יודע מה, המבקר פנים שלכם, זה לא מעניין אותי.

אמנון כהן: מעניין אותי כרגע שאתה צריך לבוא בקיא במה שהצביע עליו הדו"ח, ואיפה אתה תיקנת או איפה אתה כשלת, שאתה הולך לתקן עכשיו, גם יכול להיות.

אמנון כהן: יכול להיות שבמערכת לא היה מספיק כוח אדם, יכול להיות.

אמנון כהן: אבל אתה צריך לבוא ולהתייחס לדו"ח.

<רון בר יוסף: אז אני רוצה להשיב בדיוק על מה שביקשת.

אמנון כהן: בבקשה אדוני.

<רון בר יוסף: הרי פרויקט הרכבת לא עצר בנקודה הזו והוא המשיך בעוד שני מקטעים, עם עוד שתי חברות, וכל הפעילות בהמשך שנעשית היום היא שונה בתכלית.

<רון בר יוסף: כל בקשה שאנחנו מקבלים נבדקת לעומק, גם על ידי התמ"ת וגם באמצעות צוות בין משרדי.

<רון בר יוסף: הצוות הבין משרדי שכולל את משרד הפנים, את רשות ההגירה, את משרד האוצר, נעזר גם במומחים.

<רון בר יוסף: ההקצאות נעשות גם על פי חוות דעת המומחים.

<רון בר יוסף: הן נעשות על פי גרף של צורך בעובדים יומי, אפילו אנחנו בהצעות הבאות שאישרנו, בחנו בכל יום ויום, ביקשו מהחברות שניגשו אלינו שיתנו לנו לגבי כל יום ויום כמה עובדים הם צריכים, בהתפלגות מקצועית, באיזה מקצועות הם צריכים את זה.

<רון בר יוסף: בחנו באופן פרטני, ברמה של בדיקת עיסוק, האם העבודות האלה יכולות או לא יכולות להתבצע על ידי עובדים ישראלים.

<רון בר יוסף: אני יכול לומר לך שבמקרים מסוימים לא אישרנו בכלל עובדים זרים.

<רון בר יוסף: פשוט לא אישרנו, למרות הלחץ של החברות, משום שמצאנו שיש עובדים שישראלים שיהיו מסוגלים לעשות עבודה.

<רון בר יוסף: למשל עבודה בהליך של קידוח-פיצוץ, הגענו למסקנה שאם החברה תתקדם בנתיב של השכר, היא תפגוש גם עובדים ישראלים.

<רון בר יוסף: זו אגב המדיניות - - -

אמנון כהן: אבל למה לא פיקחתם?

אמנון כהן: שם לא עמדתם בתנאים.

<רון בר יוסף: שם לא.

אמנון כהן: למה לא?

<רון בר יוסף: שם לא.

<רון בר יוסף: שם ההליך היה אחר.

אמנון כהן: לא, היה כתוב בהסכם שתמורת עובדים זרים כאלה וכאלה, יעסיק הקבלן כך וכך ישראלים, אבל אף אחד לא פיקח.

אמנון כהן: לא רק שלא פיקח, גם הקבלן לא קיבל שום קנס.

אמנון כהן: הוא אומר מה איכפת לי מה כתוב, אני אעשה מה שטוב לי.

אמנון כהן: מה עשיתם?

אמנון כהן: הקבלן קיבל לפחות קנס, שהוא יידע ופעם הבאה לא יעשה את זה?

<רון בר יוסף: לא, אבל - - -

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: ועל זה שהוא מחזיק כרגע 22 מיליון שקלים, שהוא לא משלם לעובדים, מישהו מפקח על זה?

<רון בר יוסף: על זה אנחנו מפקחים.

אמנון כהן: מה אתם מפקחים?

<רון בר יוסף: משום שמי שלא משלם שכר לעובדים - - -

אמנון כהן: שילם.

אמנון כהן: לא שילם את הכל.

אמנון כהן: הוא שילם.

<רון בר יוסף: אז אם הוא לא משלם שכר ..., הוא לא עובד בתנאים.

אמנון כהן: הדו"ח מציין 22 מיליון שקלים, שתוצאה מכך הוא חסך.

אמנון כהן: מה קורה?

אמנון כהן: מי מפקח שהוא ישלם את הכסף?

<רון בר יוסף: אני אומר, יש לנו היום את אגף ההסדרה - - -

אמנון כהן: שנייה, אז אני ספציפית מדבר לא על היום, על אתמול.

<רון בר יוסף: כן.

אמנון כהן: איך?

אמנון כהן: מה יהיה עם אותו קבלן שהוא קודם כל הביא, לא יודע, אנחנו טעינו כמדינה, כשר, והביאו בכובע אחר את העובדים.

אמנון כהן: בפועל לא שילם 22 מיליון שקלים, במידה והיה לו את הטופ של העובדים, 600 עובדים.

אמנון כהן: יכול להיות שהוא העסיק באותה נקודת זמן 400 עובדים, 450 עובדים, 480 עובדים וזה ירד קצת.

אמנון כהן: 16 מיליון, 17 מיליון, לא יודע, לפי תחשיב.

אמנון כהן: אבל כל שקל שמגיע לעובד הוא צריך לקבל, כי מחר אני צריך אותו.

אמנון כהן: מי מפקח כרגע שידאג שהקבלן מתחייב להעביר את הכסף.

אמנון כהן: אתם לא רוצים את הקבלן, בסדר, אני אומר כל עוד לא תשלם לעובדים, אתה את החלק שלך ממני, כמדינה, לא מקבלן.

אמנון כהן: אתה אל תעסיק את העובדים, בסדר.

אמנון כהן: אבל אתה יכול לדרוש ממנו – עד שאחרון העובדים לא יקבלו את השקל האחרון שלהם – אתה אלי אל תבוא בדרישות.

אמנון כהן: מי יכול לעשות את זה אדוני?

<רון בר יוסף: אנחנו יכולים לבדוק את זה מול כל העובדים - - -

אמנון כהן: מה לבדוק?

<רון בר יוסף: לבדוק אם קיבלו.

אמנון כהן: כל עובד?

<רון בר יוסף: כל עובד אם הוא קיבל את השכר כפי שמגיע לו.

<רון בר יוסף: למשל, אם הוא קיבל את השכר שעליו הוסכם, אם הוא הועסק לפי - - -

<שמואל גולן: הם נעלמו.

אמנון כהן: אבל הם נעלמו, בסדר.

אמנון כהן: הם נעלמו, הוא ברח, אז זה עניין שלו.

אמנון כהן: אני רוצה תשובה לוועדה לגבי אותן יתרות של 22 מיליון שקלים.

אמנון כהן: בסיכום הדברים תכתבי שאני רוצה לקבל מהתמ"ת דיווח - - -

<רון בר יוסף: הכלכלה.

אמנון כהן: כלכלה.

אמנון כהן: לגבי הפרויקט הזה איך שהוא נקרא, לגבי אותם עובדים שהועסקו בפרויקט ומגיע להם תקציבים, אפילו אם הועסקו כתעשייה, לא מעניין.

אמנון כהן: אני לא יודע אם כתוב בחוזה שהוא תעשייה, ועובד תעשייה מקבל זה וזה, אז לתת לו.

אמנון כהן: אם בשלב מסוים העברתם אותו מתעשייה לקבלן של בנייה ואז הסטאטוס שלו משתנה נגיד, אז גם, מה שמגיע, את ההפרשים.

אמנון כהן: חשוב לנו שהם מחר לא ידברו סרה על מדינת ישראל, כי אנחנו צריכים אותם מחר לדברים אחרים.

אמנון כהן: לכן קודם כל כיהודים אנחנו צריכים – ביומו תיתן שכרו.

אמנון כהן: את מה שמגיע – תיתן לו.

אמנון כהן: אסור לגזור ולעשוק את העובדים, וזה בכל הענפים, אפילו שהוא עובד זר.

אמנון כהן: הוא בא לעבוד ולהרוויח ואנחנו צריכים לתת לו.

אמנון כהן: אנחנו רוצים דיווח בפילוח הזה, מי הוא כשהוא נכנס.

אמנון כהן: הגדרה מי הוא כשהוא נכנס למדינת ישראל.

אמנון כהן: מצדי הקבלן צריך כבר לשלם לו, אפילו שהמכונה עדיין לא הגיעה, הוא כבר עובד.

אמנון כהן: אז מאותו יום, לפי שעות, הכל, עד השקל האחרון, הקבלן צריך לשלם.

אמנון כהן: אפילו אם הוא העסיק אותו בינתיים בחברה אחרת, לא יודע, כי אין עליהם פיקוח, יכול להיות שהם ברחו למקומות אחרים.

אמנון כהן: צריך למצוא אותם, לשלם להם את מה שמגיע להם.

אמנון כהן: וחשוב לנו מכל, אם הם כבר סיימו והם באו לפרק זמן מסוים, חייבים לתת להם את הכסף מה שמגיע להם ולהגיד להם תודה רבה ולהתראות, סיימת את השליחות שלך פה במדינת ישראל.

אמנון כהן: אז גם לדאוג ליציאתם, אבל לא לקפח אותם.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לקבל דיווח.

אמנון כהן: שבוע זה מספיק?

<רון בר יוסף: שבועיים.

אמנון כהן: תכתבי, תוך שבועיים דיווח לוועדה לענייני ביקורת המדינה, וגם למבקר, שיראה שאנחנו עומדים בדברים האלה.

אמנון כהן: למה אתם עצרתם עכשיו?

אמנון כהן: הקפאתם אמרתם, עד מתי?

אמנון כהן: בגלל הדברים האלה הקפאתם?

<רון בר יוסף: כן.

<שושנה שטראוס: בעיקר ההקפאה הייתה משום בהיתר וגם בהצהרות של החברה למדינה, היא אמרה שהיא מביאה צוות מיומן של עובדים שהם עובדים ביחד בכל העולם, הם הולכים מפרויקט לפרויקט בכל העולם, מכירים את המכונה וצריך את כל הצוות - - -

אמנון כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין, אם תרצי להתייחס, אני כמובן אתן לך, כי את יושבת ראש ועדת עובדים זרים, אז יש לנו ממשק בדברים.

אמנון כהן: אז אם יש לך פה דברים, אנחנו עושים ביקורת על דברים מסוימים.

מיכל רוזין: אני באתי ללמוד.

אמנון כהן: כן, עושים ביקורת על דברים מסוימים, כי זה אמנם פרויקט ייחודי, אבל אנחנו מדינה מתפתחת.

מיכל רוזין: זה משליך גם על - - -

אמנון כהן: כן, על דברים אחרים, על זה, ולכן ראיתי לנכון שחייבים פה גם לעשות דיון, למרות שהוא נראה כזה קטן, אבל הוא גדול.

אמנון כהן: 1.6 מיליארד שקלים לפרויקט הזה ספציפית, רק לפרויקט הקטן הזה ויש להם עוד כמה בקנה לכריית מנהרות ומנהור, ולכן אנחנו רוצים להזיז את הנושא הזה, שנפיק לקחים ולהבא זה לא יקרה.

אמנון כהן: אז קודם כל עובדים שהם מקצועיים, שגם נרצה בעתיד שיבואו, כי אנחנו לא עשקנו אותם.

אמנון כהן: אז נשלם את השכר שלהם כמו שמתאים להם.

אמנון כהן: לדאוג שהם ייכנסו באותו סטאטוס של בנייה, ואז יש לנו קרן שאני דואג גם שהם יקבלו את הכסף במטוס, שאני יודע שבסיום הפרויקט הוא יוצא החוצה.

אמנון כהן: המדינה כבר נתנה על זה את הדעת.

אמנון כהן: לא בכל הענפים זה מוסדר.

אמנון כהן: יש ענפים שזה לא מוסדר עדיין, אבל לאט לאט, המדינה למדה, כל פעם דברים חדשים.

אמנון כהן: אבל פה יש לנו מוכן, לכן פחות פיקוח צריך, פחות כוח אדם צריך לפקח.

אמנון כהן: עכשיו צריך לפקח על השכר.

אמנון כהן: מישהו צריך לפקח על השכר ובגלל שזה ממשק בין כמה משרדי ממשלה, אז אחד תמיד זורק על השני, ואנחנו עושים פה סדר, בעזרת השם.

אמנון כהן: נמצא את המינוח הנכון וכולם בסוף יידעו כל אחד בפאזל, איפה האחריות שלנו, שיהיו מסונכרנים.

אמנון כהן: לפעמים הם לא מתייעצים אחד עם השני.

אמנון כהן: גם לפעמים לא שותים אפילו קפה בלובי.

אמנון כהן: לא שותים.

אמנון כהן: אז בזכות הוועדה פה הם יושבים ביחד, שותים מים קרים, יש פה קפה מי שרוצה, תרגישו נוח.

אמנון כהן: אז מתי אתם תוודאו בתיאום עם משרד הכלכלה, שהם ישלמו את השכר, ואז אפשר לפתוח את ההקפאה, לא?

אמנון כהן: כי אני רוצה לבנות בסופו של דבר, אני בסופו של דבר רוצה להביא בשורה לעם ישראל, שתהיה בנייה, שתהיה כרייה, שתהיה רכבת.

אמנון כהן: להקפיא זה קל, בסדר.

אמנון כהן: כמה זמן זה מוקפא כבר?

<שושנה שטראוס: זה מוקפא כבר מדצמבר לדעתי.

אמנון כהן: חצי שנה.

אמנון כהן: הם לא עובדים?

<שושנה שטראוס: כן.

<שמואל גולן: כן, מאז שאנחנו פרסמנו את הדו"ח.

<ירון רביד: עובדים, מה זה לא עובדים?

אמנון כהן: רגע, אתם מתקנים אבל?

אמנון כהן: אני רוצה שמחר יתחילו לעבוד, חברה.

<ירון רביד: אז זה חלק מהנושא, יושב הראש.

<ירון רביד: אתה הערת בצדק, הקבלן כרגע נמצא בהליך מול רשות ההגירה, עם בדיקה של כל מה שקשור ל - - -

אמנון כהן: אנחנו לא נוותר לו על שקל, שיבין.

אמנון כהן: על שקל.

<ירון רביד: בסדר גמור.

אמנון כהן: לא על 22 מיליון, על שקל.

<ירון רביד: לא באתי להגן על הקבלן, אני רוצה לקדם את הפרויקט, אוקי?

<ירון רביד: אני לא מגן כאן על הקבלן, אני רק - - -

אמנון כהן: כן, אבל תגידו לקבלן שיושב ראש הוועדה אמר – אני אעקוב אישית שעל שקל לא יוותרו לו .

<ירון רביד: זה בסדר גמור, אני רק מציין שכמו שאמרת, אנחנו בסופו של דבר זקוקים לעובדים האלה על מנת להתקדם בעבודה.

אמנון כהן: ודאי, ודאי.

אמנון כהן: אז אתם בממשק עם משרד הכלכלה, ידידי, ותוך שבועיים זה יובא לוועדה.

אמנון כהן: אתם כבר תקבלו את זה עוד יומיים, כי הוא כבר ייתן לכם, מה שיש לו בקנה כבר מוכן יקבל.

אמנון כהן: תתחילו להזיז את הדברים האלה, גם בתנאים אחרים.

אמנון כהן: תעזרו, אתם ברכבת, תראו מה עדיין הוא צריך לתקן בליקויים.

אמנון כהן: אני רוצה לסיים את הפרויקט בזמן, כן?

אמנון כהן: מתי המסלול צריך להיות מוכן?

<ירון רביד: בתחילת שנת 2018.

אמנון כהן: אם לא נעכב.

<ירון רביד: נכון.

אמנון כהן: 2018.

<יעקב בליטשטיין: העיכוב העיקרי היום הוא תמיד עובדים זרים.

אמנון כהן: אבל אנחנו בסוף נגיע למצב שהמדינה תיתן כסף ואנחנו ניתן לכם אישורים, אשרות, והעובדים לא ירצו לבוא, כי עושקים אותם פה, אתה מבין?

אמנון כהן: לא ירצו לבוא.

אמנון כהן: המומחים האלה הם מיוחדים אמרתם, וגוף אחד רק מפעיל אותם, הם לא ירצו לבוא.

אמנון כהן: מה אני אבוא למדינת ישראל, מה אני משוגע?

אמנון כהן: חצי כסף לוקחים לי, אני צריך לעבוד אצל שר בבית להשלים את ההכנסה?

אמנון כהן: אתה מבין?

<יעקב בליטשטיין: צריך שתהיה הפרדה בין הנושא של האכיפה לבין הנושא של אישור עובדים זרים.

<יעקב בליטשטיין: כלומר, מי שפושע צריך להיענש.

אמנון כהן: כן, אבל פה אין ממשק מספיק טוב, לכן פה גם עושקים, גם זה, הכל ביחד נהיה, ברוך השם.

אמנון כהן: אוקיי, אז איפה אנחנו עומדים עכשיו?

<שושנה שטראוס: מה שרציתי לומר, שבפועל מה שיוצא מהדו"ח זה שהרווחים האלה נבעו מכך שמספר העובדים הזרים שאישרו לחברה להביא, הוא מספר גדול מדי, ובעצם החברה הייתה צריכה להביא מספר הרבה יותר קטן.

<שושנה שטראוס: לא שהיא תביא הרבה עובדים ותשלם להם או לא תשלם להם, אלא שצריכים להתאים את המספר שהיא באמת זקוקה לו, למציאות.

<שושנה שטראוס: וזה מה שהוועדה - - -

מיכל רוזין: מי נתן את ההיתרים?

אמנון כהן: הם נותנים את ההיתרים.

מיכל רוזין: בדיוק.

אמנון כהן: לא, אבל על פי המלצה שיש עבודת מטה שנעשתה במשרד האוצר, אבל לא קיבלו את עבודת המטה, קיבלו את עבודת היועץ של השר.

אמנון כהן: זו הייתה הבעיה פה, ולכן אני מבקש, היועץ ההוא כבר לא נמצא, השר גם התחלף, להיכנס למתווה שהצעתם אתם, ובפועל היום הדברים משתנים.

אמנון כהן: יכול להיות שגם אותה כמות של אנשים שהחלטתם אז, יכול להיות שהיא כבר לא רלבנטית עכשיו, כי אתה כבר בהליכה, אתה עובד, אתה לומד.

אמנון כהן: אתה גם אומר תשמע, אני כבר פה יכול להכניס יותר ישראלים.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לדאוג כחול לבן, לחברה.

אמנון כהן: צריך קודם כל להכניס את האנשים שלנו.

אמנון כהן: רק במידה ש - - -

מיכל רוזין: ---השירות התעסוקתי.

אמנון כהן: לא, לא, יש מסלול של עובדים.

אמנון כהן: גם התמ"ת עושה הכשרה תעסוקתית ומרוויחים יפה מאד בפרויקטים האלה, יפה מאד מרוויחים.

אמנון כהן: אז אני אומר, תכניסו גם את החברים, מרוויחים יפה מאד שם.

אמנון כהן: גם החרדים יכולים לעבוד, אלה שמסתובבים ועשו כבר צבא, תכניסו אותם לשם, והם מרוויחים יפה מאד שם, אני אומר לך.

אמנון כהן: אז ככה שכמה שיותר כחול לבן.

אמנון כהן: רק אם באמת ספציפיקה יש, ויש מישהו מיוחד שרק הוא יכול להפעיל את המכונה הזאת, אפילו הסומך שלו והתומך שלו שבאים לעזור, כמו נווטים כאלה במטוס, אז מי שעוזר יכול להיות גם משלנו.

<עמית סדן: אני רוצה להתייחס, אם אנחנו מדברים.

אמנון כהן: מה רוצה להתייחס?

אמנון כהן: תגמור את הבעיות.

מיכל רוזין: רגע, אני יכולה להוסיף שנייה לפני שהוא עונה, שיענה גם לזה.

אמנון כהן: כן, תוסיפי, בבקשה.

מיכל רוזין: לנושא ההפקדות, אנחנו גם בסבבים האלה על תחומים שונים.

מיכל רוזין: בנושא ההפקדות – האם אותם קבלנים טענו שאין להם איך להפקיד או אין להם איך להפריש, או שזה לא טענות - - -

אמנון כהן: אין טענה כזאת, לא.

אמנון כהן: יש קרן.

אמנון כהן: אם הם נכנסים למסלול - - -

מיכל רוזין: לא, הייתה בעיה קשה עם סיפור הקרן.

אמנון כהן: אז לא, אני לא מכיר.

מיכל רוזין: אז השאלה אם הייתה פה בעיה של הפקדה, ולכן - - -

אמנון כהן: בענפים אחרים את מתכוונת או לבנייה?

מיכל רוזין: אני למדתי מענפים אחרים ולכן אני שואלת האם זה קיים גם בבנייה.

אמנון כהן: בענפים אחרים יש בעיה.

<שושנה שטראוס: הנושא של הפיקדון נקבע במדינה רק לעובדים שמגיעים לפי מכסה מסוימת.

<שושנה שטראוס: היום זה עד - - -

אמנון כהן: למכסה לתחום או מכסה בכלל.

<שושנה שטראוס: ...

<שושנה שטראוס: ומועסקים על ידי קבלני כוח אדם בעבודות מסוימות לבנייה.

<שושנה שטראוס: עכשיו, העובדים האלה לא הגיעו לפי המכסה בענף הבנייה, הם לא מועסקים על ידי קבלני כוח אדם, כמו העובדים האלה, שהם יכולים לעבור בין מעסיקים, הם יכולים לעבור לקבלן כוח אדם אחד ובין קבלני בניין, וזו מטרייה אחרת.

<שושנה שטראוס: פה רצו להביא קבוצה של מומחים, הייתה אמורה להיות קבוצה אורגנית של צוות שעובדים עם חברה איטלקית שמומחית לבנייה הזו.

<שושנה שטראוס: צוות אחד שמגיע לפה, עובד ויוצא.

<שושנה שטראוס: ולכן, מאחר שהמטרייה הייתה שונה, לא הייתה סיבה להחיל עליהם את הפיקדון.

<שושנה שטראוס: מה גם שהפיקדון משקף את פיצויי הפיטורין שממילא העובדים צריכים לקבל בסוף התקופה.

<שושנה שטראוס: זאת אומרת זה לא חיסכון, זה פשוט שהם משלמים את זה מדי חודש לרשות ההגירה, כי הם נשארים אצל קבלן אחד, לעומת העובדים שמניידים בין קבלנים שונים, ואז חשוב שתהיה להם את הקרן במקום אחד.

<שושנה שטראוס: כל עובדי הסיעוד במדינה, 45,000 עובדי התעשייה שהיו פה, היום זה מספרים קטנים, עובדים זרים למסעדות, עובדים זרים לחקלאות, אין לאף אחד מהם היום הסדר פיקדון, אבל המדינה מנסה עכשיו להחיל את ההסדר הזה.

<שושנה שטראוס: אנחנו חושבים שזה הסדר טוב.

<שושנה שטראוס: אז במקרה הספציפי הזה, למרות שיש לקבלן חובה, מאחר שהם עובדים בישראל, לעמוד בכל תנאי העבודה של הישראלים וכל ההנחיות של ההסכמים הקיבוציים החלים, ובכלל זה פיצויי פיטורין בסוף התקופה, אם מגיע לעובד, לא נכלל מלכתחילה הסדר של הפיקדון.

<שושנה שטראוס: בעקבות הביקורת של המבקר - - -

<שמואל גולן: לא נכלל מהסיבה שהגדירו אותם במקום פועלי בניין, פועלי תעשייה, שלא מחויבים.

אמנון כהן: ואז נגמר, ואז הוא בורח.

<שמואל גולן: אז גם אפשר להוציא - - -

מיכל רוזין: אז למה פועלי תעשייה לא מחויבים לפיקדון?

<שמואל גולן: כי היא אומרת לך, שחלק מהגופים עדיין לא מחויבים.

<שושנה שטראוס: אין הסכם.

אמנון כהן: מתי זה ייכנס לאט לאט?

מיכל רוזין: אז זו בעיה.

מיכל רוזין: כאילו, לא יכול להיות שיש מצב כזה שחלק מהעובדים - - -

אמנון כהן: יש עבודת מטה בנושא?

אמנון כהן: מי אדוני?

<שי סומך: אני ממשרד המשפטים.

אמנון כהן: משרד המשפטים, הגעת?

אמנון כהן: מה שלומך?

<שי סומך: בסדר גמור.

אמנון כהן: למה לא מסדירים באמת את כל הענפים, שייכנסו לקרן ושיהיה מסודר?

אמנון כהן: גם חקלאות, גם סיעוד.

אמנון כהן: יש לי דו"חות קשים גם על נושא הסיעוד, תבין, שהעובדים באים לפה בשביל משפחת הנכס X, הוא רואה את הנכה, בורח, והוא עוד חודשיים מחכה עכשיו כדי לעבוד בתור מלצר, אתה מבין?

אמנון כהן: אם אין פיקדון, אם אין דרך.

אמנון כהן: עוד פעם, אני לא רוצה שיעשקו חס וחלילה, ראית את הראייה שלי, אני רוצה שהם יקבלו את הכסף, הכל, אבל למה לא להסדיר?

אמנון כהן: הרי צריך כשבן אדם בא הוא צריך מראש לראות את התמונה של הבן אדם, אפילו בוידיאו, בסקייפ,שהוא בא לטפל רק בבן אדם הזה.

אמנון כהן: או זה – או חזרה.

אמנון כהן: הוא צריך לראות את זה ככה, ואנחנו נתקלים בזה.

אמנון כהן: ואז למעשה הוא בא, הולך עוד פעם, לא אמרתי לשרים, יש יועצים משפטיים גם שהעובדים יכולים ללכת אליהם.

אמנון כהן: כל מיני.

<שי סומך: זו שאלה שגם אני שואל אותה.

אמנון כהן: את מי?

<שי סומך: את מי?

<שי סומך: את מי שמוסמך לעדכן את התקנות.

אמנון כהן: רגע, רגע, משהו מונע ממך?

אמנון כהן: שרת המשפטים?

<שי סומך: שרת המשפטים לא מוסמכת ל - - -

אמנון כהן: אז מי צריך להתקין?

<שי סומך: אבל אולי אני - - -

אמנון כהן: שנייה, שנייה, הנושא הזה חשוב לי, כי יש לי דיונים אחרים על הסיעוד, שמשפחות בוכות לי, כל יום אני מקבל מיילים לכאן, שחיכו לעובד זר, התפללו הרבה תפילות, כי הבירוקרטיה ברוך השם אצלנו, חודשיים-שלושה אפילו לפעמים.

אמנון כהן: יש עוד אחד שכל רגע בא לפה.

אמנון כהן: חודשיים שלושה.

אמנון כהן: סוף סוף הגיע, הגיע המשיח, כמו משיח בשביל המשפחה, אנחנו בתשעה באב בשבוע הזה, אנחנו מחכים שבית המשפט ייבנה.

אמנון כהן: הוא חושב שהמשיח הגיע, האיש או האישה, לא משנה מה, הגברת שהגיעה רוצה לתת שירות, ראתה, ברחה.

מיכל רוזין: טוב, אי אפשר גם לכבול אנשים, גם זכותנו לבוא לעבוד, גם אנחנו באים בבוקר לעבודה - - -

אמנון כהן: לאיפה?

אמנון כהן: אבל הוא בא ספציפית למשפחה.

מיכל רוזין: בסדר.

אמנון כהן: אין לי בעיה, לא רוצה, חזרה.

אמנון כהן: לא ילך למשפחה אחרת, לעשירים יותר.

אמנון כהן: לא.

<עמית סדן: לענות לנושא הפיקדון?

<עמית סדן: כי זה שני דברים נפרדים.

אמנון כהן: גם רוצה פיקדון, למה לא?

<עמית סדן: הפיקדון לא מונע מעבר של עובדים ממקום למקום.

אמנון כהן: טוב, אבל אני רוצה להסדיר את הנושא הזה.

אמנון כהן: אתה ממשרד המשפטים, תגיד לי אל מי לפנות.

אמנון כהן: אני יש לי בעיה באמת יש לי הרבה דו"חות על הנושא הזה.

אמנון כהן: תנחה אותי.

אמנון כהן: תחכים אותי.

אמנון כהן: אני ותיק פה בבית הזה, אבל אני לא מצאתי את הנוסחה המתאימה.

<שי סומך: אני מצטער, להנחות אותך לעשות כבילה אני לא יכול להנחות.

אמנון כהן: לא כבילה, אמרתי פתרון.

אמנון כהן: אמרתי פתרון.

אמנון כהן: לא כבילה, חס וחלילה, אנחנו מדינה דמוקרטית.

אמנון כהן: אנחנו חופש פולחן, הכל חופש.

אמנון כהן: בסוף אני הכי סובל מהחופש, אתה מבין?

אמנון כהן: תיתן לי כלי, אני רוצה להסדיר את הנושא.

אמנון כהן: אמרתי, הכל מותר, סקייפ הביתה, תמונות, הכל, שהבן אדם שבא יידע, הוא כבר הפנים, הוא אומר אני בא בשביל הבן הזה.

אמנון כהן: אני בא כשליח, לא רק כסף.

אמנון כהן: אני בא לעזור לבן אדם הזה.

אמנון כהן: עכשיו עוד פעם, יש ברירה, או הבן אדם הזה, או חזרה הביתה, אין לי בעיה.

אמנון כהן: אני לא כופה עליו כלום, אבל הוא צריך לבוא במטרה.

אמנון כהן: אתה יכול לעזור לי איך אני יכול לעשות את זה?

<שי סומך: אני חושב שמשרד הפנים יכול לעדכן לגבי כמה מהלכים שהוא עושה בעניין הזה, שהם מאוזנים.

אמנון כהן: הם לא מספיק טובים.

<שי סומך: אבל אלה המהלכים שנקבעו בחוקי העבודה - - -

אמנון כהן: הבנתי אותך.

אמנון כהן: תדבר בנושא הזה עכשיו.

<שי סומך: אני אדבר על פיקדון?

אמנון כהן: תדבר על פיקדון.

מיכל רוזין: זה חשוב.

מיכל רוזין: למה זה לא מוסדר לכל הענפים ומה עושים?

אמנון כהן: אולי זה לא מתאים, תיכף נראה.

<שי סומך: קודם כל הפיקדון זה כלי מצוין שכולם מרוויחים ממנו – גם העובדים מקבלים את הזכויות שלהם וגם אחר כך העובדים עוזבים ברצון, בלי משטרת הגירה, בלי משמורת, לא צריך לכלוא אותם בשום מקום, לא צריך דיונים אינסופיים לגבי הרחקה.

<שי סומך: זה כלי מצוין.

<שי סומך: למשל בבנייה, בין 96% ל-97% מהעובדים שרבים מהם הם מסין, עזבו את הארץ בזמן כדי לקבל את הפיקדון.

<שי סומך: זאת אומרת זה הסדר פשוט מצוין.

אמנון כהן: למה זה לא עובד בתעשייה?

<שי סומך: זה גם לא עובד בסיעוד ובחקלאות.

אמנון כהן: למה?

<שי סומך: זו שאלה מצוינת, גם אני מצטרף לשאלה הזאת.

<שי סומך: למשל בהליך הקודם-, יש כל מיני סיבות.

<שי סומך: בכנסת הקודמת הייתה הצעת חוק פרטית של שי חרמש - - -

אמנון כהן: אתם התנגדתם.

<שי סומך: לא, ממש לא.

אמנון כהן: לא?

<שי סומך: שהממשלה הצטרפה אליה ואפילו ביקשה להרחיב אותה גם ל - - -

אמנון כהן: אז מה, אתם צריכים אותנו?

אמנון כהן: אתם הממשלה, תעשו.

אמנון כהן: שי חרמש לא פה, אבל הממשלה פה.

<שי סומך: אבל הכנסת צריכה לאשר.

<שי סומך: בסופו של דבר - - -

אמנון כהן: אנחנו נאשר, רק תביא.

<שי סומך: נשמח מאד שתסייעו בעניין הזה.

<שי סומך: הכנסת בסופו של דבר לא אישרה את הצעת החוק.

אמנון כהן: בואו נעשה את זה ביחד – ועדת עובדים זרים, ועדת ביקורת תעשה ביחד.

אמנון כהן: לא, אבל אתם לא צריכים אותנו, הממשלה לא צריכה אותנו.

אמנון כהן: הממשלה אפקטיבית מאד היום.

אמנון כהן: רובה חדשה אמרו שהביאו.

<שי סומך: בסדר.

<עמית סדן: אני יכול להוסיף, נדרשות הקלות של שרי הפנים ושרי הכלכלה - - -

אמנון כהן: איציק, תוציא לי את החוק הזה של שי חרמש, איך נקרא החוק?

<עמית סדן: לא, לא צריך.

אמנון כהן: אם יש לך פתרון.

<עמית סדן: הכל זה תקנות של שר הפנים ושר הכלכלה.

מיכל רוזין: בוא תסביר איפה זה תקוע, מה הבעיה?

<עמית סדן: במהלך החמש שנים האחרונות נעשו אין ספור ניסיונות מצד הממשלה להביא את הדבר הזה, כל פעם זה נתקע בשלב אחר, של הממשלה נגד הפקידות.

<עמית סדן: פעם אחת אצל השר הזה לגבי ענף מסוים שהיה לו אינטרס פה ופעם אחרת לגבי השר ההוא בגלל אינטרס שהיה.

אמנון כהן: אם תביאו לכנסת, אנחנו נכריע.

<עמית סדן: זה כבר הגיע פעם אחת לוועדת העבודה והרווחה ושם זה איך שהוא נפל.

<עמית סדן: יש הרבה התנגדות לדבר הזה מצד כל מיני גורמים.

אמנון כהן: אינטרסנטים יש.

<עמית סדן: אז זה לא שאנחנו לא רוצים את זה, אנחנו פועלים כבר שנים להשיג את הדבר הזה.

<עמית סדן: שי כבר - - -

אמנון כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין, אנחנו בשיתוף פעולה נמצא את החוק, נראה אם הוא מתאים לאופי של החוק הזה.

אמנון כהן: אנחנו נעזור, באמת יש מאבקים ואז אולי נעביר את לא לוועדת העבודה והרווחה, נעביר את זה לוועדת הביקורת, או לוועדה שלך.

אמנון כהן: את יכולה לחוקק חוקים בוועדה שלך?

מיכל רוזין: מותר לי בהחלט, רק אנחנו באופוזיציה, אז לא בטוח שייתנו לנו.

אמנון כהן: לא, אבל יש אינטרס לממשלה פה, יש אינטרס לממשלה.

אמנון כהן: הפקידות בעייתית.

מיכל רוזין: זה לא בדיוק, לא, לא, לא.

מיכל רוזין: לי זה נשמע הפוך פה.

מיכל רוזין: אני שומעת דברים אחרים.

מיכל רוזין: דווקא הפקידות רוצה והשרים עצרו, אבל אני לא - - -

אמנון כהן: לא, הוא אומר שזה נתקע בוועדת העבודה.

<עמית סדן: פעם אחת.

<עמית סדן: כל פעם בשלב אחר.

<עמית סדן: אני אומר, זה עוד לא הובא לפתחם של השרים החדשים.

מיכל רוזין: צריך לשמוע את הסיבות למה זה נתקע כדי להבין.

אמנון כהן: אנחנו נלמד את זה, אוקיי, אנחנו נלמד את זה.

אמנון כהן: זה בשבילנו.

אמנון כהן: אוקיי, בואו נתקדם הלאה לנושא שלנו.

אמנון כהן: האוצר, מה אתה עושה בנושא שלנו?

<עמית סדן: אני רוצה להגיד שאם אנחנו מסתכלים ככה קצת על מה למדנו - - -

אמנון כהן: אני רוצה לקדם את הפרויקט גם, לא לתקוע.

<עמית סדן: כן, כן.

<עמית סדן: אני רוצה להגיד שבפרויקט הבא שבחנו, אלף עשינו עבודת מטה.

<עמית סדן: יש לנו צוות בין משרדי של רשות ההגירה, משרד הכלכלה ואנחנו שמתייעצים.

אמנון כהן: עם הרכבת התייעצתם?

<עמית סדן: הרכבת – אנחנו כל פעם מביאים נציג של הגוף הרלבנטי.

<עמית סדן: זה לא בהכרח הרכבת.

אמנון כהן: כן, כן, בסדר.

אמנון כהן: שיהיה שותף, שיידע איפה הוא עומד.

<עמית סדן: ויושבים עם החברה, באמת עושים עבודה שיכול להיות שאורכת זמן לפעמים, אבל לפחות העבודה נעשית בצורה - - -

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: ההמלצות שלכם מתקבלות או שאצל היועץ עוד פעם.

אמנון כהן: יש יועץ אחר עכשיו.

<עמית סדן: אלף שינינו קצת גישה בהיבט של עידוד תעסוקת ישראלים, בגלל שכמו שאמרת, הבנו שזה פרויקטים הולכים להיות פה ורק לצומח ולגדול לאורך השנים.

<עמית סדן: אם עכשיו אנחנו לא נעצור כניסה מאסיבית של עובדים זרים, גם לא ייווצר פה שוק של עובדים ישראלים.

<עמית סדן: וירון צודק, היום אין הרבה עובדים ישראלים שעובדים בקידוח ופיצוץ.

אמנון כהן: אז למה לא מלמדים את החרדים את הדברים האלה.

אמנון כהן: למה תמיד את השוליים?

אמנון כהן: זה דברים שמתאימים לחרדים.

אמנון כהן: משרד הכלכלה - - -

<עמית סדן: יכולים להרוויח מזה הרבה מאד כסף.

אמנון כהן: יש לי שדולה לעידוד תעסוקה.

<קריאה: לא, כי הם לא באים לעבוד.

<קריאה: ישראלים לא באים לעבוד.

אמנון כהן: הם יודעים לעבוד.

<קריאה: המשכורות שהיום מציעות החברות הן משכורות יחסית גבוהות.

אמנון כהן: אני יודע, לכן אני אומר.

<קריאה: אבל לא באים ישראלים.

אמנון כהן: יש לי שדולה לעידוד תעסוקה במגזר החרדי.

אמנון כהן: אז אנחנו פה בשיתוף הפעולה הזה, אנחנו ניקח קבוצה של חסידים, נכשיר אותם, נביא את המומחים שיידעו ללמד אותם, על הכלים, על הדברים.

אמנון כהן: הנה יוזמה שלנו.

אמנון כהן: משהו מתוק ייצא מהדבר הזה.

אמנון כהן: יש לי שדולה שהקמתי, השר יהיה נוכח באחת השדולות.

אמנון כהן: איציק, תרשום לך את זה.

אמנון כהן: איך נקרא המקצוע הזה?

<עמית סדן: כרייה.

אמנון כהן: טוב, נושא של כרייה, כי אנחנו נצטרך לעשות עוד הרבה תשתיות במדינת ישראל.

<קריאה: עבודות כרייה במנהור.

אמנון כהן: תכתוב: עבודות כרייה במנהור, שאנחנו נעשה פרויקט כזה בהשתתפות המדינה בוודאי, ואיזו שהיא מכללה תקבל את הדבר הזה.

אמנון כהן: אולי נעשה פנים מפעלי.

אמנון כהן: אולי ששפיר הזה, או החברה ההיא, שתהיה שותפה, שגם תעסיק אותם אחר כך.

אמנון כהן: המטרה שלנו היא להכשיר – ולהעסיק אותם, בעזרת השם, זה מה שחשוב.

<עמית סדן: אני רוצה להשלים את הנקודה.

<עמית סדן: בהיתר הבא שנתנו לחברת מינרב, נתנו היתר מאד מאד נקודתי, רק לעובדים שנמצאים ממש בתוך מכונת ה-TBM עצמה, כי מכונת ה-TBM, לפי מה שאנחנו מבינים, זו מכונה לפרויקטים מאד נקודתיים, זה לא משהו שהוא רחב כמו הכרייה וקידוח ופיצוץ.

<עמית סדן: שם המספרים מאד ממוקדים ומספרים הרבה יותר נמוכים, וזו המדיניות שכרגע אנחנו הולכים איתה.

אמנון כהן: אחד שלמד 14 שעות גמרא ביום, זה קטן בשבילו ללמוד דברים כאלה.

אמנון כהן: קטן מאד בשבילו ללמוד דברים כאלה.

<עמית סדן: יבורך כל עובד ישראלי שייכנס לזה.

אמנון כהן: כן, עכשיו לגבי הפרויקט הזה, אתם תעזרו למשרד הכלכלה לגבי התקציב.

אמנון כהן: אתם יכולים להקפיא את הכסף עד שהוא לא יגיד שהכסף שולם וכל הדברים?

אמנון כהן: אפשר לעשות את זה?

אמנון כהן: בממשק, בינינו.

אמנון כהן: כאילו אתם לא תשלמו לעובדים, הקבלן ישלם לעובדים, אבל הוא יגיד לכם – שילמו עד אחרון העובדים, עכשיו אתה את המנה הבאה תשלם.

אמנון כהן: אפשר לעשות את זה?

<עמית סדן: לשלם לחברה?

<עמית סדן: לשפיר?

אמנון כהן: שנייה.

אמנון כהן: שפיר נגיד מדווחת כרגע - בצומת הבא מגיע לי 50 מיליון שקלים על ההתקדמות שלי, ואתה אומר לה – אתה לא שילמת כרגע את התנאים כאלה וכאלה, אני לא יודע אם זה 22 מיליון שקלים, יכול להיות בסופו של דבר חלק מהעובדים ברחו ומגיע רק 2-3 מיליון, אני לא יודע.

אמנון כהן: אבל אני סומך על משרד הכלכלה שהוא יעשה עבודה תוך שבועיים נגיד, ואז הוא אומר – החוב לעובדים של החברה הזאת שמעסיקה הוא כך וכך סכום, והיא צריכה לדאוג שהיא משלמת את זה.

אמנון כהן: רק אחר כך אתה אומר לו – אני משחרר לך את ה-50 מיליון שקלים.

אמנון כהן: לא יודע, 40 מיליון, 30 מיליון, כמה שיש.

אמנון כהן: אפשר לעשות דבר כזה?

<עמית סדן: זו שאלה מורכבת שאני לא יודע לענות עליה כרגע.

אמנון כהן: משרד המשפטים, אפשר?

<שי סומך: זה תלוי - - -

אמנון כהן: אם עשקו את העובדים.

אמנון כהן: אני אומר יש פה סכום שהקבלן לא שילם לעובדים.

אמנון כהן: הקבלן לא שילם לעובדים תנאים סוציאליים כאלה ואחרים.

אמנון כהן: עכשיו, אני אומר – בשוטף מגיע לו כסף בצמתים שהוא עומד, הקבלן.

אמנון כהן: הקבלן מגיע לצומת הבא נגיד בעוד שבועיים ומגיע לו כסף לקבל על פי ביצוע שלו, ואישרו לו כל מי שצריך לאשר – 50 מיליון שקלים.

אמנון כהן: אבל יש חוב שהוא לא שילם לעובדים 22 מיליון שקלים.

<שי סומך: זה תלוי בהסכם.

<שי סומך: קשה לי להאמין שבהסכם יש התייחסות לזה.

<שמואל גולן: בואו נעמיד את הדברים על דיוקם.

<שמואל גולן: הכסף הזה היה צריך להיות פיקדון ל - - -

אמנון כהן: אבל הוא לא שם.

<שמואל גולן: הוא לא שם את הכסף בצד.

<שמואל גולן: זה לא אומר ש - - -

אמנון כהן: הוא שילם?

<שמואל גולן: את זה אנחנו לא יודעים, כי אנחנו עוד לא הלכנו לפועלים הזרים.

אמנון כהן: אנחנו מסמיכים את משרד הכלכלה.

אמנון כהן: אם אתם אומרים שזה היה אמור רק לפיקדון, אבל כסף העובדים קיבלו, את מלוא הכסף קיבלו – מקובל עלי.

אמנון כהן: רק אחר כך אתה תשלם.

אמנון כהן: זה מה שאני רוצה לסגור בינינו, שאם מגיע שקל אחד לעובדים – קודם כל לדאוג לעובדים שיקבלו את הכסף, רק אחר כך המדינה תשלם לו את המלאי הבא.

<עמית סדן: אני לא משפטן, אבל אני מאמין שאני לא יכול לעכב תשלומים אם לא הוכחתי שהוא פשע.

אמנון כהן: אז הוא נותן לך הוכחה.

<עמית סדן: אם הוא נותן הוכחה, אז - - -

אמנון כהן: הוא נותן לך, כן, כן.

<עמית סדן: אז צריך לפתוח בהליכים פליליים.

אמנון כהן: אתה רק מעכב כרגע, רק מעכב.

אמנון כהן: אתה אומר יש בדיקה שעושים - - -

<ירון רביד: אדוני יושב הראש, יש פה איזה שהוא בלבול.

<ירון רביד: קודם כל מילה רגע על הפיקדון.

<ירון רביד: שוב, אני לא באתי ממקום של להגן על הקבלן, ואם הוא לא עמד בכללים של ההיתר, אז צריך לפעול מולו בכל האמצעים שהחוק מקנה.

אמנון כהן: אוקי, זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

<ירון רביד: אבל רק לעשות סדר: אחד, העבודה עצמה, ושוב, אני לא רוצה להיכנס לוויכוח ארוך, היא עבודה מתועשת.

<ירון רביד: אני מזמין אותך גם לבקר, מדובר יותר במפעל תעשייתי מאשר בבנייה הלכה למעשה.

אמנון כהן: אבל פה יש מחלוקת, אתה יודע את זה.

<ירון רביד: זה בסדר גמור, אני אומר את עמדתי המקצועית וזכותכם לחלוק עליי.

אמנון כהן: אוקיי, אוקיי.

<ירון רביד: אני חושב שזה מפעל מתועש.

<ירון רביד: אפשר לבוא גם ולראות את תהליך הייצור.

אמנון כהן: מאה אחוז, תתקדם.

<ירון רביד: זו נקודה אחת.

<ירון רביד: נקודה שנייה, מה שהתייחס כאן עמית, ההסכם שלנו הוא תשלומים בגין עבודה שבוצעה.

<ירון רביד: אנחנו דרך ההסכם לא אוכפים חוקים אחרים שהמדינה מקיימת למול הקבלן, ואמרנו - - -

אמנון כהן: זאת אומרת הוא יכול לעשוק את העובדים שלו, לא לשלם להם שקל - - -

<ירון רביד: אני אומר יותר מזה, אם הקבלן בהיתר עצמו - - -

אמנון כהן: בסוף יהיו משפטים, עניינים - - -

<ירון רביד: בהיתר עצמו לדעתי יש גם סנקציות פליליות אפילו, אם הוא לא מקיים את ההיתר.

אמנון כהן: מי אוכף?

<ירון רביד: יחידת האכיפה.

אמנון כהן: אבל היא הקפיאה עכשיו בגלל זה.

אמנון כהן: אבל בסוף אתה סובל, כי היא הקפיאה את העבודה.

<ירון רביד: אז זו הערה - - -

אמנון כהן: מה הערה?

אמנון כהן: תשלמו.

אמנון כהן: תשלמו לעובדים.

אמנון כהן: זה מה שאני אומר.

<ירון רביד: בסדר גמור.

אמנון כהן: מה בסדר גמור?

אמנון כהן: תעזור לעניין.

<ירון רביד: לא, אבל אני רק אומר, אני לא יכול אבל לא לשלם עבור עבודה שבוצעה.

<ירון רביד: זה יעצור עוד יותר את ה - - -

אמנון כהן: לא לשלם שקל אם הוא לא שילם את המשכורת.

אמנון כהן: לא נשלם שקל, מה זה הדבר הזה?

אמנון כהן: מה זה, לעשוק את האנשים?

אמנון כהן: אנחנו נדאג שהעובדים יקבלו - - -

<ירון רביד: אבל אנחנו לא יודעים בוודאות שהוא לא שילם.

אמנון כהן: אבל הוא ייתן לכם, משרד הכלכלה.

<ירון רביד: בסדר.

אמנון כהן: אז מה?

אמנון כהן: לא תהיה מסונכרן?

<ירון רביד: לא, אבל יוצאים כאן מראש מהנחה שהוא לא שילם את ה - - -

אמנון כהן: שקל הוא לא שילם, מאה אחוז.

אמנון כהן: שקל.

<ירון רביד: בסדר.

אמנון כהן: בסדר.

אמנון כהן: אז הוא יגיד לך הכל בסדר.

אמנון כהן: שולם.

אמנון כהן: כל אחד קיבל את תקציבו.

אמנון כהן: בסדר.

אמנון כהן: אנחנו כותבים בפרוטוקול בסיכום שאנחנו מבקשים לעצור את כל התקציבים שמגיעים לקבלן הביצוע, כל עוד משרד הכלכלה לא יביא דו"ח ויגיד ששולם לכל העובדים.

אמנון כהן: אם צריך לשלם, שקודם כל ישולם לעובד.

אמנון כהן: אם לא – משוחרר הכסף.

<ירון רביד: אז אני רק מציע שאנחנו נבדוק את זה.

<ירון רביד: לדעתי - - -

אמנון כהן: לא, אני קודם כל עוצר.

אמנון כהן: לא, אתה לא תשלם לו.

<ירון רביד: לא, יושב הראש, אני רק אומר, אני לא חושב שיש לנו מנגנון חוזי כזה היום.

אמנון כהן: אני לא יודע.

אמנון כהן: הוועדה ביקשה, מה אתה, תזרוק עלי.

אמנון כהן: אני יושב ראש הוועדה.

אמנון כהן: שיתבע אותי לבית המשפט.

אמנון כהן: עזוב אותך.

<יעקב בליטשטיין: אני - - -

אמנון כהן: לא, לא, אתה לא מדבר.

אמנון כהן: אתה צריך לשלם לעובדים.

<יעקב בליטשטיין: רגע, אני לא משלם, אני משרד התחבורה.

אמנון כהן: עוד יותר טוב.

<יעקב בליטשטיין: אני לא משלם.

אמנון כהן: איך אישרתם שם?

<שמואל גולן: הם לא מעורבים.

אמנון כהן: מה הרכבת?

אמנון כהן: הם אחראים על הרכבת.

<שמואל גולן: אחראים על הרכבת.

<שמואל גולן: הם לא מעורבים.

<יעקב בליטשטיין: קודם כל בוא - - -

אמנון כהן: שנייה, שנייה, מה אתה רוצה להגיד?

<יעקב בליטשטיין: על הנושא הזה של לעצור עכשיו תקציבים לחברה - - -

אמנון כהן: לעצור את התקציב כל עוד לא ישלמו לעובדים.

<יעקב בליטשטיין: אני חושב שקודם כל צריכים לעשות בירור שאכן באמת לא שולם ואחרי זה לתת החלטה.

אמנון כהן: שבועיים.

<יעקב בליטשטיין: כי אי אפשר לעצור כרגע את הכלים - - -

אמנון כהן: עוצרים כסף אמרתי, לא את הפרויקט.

<יעקב בליטשטיין: אבל אתה תעצור את הכלים ואנחנו - - -

אמנון כהן: דוחים לעוד שבועיים.

<ירון רביד: לא, אין מה לדחות את התשלום, יושב הראש.

<ירון רביד: אם כבר הפוך.

<ירון רביד: אם במצב שבו אכן לא שולם השכר, שוב, אחד – חוזית יש לנו בעיה כזאת, אז מה זה לזרוק עליך?

<ירון רביד: אתה יושב ראש ועדת ביקורת המדינה, אתה יכול להגיד לקבלן, אבל היחסים החוזיים הם ביני לבינו.

<ירון רביד: זה אחד.

<ירון רביד: שתיים, אם באמת יש הפרה, אז נבחן מה אפשר לעשות.

אמנון כהן: לא, לא.

<ירון רביד: דרך אגב, יש כלים שהם לא הכלים החוזיים של הרכבת למול הקבלן, אלא כלים של המדינה בהיתר עצמו.

<ירון רביד: ואני אומר גם כאן, אני לא באתי להגן על הקבלן, אני מקדם - - -

אמנון כהן: אבל כרגע זה מוקפא גם ככה, יקירי.

<ירון רביד: אז על זה הערתי מקודם, זו בעיה קשה.

אמנון כהן: זה ימשיך להיות מוקפא, ואף עכשיו אני מקצין את זה עוד יותר, לא רק מוקפא מבחינת להביא עובדים אחרים, אלא גם מוקפא בתשלום לקבלן, כל עוד לא ישלם.

<ירון רביד: אז אנחנו פוגעים בעבודה.

אמנון כהן: בסדר, שבועיים.

<ירון רביד: ובפרויקט.

<ירון רביד: כדאי לדעת את זה, יושב הראש.

אמנון כהן: שבועיים.

אמנון כהן: משרד הכלכלה אמר שבועיים.

אמנון כהן: אתה היית צריך לבוא לפה ולהגיד לי שכולם קיבלו את הכסף.

<ירון רביד: אבל אני אומר שוב, אני לא סנגור - - -

אמנון כהן: אני לא יודע.

אמנון כהן: אתה לא עשית עבודה, אתה בא אלי?

אמנון כהן: אתה צריך להגיד לי – אדוני, כתוב בפיקדון 22 מיליון - - -

<ירון רביד: אבל זה לא התפקיד שלי לבדוק.

אמנון כהן: בסדר, אז התפקיד שלי הוא להגן על העובדים בסופו של דבר.

<ירון רביד: עם זה אני מסכים.

אמנון כהן: אז זהו.

<ירון רביד: יש יחידה של האכיפה, היא צריכה לבדוק - - -

אמנון כהן: יקירי, כל אחד עושה את עבודתו.

אמנון כהן: אתה תדאג לרכבת, תדאג שיהיה.

<ירון רביד: מאה אחוז.

אמנון כהן: הוועדה לעובדים זרים צריכה לטפל שהכל פועל לפי רישיון.

<ירון רביד: נכון.

אמנון כהן: כרגע התהליך מוקפא מבחינתם.

אמנון כהן: אני רוצה להכשיר את הדרך.

אמנון כהן: מה הדרך?

אמנון כהן: שמשרד הכלכלה יבחן את כל העובדים האלה, יראה אם מגיע או לא מגיע.

אמנון כהן: יכול להיות שלא מגיע.

אמנון כהן: יכול להיות שזה רק צריך להיות פיקדון.

אמנון כהן: יכול להיות שבפועל אתה אומר אדוני, אני מוכיח לך, הנה, היו כך וכך עובדים, כל אחד קיבל את מה שמגיע לו, הכל מסודר.

אמנון כהן: אבל הוא בודק.

<ירון רביד: זה ברור שהוא בודק.

אמנון כהן: אוקיי.

אמנון כהן: הוא רצה שבועיים זמן.

אמנון כהן: אז אני אומר – במהלך השבועיים האלה ההקפאה שלהם תישאר, ואני גם מוסיף ששקל אחד מהמדינה – הקבלן לא יקבל עד השבועיים האלה.

אמנון כהן: הוא ממתין.

אמנון כהן: לא שהוא לא יקבל בכלל.

אמנון כהן: ממתין שבועיים עד הבירור, זה מה שאני אומר.

אמנון כהן: כתובים את זה בסיכום.

אמנון כהן: מה עוד יש לנו?

<שי סומך: יושב הראש, אני רוצה להתייחס לנושא.

אמנון כהן: על מה להתייחס?

אמנון כהן: אין לך מה להתייחס.

אמנון כהן: אני חבר כנסת, אני לא צריך התייחסות של יועץ משפטי.

<שי סומך: אבל אולי אני אוכל לתת לך - - -

אמנון כהן: פתרון?

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: אם תגיד ששילמת לעובדים, בסדר.

<שי סומך: אז קודם כל השאלה באמת אם המעסיק היה חייב לשלם את הפיקדון או לא, כי ה - - -

אמנון כהן: אני לא אמרתי כלום.

אמנון כהן: אני אמרתי שמשרד הכלכלה בודק.

<שי סומך: אבל יש כלים אחרים.

אמנון כהן: לא, אתה רק תבדוק את מגיע לעובד כסף.

<רון בר יוסף: אנחנו בודקים מול העובדים.

אמנון כהן: בדיוק, זה מה שאני רוצה.

אמנון כהן: הפיקדון מבחינתי אפס, בסדר?

אמנון כהן: הנה.

<שי סומך: יש כלים מינהלים, זאת אומרת זו עבירה מנהלית.

מיכל רוזין: זה ה-22 מיליון.

אמנון כהן: לא, לזה היו צריכים להקים קרן.

אמנון כהן: אם היה מעסיק אותו כקבלן בבנייה, אז הוא היה צריך לשים את הקרן הזאת לביטחון.

אמנון כהן: אבל אם הוא העסיק אותו כתעשייה, יכול להיות שהוא שילם את מלוא הסכום.

אמנון כהן: יכול להיות שהוא שילם, לכן אני לא יכול לבדוק את זה, אז משרד הכלכלה בודק את זה.

אמנון כהן: אבל אם נגיד הוא שילם את הכל – משחררים.

<שי סומך: יכול להיות שיש קושי בכלי החוזי, כי אפשר לעשות על פי החוזה מה שהחוזה מתיר.

<שי סומך: אם החוזה לא מתיר לעכב תשלומים בגלל אי תשלום לעובדים - - -

אמנון כהן: יקירי, בסדר, אני יושב ראש ועדה קצת לא - - -

<שי סומך: לא, אבל אי תשלום פיקדון, תקן אותי אם אני טועה, רון, הוא עבירה מנהלית.

<שי סומך: אפשר לפעול - - -

<רון בר יוסף: פה לא הייתה שום עבירה מנהלית.

אמנון כהן: רק שנייה.

אמנון כהן: יש פה קפיטריה למעלה, תשבו שם, תתייעצו מה עבירה מנהלית ומה לא.

אמנון כהן: אני לא נכנס לזה בכלל.

אמנון כהן: אותי זה לא מעניין.

אמנון כהן: אני חבר כנסת.

אמנון כהן: אני נבחרתי בשביל להגן על הדברים, כדי שהדברים יהיו בצורה ...

אמנון כהן: אישור של הוועדה לביקורת.

אמנון כהן: אני רוצה שהתהליכים יהיו שבסדר ואני שמח שהפקתם לקחים, משרד האוצר, שאתם עושים עבודת מטה לגבי הפרויקטים הבאים.

אמנון כהן: כבר למדתם.

אמנון כהן: גם משרד הכלכלה אמר לי שכבר קולטים הרבה מאד אנשים שיהיו מפקחים בנושא הזה, אני מברך.

אמנון כהן: הכל בסדר, אבל אנחנו לא שוכחים מה היה בעבר.

אמנון כהן: יש דו"ח.

אמנון כהן: צריך ליישם אותו.

אמנון כהן: יש קרן לעובדים שהייתה על סך 22 מיליון שקלים.

אמנון כהן: צריך, לא צריך?

אמנון כהן: לא יודע, לא קיבלתי תשובה ברורה.

אמנון כהן: אם היה עכשיו מישהו, גוף מפעיל – אדוני, אני פיקחתי, בדקתי, אף אחד פה לא מקופח, אף אחד לא ברח, הכל בסדר, כולם עובדים, הכל בסדר.

אמנון כהן: אבל אין תשובות.

אמנון כהן: אם אין תשובות אז צריך לקבל תשובות.

אמנון כהן: לכן אני אומר, עד שאני אקבל תשובות, וביקשו ממני שבועיים.

אמנון כהן: עד אז כסף לא עובר אליהם, ההקפאה נשארת בעינה.

אמנון כהן: יש הקפאה לא בגללי, נכון?

אמנון כהן: בגלל הדו"ח.

אמנון כהן: אז שהם יגידו תיקנו את הליקויים, הוועדה ישבה והתכנסה, לפעם הבאה יש לנו כבר דרך אחרת.

אמנון כהן: משרד הכלכלה יגיד – שקל כבר לא מגיע להם, או מגיע להם סך הכל 2 מיליון שקלים, 4 מיליון שקלים, 8 מיליון שקלים, לא יודע כמה.

אמנון כהן: מגיע להם מה שמגיע, שילמנו, הוא מקבל את הכסף, ממשיך הפרויקט.

אמנון כהן: אם לא – נבוא עוד שבועיים אם אתם רוצים, אין לי בעיה.

אמנון כהן: נתכנס עוד שבועיים ותתנו לנו דיווח.

אמנון כהן: אתם יכולים באון ליין היום, מיילים עובדים, הכל עובד.

אמנון כהן: במקום לסמס לי, תשלחו לי מייל שהכל בוצע.

<שי סומך: הפתרון הוא לקצר את הבדיקה נראה לי.

אמנון כהן: מה שאתם רוצים.

אמנון כהן: פה זה משרד הכלכלה, לא יודע.

אמנון כהן: יש פה 400 עובדים, 500 עובדים, וזה גם מתגלגל.

אמנון כהן: יכול להיות שבאו – הלכו, באו – הלכו.

<שמואל גולן: כרגע הקפיאו להם בכלל את ההיתר.

אמנון כהן: לא יודע.

אמנון כהן: יבדוק, יגיד לי תוך יומיים.

אמנון כהן: אני לא יכול לכפות, אנשים עושים עבודה, מחשבים, עובד.

אמנון כהן: יגיד לי יומיים – זה עניין שלכם.

אמנון כהן: זה ביניכם.

אמנון כהן: תוך שבועיים אמרתי.

אמנון כהן: תוך שבועיים זה בסדר?

אמנון כהן: אתה תסדר את זה.

אמנון כהן: אנחנו מסכמים את הדיון הזה לפי רוח הדברים שסיכמנו.

אמנון כהן: נחדד עוד פעם: עד שבועיים יבדוק משרד הכלכלה לגבי כל עובד ועובד שהועסק בפרויקט הזה, שגם מי שכבר סיים את עבודתו שייצא החוצה ויקבל את הכסף שמגיע לו.

אמנון כהן: אם הוא עדיין חיוני למדינה – שיישאר, ימשיך בפרויקטים הבאים על פי היתרים שיקבל, כמובן על פי משרד הפנים.

אמנון כהן: תוך שבועיים רון ישלח לנו נייר לגבי עובד ועובד שהועסק באותה חברה, וגם כמובן יידע את החברה האלה, ואז אנחנו נקבל את ההחלטה, נשלח לכם מכתב - מבחינתנו לאוצר אין שום הקפאה, שום דבר והוא יכול להמשיך.

אמנון כהן: אנחנו רוצים שתתקדמו, שתתנו פתרון להסעה ההמונית של הציבור במדינת ישראל.

אמנון כהן: אנחנו מברכים, אבל ההליכים צריכים להיעשות בצורה מתאימה.

אמנון כהן: העובדים שמגיעים הנה למדינה הם גם שגרירים שלנו בעתיד, שיבואו עוד פעם, יבואו לכאן באהבה, יגידו אנחנו רוצים לבנות את מדינת ישראל, נפלה זכות בחלקם.

אמנון כהן: גם תשקלו לשלב מגזר חשוב מאד במדינת ישראל, שכולם מדברים שיתנו להם עבודה ויעסיקו אותם, אבל רוצים להעסיק אותם כשואבי מים כאלה, חוטבי עצים.

אמנון כהן: אנחנו רוצים להעסיק אותם בעבודות מקצועיות, מיוחדות, ולכן אנחנו בשיתוף פעולה עם משרד הכללה נקדם גם את הפרויקט הזה.

אמנון כהן: איציק, אני צריך את מנכ"ל החברה, שאנחנו נעשה ביחד, תיקח מהם את הטלפונים של חברת שפיר.

אמנון כהן: אנשים טובים, דווקא בונים היטב את המדינה ועובדים גם בחו"ל.

אמנון כהן: אז לכן אפשר לעשות איזה שהוא פרויקט משותף, כי זו הכשרה פנים מפעלית כזו, פנים חברתית כזו, והמטרה היא שהוא יקבע איזה סוג עובדים הוא צריך, לאיזה גוף, לאיזה רמות, לאיזה מכונות, ואז למעשה הם מיד מתחילים לעבוד.

אמנון כהן: זה מה שחשוב לנו.

אמנון כהן: בנושא הפיקדון - הוועדה לענייני ביקורת המדינה וועדת העובדים הזרים נעשה דיון משותף, או נכין הצעת חוק, כי אנחנו רק יכולים לחוקק, אנחנו לא יכולים להביא תקנות, ואז על פי חוק שלנו יכולים להתקין תקנות.

אמנון כהן: אנחנו נעשה את העבודה המכינה, נביא את זה לוועדת שרים.

אמנון כהן: נלמד את החוק של שי חרמש, נראה אם הוא מתאים למה שאנחנו רוצים.

אמנון כהן: נשב עם משרד האוצר, אם תרצו להרחיב אותו, הרי רצים להרחיב.

אמנון כהן: אז כבר עכשיו אם אנחנו מגישים חוק חדש, בואו תביאו בנייר לבן, אנחנו לא נגיד לאף אחד שהבאתם, בנייר לבן, אנחנו נכניס את זה לחקיקה רגילה של שי חרמש וגם נזכיר אותו, שהוא היוזם ואנחנו לא לוקחים זכויות יוצרים.

אמנון כהן: מגיע לו.

אמנון כהן: בזה אנחנו גם ניתן מזור אולי לענפים אחרים, ובסופו של תהליך זה גם לעם ישראל, גם בנושא עובדים זרים בנושא סיעוד, בנושא תעשייה, אולי מחר ברפואה, חקלאות, כל הנושא הזה יוסדר ותבוא ברכה על מדינת ישראל.

אמנון כהן: אני גם רוצה לציין את משרד האוצר ששינה בהתחלה את הקריטריונים, שלהבא זה לא יהיה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: הישיבה נעולה.