ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 70, 2013-07-15 09:30

מירי רגב: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את ועדת הפנים והגנת הסביבה בסוגיית סטטוס הטיפול של המדינה בסוגיית המסתננים.

מירי רגב: בדיון שעבר סיכמנו מספר דברים.

מירי רגב: קודם כול, משרד הפנים יציג לנו איזושהי תוכנית לפיזור אוכלוסייה, משרד ראש הממשלה יציג מיהן המדינות המוכנות – הבנתי שאת זה אתם לא רוצים להציג בפני הכלל, זה בסדר, אנחנו נשמע את זה לאחר מכן.

מירי רגב: אבל משרד ראש הממשלה או נציגו – בעצם זה אתה אמור להיות כאן – יציג את ה - - -

<אמנון בן עמי: אני לא נציג של משרד ראש הממשלה.

מירי רגב: יש כאן משרד ראש הממשלה?

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: אוקיי, אתה תציג את המדיניות שקיימת כרגע – מה אושר ומה הוצג, מה שאתה יכול להציג ממה שהוצג בממשלה אתמול.

מירי רגב: ומשרד המשפטים, יועמ"ש, צריכים להציג את עניין החזרה מרצון.

מירי רגב: משטרה, אני רוצה לשמוע מהם, האם יותר קל לכם היום?

מירי רגב: האם יש עדיין דלת מסתובבת?

מירי רגב: בכל מה שקשור לאם אתם תופסים מסתנן שמבצע איזושהי עבירה, האם משום שאתם לא יכולים בעצם להעביר אותו למתקן, אז יש את העניין של הדלת המסתובבת?

מירי רגב: נמצאים פה נציגי – אני לא רואה כאן את נציגי ועדי השכונות.

<עובד חוג'י: הם בדרך, שלמה בדרך.

מירי רגב: בדרך זה בסדר, אבל הוא לא פה.

מירי רגב: אז מי שבינתיים ידבר כאן כנציג השכונות זה יהיה עובד.

מירי רגב: נמצא פה מישהו מהמתווכים לגבי הדירות המפוצלות?

<מאיר סויסה: תיכף מגיעה שרון, הכתבת של גל"צ.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: עיריית תל-אביב נמצאת פה?

<אריק שוע: כן.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: אז אנחנו נעסוק פה אחר כך גם בעניין פיצול הדירות, פיקוח של עיריית תל-אביב, ובאמירה של ראש העיר שלכם, שהוא בהחלט רוצה שהסודנים יישארו בדרום תל-אביב ולא יפוזרו לדרום ולצפון של תל-אביב, כי זה כנראה מפריע לנוף או משהו.

מירי רגב: ונשמע גם את ההתייחסות שלכם בעניין הזה.

מירי רגב: אז אנחנו נפתח קודם כול עם ההתייחסות של משרד הפנים.

מירי רגב: אמנון בן עמי, בבקשה.

מירי רגב: אמנון בן עמי בבקשה

<אמנון בן עמי: בוקר טוב.

<אמנון בן עמי: כפי שידוע לכם, שר הפנים, אני חושב, יומיים-שלושה אחרי כניסתו לתפקיד עשה את הסיור הראשון שלו בדרום תל-אביב.

<אמנון בן עמי: כתוצאה מהסיור הזה ולימוד מקדים של הסוגיה כמובן, פותחו מספר כלים שנועדו להתמודד עם המסתננים שנמצאים כיום בארץ.

<אמנון בן עמי: אני מזכיר לכולם את הנתונים.

<אמנון בן עמי: מדובר היום על 55,000 מסתננים שנמצאים בארץ, מהם 50,000 סודנים ואריתראים.

<אמנון בן עמי: מינואר שנה אחרונה למעשה הבאנו ליציאה מרצון של 1,362 סודנים ואריתראים שיצאו מהרחובות וממשמורת.

<אמנון בן עמי: אלה הנתונים הבדוקים.

<אמנון בן עמי: כמו שאמרתי, הייתה סדרת דיונים אצל שר הפנים גדעון סער, פותחו מספר כלים בהנחייתו.

<אמנון בן עמי: קודם כול, למעשה פיתחנו ותגברנו את היחידה ליציאה מרצון.

<אמנון בן עמי: השר הביא לתיקון הנוהל לטיפול במסתננים המעורבים בפלילים, הוא והשר לביטחון פנים.

<אמנון בן עמי: הקמנו צוות אכיפה משולב של כל משרדי הממשלה, של עיריית תל-אביב, שלמעשה פועל בתוך דרום תל-אביב – אני חושב שגם נציגי השכונות יוכלו לדבר אחר כך – פועל בצורה סדורה, פועל בצורה עקבית, עם כוחות גדולים, מה שאנחנו קראנו להחזיר סדר לשכונות בדרום תל-אביב.

<אמנון בן עמי: חודשה היציאה ממתקן המשמורת בקציעות, אחרי שהיועץ המשפטי לממשלה, שוב, קיבל את פניית השר ואישר את הנוהל.

<אמנון בן עמי: באמת בשבוע האחרון מאז שחודש הנוהל יש יציאה מרצון של עשרות מסתננים.

מירי רגב: עשרות, אבל לא מאות עדיין.

<אמנון בן עמי: קודם כול, רק שבוע שעבר חודשה הפעילות.

<אמנון בן עמי: דבר נוסף, יש פרוצדורה שקבע היועץ המשפטי לממשלה שצריך לעשות אותה.

<אמנון בן עמי: מעבר להבעת רצון ליציאה מרצון, ראיונות, בית-דין למשמורת צריך לאשר, ראיונות מוקלטים, מצולמים.

<אמנון בן עמי: אנחנו כמובן עובדים על-פי הנוהל שקבע היועץ המשפטי לממשלה, וככל שיחפצו לצאת מרצון אנחנו בוודאי נספק להם את האפשרות הזאת.

<אמנון בן עמי: וכמובן תיקון החוק לאיסור הוצאת כספי מסתננים מישראל, שייכנס לתוקפו ב-13 בספטמבר שנה זו.

<אמנון בן עמי: כל הכלים האלה פותחו במהלך החודשים האחרונים בהנחיה של שר הפנים שאמר בסיור הראשון שלו: אני הולך להתלבש על הסוגיה של המסתננים שנמצאים בארץ.

<אמנון בן עמי: אין ספק שבלימת הזרם – עד היום הגיע לדוגמה בחודש הזה מסתנן אחד, לא יותר מ-40 מסתננים במהלך כל החודשים מתחילת השנה.

<אמנון בן עמי: אין ספק שהישג גדול בפעילות הממשלה ובלימת הזרם.

<אמנון בן עמי: כעת מופנים כל המשאבים להתמודדות עם המסתננים שנמצאים ברחובות הערים.

<אמנון בן עמי: אכן, כמו שאמרה חברת הכנסת רגב, היה אתמול דיון סטטוס אצל ראש הממשלה עם השר שלנו ועם השר לביטחון פנים.

<אמנון בן עמי: הדברים בהתהוות, הדברים בביצוע כבר.

<אמנון בן עמי: כמו שבנושא בלימת הזרם הממשלה קיבלה החלטות, תקצבה אותן וביצעה אותן, גם פה בנושא הטיפול במסתננים שנמצאים ברחובות, הממשלה מקבלת החלטות, השר שלנו מקבל החלטות, וההחלטות כבר מבוצעות.

<אמנון בן עמי: זה לא ייגמר מהיום למחר, אמר את זה אתמול השר בצורה מאוד ברורה, אבל הכיוון הוא כיוון טוב, ואנחנו הולכים למקד לא מעט משאבים בטיפול במסתננים שנמצאים פה בארץ.

מירי רגב: מה אתם עושים כדי להוציא כמה שיותר אנשים מדרום תל-אביב ולשים אותם כרגע במתקן?

<אמנון בן עמי: בשלב הראשון אנחנו נעודד אנשים לצאת מרצון.

<אמנון בן עמי: כל הכלים שציינתי נועדו לשמש מנופים כדי לגרום לאנשים לצאת מרצון.

<אמנון בן עמי: אני אומר, גברתי חברת הכנסת רגב וגברתי חברת הכנסת שקד: הצלחנו להוציא אלפים מרצון.

מירי רגב: 1,000.

<אמנון בן עמי: לא.

מירי רגב: 1,000 מתוך 50,000, זה הרבה.

<אמנון בן עמי: רגע.

<אמנון בן עמי: היו 65,000 מסתננים, היום יש 55,000.

<אמנון בן עמי: הכלים של הוצאה מרצון זו הדרך הטובה ביותר בשלב הזה.

<אמנון בן עמי: אנחנו פועלים בעזרת כל המנופים האלה שלמעשה מביאים לכך שהמסתננים מרגישים פה פחות נוח, פחות בטוח – הם מגבילים את האפשרות של הוצאת כספים, אנחנו מפעילים פה אכיפה בתוך מרכזי הערים, אכיפה אינטנסיבית.

מירי רגב: איך האכיפה באה לידי ביטוי לדוגמה בחלוקת בתים?

<אמנון בן עמי: רגע.

<אמנון בן עמי: קודם כול, בכוח האכיפה המשולב פועלים כל נציגי הממשלה הרלוונטיים, כולל משטרה, כולל עיריית תל-אביב.

<אמנון בן עמי: כל משרד אוכף במה שנתון בסמכותו.

<אמנון בן עמי: יש אכיפה על עסקים, על מעסיקים, על ישראלים שמעסיקים.

מירי רגב: אבל אלה שיוצאים מרצון הם רק ממשמורת.

מירי רגב: איך מביאים אותם למשמורת?

<אמנון בן עמי: ממש לא.

<אמנון בן עמי: אלה שיוצאים מרצון, הרוב המכריע זה דווקא יציאה מהרחובות.

<אמנון בן עמי: ברגע שהמסר עובר, שהממשלה נחושה, הממשלה פועלת, כך הצלחנו להוציא מרצון - - -

מירי רגב: אתה נתת סקירה ראשונית.

מירי רגב: מן הסתם אתה עוד תענה פה להרבה מאוד שאלות.

<אמנון בן עמי: בסדר גמור.

<אמנון בן עמי: בבקשה.

מירי רגב: אני רוצה רגע לשמוע את עמדת משרד המשפטים.

מירי רגב: חברת הכנסת איילת שקד הצטרפה לדיון, תיכף אתן גם לך כמובן להתייחס.

מירי רגב: שלום, אורלי.

מירי רגב: גם הגיע מסלאוי, יושב-ראש הוועד, אבל הוא ידבר אחרי עובד בגלל שהוא איחר, אין מה לעשות.

מירי רגב: נציג היועץ המשפטי לממשלה, בבקשה.

<דרור גרנית: כן, גברתי.

מירי רגב: איך אתם קודם כול אוכפים את חוקי מדינת ישראל בדרום תל-אביב?

מירי רגב: איך אתם גורמים לכך שהמשטרה לא תהיה לה את הסוגיה של דלת מסתובבת – תופסים איזשהו אדם אריתראי שצריך לשבת במשמורת ומשחררים אותו אחרי יומיים, כי בעצם אין נוהל מאוד ברור בין הפרקליטות, היועץ המשפטי לממשלה ובתי-המשפט?

מירי רגב: זה אחד.

מירי רגב: הדבר השני, נוהל חזרה מרצון – איך הוא קורה בשכונה?

מירי רגב: איך בעצם מעודדים את נוהל חזרה מרצון בשכונה?

מירי רגב: קודם כול, בוא נתחיל עם שתי השאלות האלה, אחר כך נמשיך.

<דרור גרנית: אוקיי.

<דרור גרנית: ברשות גברתי, אני רוצה רגע להפריד את שתי הסוגיות ואני אתחיל דווקא מהשנייה.

<דרור גרנית: יציאה מרצון של אדם שאינו מצוי במשמורת היא לא בעייתית מבחינתנו.

<דרור גרנית: זאת אומרת, אדם כפי שהוא נכנס והוא רוצה לצאת, הוא יכול לצאת.

<דרור גרנית: אני רק אזכיר שיש לו זכות חוקתית ליציאה מישראל, היא קבועה במפורש בחוק יסוד: כבוד האדם.

מירי רגב: כן, אבל הוא לא רוצה לצאת.

<דרור גרנית: רק רגע, דקה.

<דרור גרנית: אם אדם מצוי ברחוב, כלומר הוא חופשי, הוא לא נתון במשמורת, והוא רוצה לצאת בשל שינוי של התמריצים שקיימים לו, כלומר חוסר נגישות לשוק העבודה, חוסר אפשרות למצוא עבודה, חוסר יכולת להוציא כספים וכדומה, תמריצים אחרים שמופעלים שמר בן עמי הזכיר, אזי הוא זכאי כזכות חוקתית לצאת ואף אחד בוודאי לא מונע ממנו.

<דרור גרנית: ובמובן הזה, וכפי שציין מר בן עמי, חלק ניכר מאלה שיצאו יצאו דווקא מהרחובות ולא מתוך המשמורת.

<דרור גרנית: אז זה לעניין השאלה השנייה של גברתי.

איילת שקד: רגע, יש לי שאלה על זה.

איילת שקד: אז מי שיוצא מהרחוב, לא צריך להפעיל עליו את הנוהל?

<דרור גרנית: אמת, נכון.

<דרור גרנית: הנוהל מתייחס בעצם רק למי שמצוי במשמורת.

<דרור גרנית: זה אף מפורט בנוהל די במפורש.

<דרור גרנית: ועכשיו לשאלתה הראשונה של גברתי לגבי הנוהל עצמו.

<דרור גרנית: קודם כול, שמנו בחודש האחרון שני נהלים, אחד הוא הנוהל של היציאה מרצון, והנוהל השני הוא נוהל שבו אנחנו בעצם עדכנו או תיקנו את הניסוח של הנוהל שנקרא הנוהל הפלילי, הנוהל שמעביר אנשים מערוץ הטיפול הפלילי לערוץ הטיפול המינהלי.

<דרור גרנית: אז אני אתייחס רגע לנוהל חופשיות הרצון קודם.

<דרור גרנית: נוהל חופשיות הרצון בעצם נועד להסדיר איזשהו הליך של פרוצדורה של בחינה ותיעוד של הרצון החופשי של אדם שמצוי במשמורת, כאשר שוב פעם זה מתייחס לסיטואציה מאוד ספציפית.

<דרור גרנית: זה מתייחס למסתננים מארצות שלכאורה נשקפת בהן סכנה, קרי אריתריאה וסודן, וכאשר אותו אדם יבקש לחזור לאותן מדינות באופן ספציפי ששם נשקפת לו הסכנה, וכאשר אותו אדם מצוי במשמורת.

<דרור גרנית: זה התנאים הבסיסיים, זה הסעיף הראשון בנוהל, שזו האוכלוסייה שאליה מתייחס לנוהל.

<דרור גרנית: הסיבה שאני מדגיש את זה היא שכאשר אדם מגיע ממדינה שבה לא נשקפת לו סכנה או כאשר אין טענה של סכנה, אז באופן עקרוני חוק הכניסה לישראל מתיר להרחיק אדם גם ללא קשר לרצון.

<דרור גרנית: הרצון הוא רלוונטי במקום שבו בעצם יש איזוהי מניעה להרחקה, וכאשר אותה מניעה נובעת מאותה סכנה נטענת והרצון הוא לחזור לאותה מדינה שבה מסוכן.

<דרור גרנית: לכן הנוהל מתייחס ספציפית לאותה אוכלוסייה.

<דרור גרנית: ושוב, כל זה כאשר אנחנו מדברים על אדם שמצוי במשמורת, ולכן לכאורה יש יסוד לחשש של פגיעה ברצון, ולכן אנחנו מבקשים לבחון את הרצון.

מירי רגב: אנחנו מבינים את זה.

מירי רגב: הבנו את כל הסוגיה, בסוף כולם נשארים פה בינתיים בדרום תל-אביב.

מירי רגב: בוא נמשיך רגע לגבי הדלת המסתובבת.

מירי רגב: כל כך הרבה מילים על הנושא הזה של החזרה מרצון, שבעצם כמעט ולא מתבצעת.

מירי רגב: חזרו מרצון 14 אריתראים בלבד מהמשמורת.

<אמנון בן עמי: קודם כול, חזרו מספר עשרות.

<אמנון בן עמי: אני אמרתי: אתמול חזרו 14, שבוע שעבר חזרו עוד 20.

<אמנון בן עמי: הנוהל סך הכול לפני שבוע נכנס לתוקפו.

<אמנון בן עמי: יש פרוצדורה שנקבעה, שהוא צריך להגיש קודם כול, להגיד שהוא רוצה.

<אמנון בן עמי: אנחנו צריכים לראיין אותו.

<אמנון בן עמי: בית-הדין למשמורת צריך לאשר את זה.

<אמנון בן עמי: אלה ההנחיות שצריך לעבוד.

<אמנון בן עמי: אין הוקוס פוקוס.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: כן, לגבי הדלת המסתובבת.

<דרור גרנית: באשר למעבר מהערוץ הפלילי לערוץ מינהלי.

<דרור גרנית: היה נוהל, זאת אומרת הנוהל קיים כבר מזה כמה חודשים אבל הוא קיים, ולבקשתם של שר הפנים והשר לביטחון הפנים עשינו את העבודה הדרושה בתוך משרד המשפטים וביחד עם כל השותפים לדרך לעדכן את הנוהל הזה ולהקל בו בשני רבדים.

<דרור גרנית: רובד אחד הוא רובד העבירות, כלומר רובד המהות חודד והובהר בנוסח העדכני של הנוהל, שהכוונה בו היא להתייחס גם לעבירות במדרג היחסית נמוך, הן של עבירות רכוש, הן של עבירות אלימות, הן עבירות זיוף - - -

מירי רגב: כמו כל ישראלי.

מירי רגב: כל ישראלי שגונב משהו הוא מוענש, לא? אני רוצה להבין.

<דרור גרנית: אני אסביר רגע את הרציונל של הנוהל.

<דרור גרנית: הרציונל של הנוהל – באופן עקרוני הדין הפלילי חל על כל אדם ששוהה בישראל ומבצע בה עבירה.

<דרור גרנית: העניין הוא שכאשר אנחנו באים להעמיד אדם לדין כשהוא נאשם בביצוע עבירה, אז הרבה פעמים כאשר מגיעים אתו לבית-משפט ומבקשים לעצור אותו עד תום ההליכים, המבחנים למעצר עד תום ההליכים הם מחמירים, והכלל הוא שצריך לחפש חלופות מעצר.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: הם לא מחמירים.

מירי רגב: אני יודעת שמישהו, רק חושבים שהוא היכה את אשתו, הוא יושב במעצר כמעט שישה חודשים, מעצר בית או מעצר רגיל.

מירי רגב: אני לא מבינה מה העניין.

מירי רגב: אתה מבין שיש פה אריתראים שפוגעים בביטחון האישי של אזרחים.

מירי רגב: אם אזרח ישראלי היה עושה את זה, הוא היה יושב מזמן במעצר.

מירי רגב: אני רוצה רגע להפסיק אותך.

מירי רגב: אני רוצה לעבור למשטרה, שתחדד אולי דברים שאני לא מצליחה לחדד לך.

מירי רגב: ואז תוכל להסביר לי מבחינה משפטית את מה שאני מבקשת, כי לא יכול להיות שיש דין כזה לישראלים ודין כזה לאחד שעובר על החוק והוא גם נהנה מזה.

מירי רגב: המשטרה, בבקשה, ואחר כך אנחנו נעבור אלייך, איילת שקד.

<אלעזר כהנא: הדין הוא אותו דיון.

<אלעזר כהנא: בוודאי במישור הפלילי הדין הוא אותו דין.

מירי רגב: לטובת הפרוטוקול, שמך בבקשה.

<אליעזר כהנא: אלעזר כהנא מהייעוץ המשפטי במשטרה.

<אליעזר כהנא: הסברנו באריכות בישיבה הקודמת את המנגנון שבו כשנכנס אדם שהוא מסתנן להליך הפלילי, אז במקביל להליך הפלילי ולשאלה אם להמשיך אותו או לא להמשיך אותו, לפי קריטריונים שהם רלוונטיים גם על ישראלים או על זרים אחרים באותה מידה, נבחנת האפשרות במקביל גם להעביר אותו למשמורת במסגרת הסמכויות של רשות האוכלוסין של משרד הפנים בהיותו מסתנן.

<אליעזר כהנא: והנוהל הזה באמת לאחרונה בשבוע-שבועיים האחרונים נעשה בו שינוי מסוים בקריטריונים, איזושהי הקלה שדרישת המסוכנות רוככה.

<אליעזר כהנא: דרישת המסוכנות כדי לכלוא או להעביר או בחינה של כליאה במשמורת נכנסה במסגרת הנוהל הקודם לא משום שהיא הייתה מחויבת לפי חוק, אלא איזשהם קריטריונים של מידתיות.

<אליעזר כהנא: ולאחר הניסיון שהיה לנו עם הפעלת הנוהל במתכונת הקודמת ופסיקות של בתי-המשפט בעניין הזה הגענו, אנחנו יחד עם משרד המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה, שהקריטריונים האלה צריך לעשות בהם דיוק יותר ולהתאים אותם יותר למצב החוקי הרלוונטי.

<אליעזר כהנא: ולכן הייתה איזושהי הקלה והיום זה רק בתחילת ההפעלה שלו, אין לנו איזשהם נתונים שאפשר לומר אותם נכון לעכשיו.

<אליעזר כהנא: אני מניח שבשבועות הקרובים אנחנו כבר נראה את ההשפעה של הדבר הזה, סביר להניח שיהיו יותר מסתננים שיגיעו למשמורת בהקשר הזה.

<אליעזר כהנא: בסופו של דבר ההחלטה היא של בית-משפט.

<אליעזר כהנא: בדרך כלל הליכים כאלה מגיעים לבית-משפט במסגרת עתירות, בית-המשפט הוא זה שבסופו של דבר קובע את הכלים המידתיים לכליאה, כן או לא.

מירי רגב: נמצאים פה נציגי בתי-המשפט?

<שירי לנג: כן.

מירי רגב: תגידי לי, האם המסרים לגבי הקושי של אזרחי המדינה בדרום תל-אביב מובנים לשופטים או שכדאי לעשות סיור של השופטים בדרום תל-אביב?

<שירי לנג: קודם כול, אני רוצה להבהיר איזושהי נקודה.

<שירי לנג: כל הנושא של החזקה במשמורת נדון בבתי-הדין למשמורת.

<שירי לנג: יושבים שם דיינים של משרד המשפטים, זה לא גוף שמנוהל על-ידי הנהלת בתי-המשפט.

<שירי לנג: זה דבר אחד.

<שירי לנג: עכשיו, ברגע שמסתנן עובר איזושהי עבירה פלילית והוא מגיע לבית-משפט אזרחי, אז שם בעצם השופט מקבל החלטה על בסיס התשתית העובדתית שמונחת בפניו.

<שירי לנג: אם מישהו חושב שההחלטה שלו שגויה הוא רשאי להגיש ערעור לערכאת הערעור.

<שירי לנג: אנחנו לא מנחים את השופטים, אנחנו גם לא רוצים להנחות את השופטים.

<שירי לנג: זו שיטת המשפט שלנו – השופט כפוף רק לדין, אין לנו יכולת וגם לא רצון להגיד לו איך להחליט.

מירי רגב: לא, זה ברור, בשביל זה לא היית צריכה לבוא עד לפה, יכולת לשלוח לי את זה במייל.

מירי רגב: זה ברור לי לחלוטין, אבל בסוף שופטים במדינת ישראל משרתים את אזרחי המדינה הזאת, הם נבחרו כדי לעשות צדק, ראשית כל לעניי עירך.

מירי רגב: נוצר מצב שגם ביועמ"ש לוקח זמן להבין וגם אצל בתי-המשפט, שאזרחי המדינה סובלים בדרום תל-אביב.

מירי רגב: השאלה היא אם יהיה אירוע חמור – ואז יגידו לי שאני מעודדת אירועים חמורים, אז אני לא מעודדת אירועים חמורים לטובת הפרוטוקול, אני אומרת אבל שיכול להיות שיהיה אירוע חמור מפני החיים המאוד מאוד לחוצים בדרום תל-אביב, ואז בוודאי ישנה היועמ"ש ובתי-המשפט את הראייה שלהם לגבי מה שקורה בדרום תל-אביב עם האזרחים.

מירי רגב: אני שואלת למה צריך להגיע למצב כזה כדי שאתם תשנו את ההבנה, שכשיש אריתראים שפועלים בניגוד לחוק הם צריכים לעבור מיד למשמורת.

מירי רגב: זאת צריכה להיות ההחלטה: מיד למשמורת, לא להחזיר אותם חזרה לרחוב.

<שירי לנג: אז כמו שאמרתי: ברגע שרשויות התביעה סוברות שבית-משפט שגה בהחלטתו ושהמעצר צריך להיות יותר ארוך או שהעונש שהושת עליו הוא לא מספיק חמור, אז רשויות התביעה רשאיות על-פי הדין להגיש ערעור לערכאת הערעור.

<שירי לנג: הדרך היחידה להשיג על החלטה של שופט היא באמצעות הגשת ערעור, אף אחד לא יכול להעביר מסר לשופטים בדרך אחרת.

מירי רגב: כן, הבנתי.

מירי רגב: חברת הכנסת שקד, בבקשה.

איילת שקד: שלושה דברים.

איילת שקד: אחד, אני מברכת את משרד המשפטים ומשרד הפנים שאחרי ארבעה חודשים גיבשו את נוהל החזרה מרצון והתחילו סוף סוף להפעיל אותו.

מירי רגב: כן, אני מקווה שנעבור בבג"ץ את "חוק ההסתננות", אל תברכי כל כך מהר.

מירי רגב: עוד מעט אנחנו גם לא נוכל לשלוח אותם למשמורת.

<אמנון בן עמי: השר שלנו פנה כבר לפני מספר חודשים, רק עכשיו קיבלנו את האישור.

איילת שקד: אני יודעת, את האישור ממשרד המשפטים.

איילת שקד: עקבתי אחרי זה.

<אמנון בן עמי: אני יודע.

איילת שקד: עכשיו, בעניין הנוהל הפלילי, אני הבנתי משר הפנים ומהשר לביטחון פנים, שאם מסתנן עבר עבירה כמו גניבת אופניים או גניבת פלאפון זה מאפשר להעביר אותו למשמורת, ואמרת שזה נכנס להפעלה בשבוע האחרון.

איילת שקד: אז האם אני מדייקת בתיאור?

איילת שקד: נעצר מסתנן על גניבת פלאפון, אפשר להעביר אותו לסהרונים?

<אלעזר כהנא: כן, גניבת פלאפון זו דוגמה.

מירי רגב: אז על מה לא?

<אלעזר כהנא: אני מסביר רק.

<אלעזר כהנא: האמת שהרף הוא נמוך למדי, כמעט כל עבירה פלילית שיש ראיות לביצועה גם ברף הנמוך נכללת בקריטריונים האלה של פגיעה ממשית בסדר הציבורי.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: אז אתם עכשיו בשבוע האחרון העברתם כאלה - - -

<אלעזר כהנא: התחלנו לממש את הנוהל לפי הקריטריונים האלה.

<אלעזר כהנא: קשה לי לדבר על נתונים, זה ממש בהתהוות.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: בסדר, תודה.

איילת שקד: עכשיו, יש פה נציג ממשרד ראש הממשלה?

איילת שקד: לא – הם אף פעם לא מגיעים.

איילת שקד: אז אולי לערן דוידי ממשרד הפנים – האם יש התקדמות שאפשר לדבר עליה בתהליכים מול החזרה אקטיבית, לא רק מרצון, למדינה שלישית?

מירי רגב: טוב, אז דיברנו שלא נדבר על הנושא הזה בדיון הזה, שאני אעודכן מיד בסוף הדיון דרך העוזר של השר.

איילת שקד: אוקיי.

מירי רגב: בכל מקרה אני אביא את זה כנראה לוועדה חסויה, את לא שותפה לה, אבל אני אביא את זה לוועדה חסויה ב-30 בחודש יחד עם עוד נושאים, את העניין של המדינות, וחגי הדס יבוא להציג את זה.

איילת שקד: מה זה ועדה חסויה?

איילת שקד: של ועדת הפנים?

מירי רגב: של ועדת הפנים, כן.

מירי רגב: אוקיי, אני רוצה רגע להמשיך.

מירי רגב: נציגי ועד העובדים, אבל עובד ידבר קודם.

<אמנון בן עמי: ועד השכונות.

מירי רגב: ועדי השכונות – העובדים, אני עדיין עם הנמלים.

מירי רגב: פשוט אנחנו מפריטים את נושא תאגידים עם העובדים הזרים, אז אני כל הזמן חושבת: הפרטה, הפרטה, הפרטה.

מירי רגב: זה ככה הכנסה קטנה לאמנון.

מירי רגב: בכל זאת, גם לנו יש בדיחות.

מירי רגב: כן, עובד, אחר כך מסלאוי.

מירי רגב: אחר כך אני מבקשת את – או, שלום לך רומן, ברוך הבא.

<שלמה מסלאוי: ברשותך, גם סופי.

מירי רגב: איפה סופי?

מירי רגב: למה יושבת בסוף?

מירי רגב: סופי, בואי, יש מקום סביב השולחן.

מירי רגב: אז עובד, אחר כך מסלאוי, ולאחר מכן יציגו גל"צ נושא שאני רוצה לדבר עליו ולאחר מכן התייחסויות של נוספים.

מירי רגב: סופי, ברוכה הבאה לכנסת.

מירי רגב: טוב שאת עוד מחייכת.

מירי רגב: אני במקומך לא הייתי מחייכת כשהייתי באה לכנסת.

<סופיה מנשה: נו, מה לעשות, לבכות?

מירי רגב: איילת, את גם מאחרת וגם מפריעה לי.

מירי רגב: בואי תישארי אתנו כל הדיון.

איילת שקד: אני צריכה ללכת לוועדת הכלכלה.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: עובד, בבקשה.

<עובד חוג'י: בוקר טוב לכולם.

<עובד חוג'י: את יודעת, היה לי איזה זיק של תקווה, כששמעתי, ראיתי את הנוהל - -

מירי רגב: גם אני.

<עובד חוג'י: - - ואת שר הפנים – לזכותו של שר הפנים, שהתחיל באמת לעבוד ולא לדבר.

<עובד חוג'י: אבל אני שומע פה את הנציגים של בתי-המשפט, משרד המשפטים והמשטרה ואז זה קצת מחזיר אותי אחורה, עם התשובות והוויכוחים, שעברו 15, 20, 100, 1,000, בתקופה מסוימת, בשעה שיש איזה 1,000 לידות רק בתל-אביב.

<עובד חוג'י: אז אני רואה שהדרך עוד ארוכה, כי אני קיוויתי באיזשהו מקום להפסיק לקחת ימי חופשה על חשבוני, ואני עובד קשה, ולבוא לירושלים.

<עובד חוג'י: חשבתי שלרגע, אתה יודע, יש איזה זיק תקווה שימי החופש שלי לא יהיו לבוא לוועדת הפנים בנושא המסתננים.

<עובד חוג'י: אבל אני רואה שהדרך עוד ארוכה, אני אצטרך לבוא לפה עוד הרבה.

<עובד חוג'י: עכשיו, אני רוצה להגיד כזה דבר.

<עובד חוג'י: בעקבות הכתבה בערוץ-2 ומה שראש העיר אמר ומפקד המשטרה שם אמר.

מירי רגב: תיכף.

מירי רגב: אני רוצה שיציגו את זה גל"צ, כי גל"צ פתחו עם זה.

<עובד חוג'י: תראי, אני לא צריך את האישור של גל"צ ואני לא צריך את האישור של ערוץ-2, איך אנחנו חיים.

<עובד חוג'י: אני לא צריך אתכם, עם כל הכבוד.

מירי רגב: מה אתה רוצה ממנה עכשיו?

מירי רגב: מה אתה צועק עליה?

מירי רגב: אני לקחתי ריטלין בבוקר.

מירי רגב: מה אתה עכשיו רוצה ממנה?

<עובד חוג'י: לא, אני לא רוצה.

מירי רגב: אז תירגע.

<עובד חוג'י: לא, סליחה, הכוונה שלי שאני לא צריך שאף כלי תקשורת יגיד לי איך אני חי.

מירי רגב: בסדר, אבל הציבור צריך, כי אם הוא לא אומר את זה לציבור אתה חי רק בבועה שלך.

<עובד חוג'י: אם הוא לא אמר לי שיש לי אחות, אין לי אחות?

מירי רגב: עובד, בוא, תתייחס לעניין.

<עובד חוג'י: גם מובן מדבריו שהמצב הוא קשה ביותר והם לא רוצים שיהיו עוד מפגעים.

מירי רגב: כן.

<עובד חוג'י: אני יכול לצטט את זה – להחריב שכונות אחרות.

<עובד חוג'י: זאת אומרת, כולם מודים, כולל המשטרה, שדרום תל-אביב מוחרבת, שאנשים חיים בחורבה.

מירי רגב: היום סודני שמרוויח הרבה כסף אומר:

מירי רגב: אני כבר לא רוצה לגור בדרום תל-אביב, נלך לעיר אחרת.

מירי רגב: הם לא רוצים יותר לגור בדרום תל-אביב.

<עובד חוג'י: לא, זה ניגרים וקנייתים, אלה מהעלייה הקודמת.

<עובד חוג'י: כן, אחרי שיש להם ילדים אז זה כבר לא מקום בשבילם לגדל ילדים.

מירי רגב: זה לא מקום לגדל ילדים בדרום תל-אביב.

מירי רגב: יפה.

<עובד חוג'י: אז איך אומרים, יצא המרצע מן השק.

<עובד חוג'י: זאת אומרת, כבר המערכת מודה שאנחנו גרים בחורבה.

<עובד חוג'י: אז אני מבקש מוועדת הפנים להחזיר את שכונות דרום תל-אביב לפרויקט שיקום שכונות.

<עובד חוג'י: קודם כול.

<עובד חוג'י: לא לוועדת חקירה, לא צריך עוד ועדה ממשרד המשפטים ואישורים מבתי-משפט.

<עובד חוג'י: זה לא תלוי בהם, זה תלוי בממשלה ובשר הפנים.

<עובד חוג'י: אני מבקש להחזיר את כל שכונות דרום תל-אביב לפרויקט שיקום שכונות.

<עובד חוג'י: ופרויקט רציני, לא לבוא לצבוע קירות ולהחליף מדרכות.

<עובד חוג'י: אני דורש, בעקבות המצב הזה שאתם אומרים שזה המצב, לא אני אומר.

<עובד חוג'י: אתם אומרים שהמצב הוא חמור ביותר, נכון?

<עובד חוג'י: מוחרב.

<עובד חוג'י: אז אני מבקש שתבואו ותשקמו את השכונות האלה, והיום לפני מחר.

מירי רגב: מצוין, רעיון יפה.

מירי רגב: אני אסכם גם בעניין הזה.

מירי רגב: שלמה מסלאוי, בבקשה.

<עובד חוג'י: לא, רק משהו קטן.

מירי רגב: מה?

מירי רגב: באת לתת פה נאום?

מירי רגב: נו, דבר.

<עובד חוג'י: אתם חושבים שאנחנו יושבים מתמלאים ככה, מתמלאים בצורה כזאת, ונבוא פה בשתי דקות, נוציא את הקיטור והכול בסדר, ולא תדעו?

<עובד חוג'י: ואתן לך דוגמה, אדוני היועץ המשפטי של המשטרה, דוגמה קלאסית למשטרה.

<עובד חוג'י: תפסו על חם ארבעה אנשים גונבים, אריתרים.

<עובד חוג'י: בא קצין מודיעין, מה הוא אומר לו? אחי, אין לי כוח אדם, תביא לי אחד, תשחרר שלושה.

<עובד חוג'י: בדוק, בדוק מה שאני אומר לך.

<עובד חוג'י: זה נראה לכם, מישהו פה, משרד המשפטים, אתם עם החוקים שלכם ואתם בתי-משפט, נראה לכם שזה דבר הגיוני?

<עובד חוג'י: יש כזה דבר בכלל?

<עובד חוג'י: תופסים ארבעה גנבים על חם, מה אומר לו קצין המודיעין?

<עובד חוג'י: אחי, אין לי מקום, אין לי כוח אדם, שחרר שלושה תביא לי רק אחד.

מירי רגב: אבל למה הוא צריך כוח אדם?

מירי רגב: אתה מעלה אותם על אוטו ושולח אותם למשמורת.

<עובד חוג'י: לא, אז למה אני אומר לכם?

<עובד חוג'י: אתם מדברים אתי על חוקים וסעיפים וכל מיני נושאים.

<עובד חוג'י: כשאני מסתכל, אין שום קשר למציאות, למה שקורה.

<עובד חוג'י: אתם אולי משכנעים את עצמכם, אתם לא מבינים מה באמת קורה בשטח.

<עובד חוג'י: בחיי.

<עובד חוג'י: אתם מדברים פה, אני שומע, ואני אומר: וואלק, האנשים האלה, לא יודע על מה מדברים.

<עובד חוג'י: אז אני באמת מצפה שאתם, בתי-המשפט, לא יכול להיות שיזרקו נעל על שופטת ויקבלו שלוש שנים בית-סוהר, ולעומת זאת נתנו סטירה לחבר כנסת, הורידו את הכיפה, דרכו עליה – הבן-אדם השתחרר והגיע עד הערכאות הכי גבוהות.

<עובד חוג'י: אז תסביר לי איזה בית-משפט זה.

<עובד חוג'י: איך אני בתור אזרח, אבא לחמישה ילדים, שחינכתי את כולם לשרת בצבא, לעשות את הכול – מה להגיד להם?

<עובד חוג'י: תהיו אריתראים?

<עובד חוג'י: איזה בתי-משפט, איך אני אאמין במוסד הזה בכלל?

<עובד חוג'י: כשאני רואה, זורקים נעל על שופטת – שלוש שנים בית-סוהר – שזה חמור, מגיע לו שלוש שנים, אני לא אומר שלא חס וחלילה.

<עובד חוג'י: אבל לא יכול להיות שבן-אדם נותן סטירה לחבר כנסת, לוקח את הכיפה, דורך עליה, וכל הערכאות משחררים אותו?

<עובד חוג'י: אחרי זה היינו בוועדה לענייני ביקורת המדינה, היא הייתה, אותו בן-אדם בא לתקוף אותה.

<עובד חוג'י: אתם יודעים את זה?

<עובד חוג'י: אז איפה אתם חיים בכלל עם החארטות שלכם?

מירי רגב: לא לא, רגע, עובד.

מירי רגב: אני מבינה שזה כואב לך, אני מבינה.

<עובד חוג'י: היה סיור של הוועדה לענייני ביקורת המדינה, ואותו בן-אדם שהיכה את חבר הכנסת בא להכות אותה.

<עובד חוג'י: תפס אותו איזה ירקן אחד.

<עובד חוג'י: תגידו, זה נראה לכם נורמלי?

<עובד חוג'י: איפה אתם עם החוקים שלכם ועם כל מה שאתם מדברים אתי בכלל?

מירי רגב: תודה, עובד.

מירי רגב: שלמה.

<שלמה מסלאוי: בוקר טוב.

<שלמה מסלאוי: אני מבין את ההתרגשות של עובד.

מירי רגב: אני גם מבינה אותה, מבינה אותה במאה אחוז.

מירי רגב: מי שגר באזור, אני מבינה מה הוא חווה, אני מבינה לחלוטין מה הוא חווה.

<שלמה מסלאוי: עוד מעט תשמעו את סופי, אז אולי תבינו גם יותר.

<שלמה מסלאוי: קודם כול, כולנו מסכימים שהמצב הזה לא יכול להימשך, אבל עד למציאת פתרונות – מדברים על מדינה שלישית - - -

מירי רגב: פיזור אוכלוסייה.

<שלמה מסלאוי: בדיוק.

<שלמה מסלאוי: אני קורא לזה נטל חלוקתי.

מירי רגב: נכון.

<שלמה מסלאוי: אי-אפשר שכולם יישארו בדרום תל-אביב.

מירי רגב: נכון.

<שלמה מסלאוי: ולחזור על כל מה שאמרנו בעבר, אני חושב שזה מיותר.

<שלמה מסלאוי: היום מה שקורה, הזכיר עובד את הנושא של הילודה, יש את הריבוי הטבעי.

<שלמה מסלאוי: אני לא כל כך רואה את זה בקלות שאפשר להעביר למדינה שלישית ופתרון כזה או אחר.

<שלמה מסלאוי: הרי היו לנו ניסיונות בעבר, אני אזכיר לכם עם הנושא של העובדים הזרים שרצו להחזיר, בעיקר זה היה סיפור עם הילדים, אני זוכר אותו.

<שלמה מסלאוי: כל מה שיהיה קשור בילדים, תהיה כאן בעיה, ואת זה צריך להבין.

מירי רגב: לא תהיה שום בעיה.

מירי רגב: לא תהיה בעיה.

מירי רגב: יש בסוף חוק, יש לנו מדינה, גם לנו יש ילדים.

<שלמה מסלאוי: אני אזכיר לך שכל ארגוני זכויות האדם - - -

מירי רגב: בסדר, ארגוני זכויות אדם בינתיים לא נבחרו לממשלה.

מירי רגב: ארגוני זכויות אדם – נעשה את הכול בהתאם לארגוני זכויות אדם, עם כל הכבוד.

מירי רגב: מה זה הדבר הזה?

מירי רגב: לנו אין ילדים?

מירי רגב: עם כל הכבוד.

מירי רגב: אנחנו צריכים להבין שיש כאן הגירה בלתי חוקית, וממשלה שלמה ומדינה שלמה נרדמה במשך כמה שנים טובות.

מירי רגב: עכשיו הכול נמצא על פתחנו וצריך לטפל בזה.

<שלמה מסלאוי: הם יזכירו לך שהם נולדו פה והם שרים את "התקווה".

מירי רגב: נולדו פה, מאה אחוז.

<שלמה מסלאוי: ויש להם חברים, ואז מביאים לוועדה הזאת - - -

מירי רגב: שלמה, בוא נדבר כרגע מה ההצעה שלך הנקודתית, בוא נתקדם.

<שלמה מסלאוי: ההצעה שלי - -

מירי רגב: פיזור אוכלוסייה.

<שלמה מסלאוי: קודם כול, אמרנו: נטל חלוקתי, זה הדבר הראשון שצריך להתבצע.

מירי רגב: שוויון בנטל זה טוב היום.

<שלמה מסלאוי: אני אזכיר לך מה שהיה עם גדרה-חדרה?

מירי רגב: כן.

<שלמה מסלאוי: זה היה הדבר הכי נכון אז בזמנו וביטלו אותו, וכולם מרוכזים באזורים שלנו.

<שלמה מסלאוי: ויש כאלה שגם מתאים וטוב להם שזה יישאר פשוט בגבולות שלנו, כי יש שליטה על כולם כשהם נמצאים באזור מסוים, כאשר הם לא מתפזרים.

<שלמה מסלאוי: אבל אני חוזר לנושא מתקני השהייה.

<שלמה מסלאוי: הרי בנו שם מתקני שהייה בעלות של 30,000,000 שקלים.

<שלמה מסלאוי: מה קורה איתם?

<שלמה מסלאוי: כלום לא קורה איתם.

<שלמה מסלאוי: מדברים על עבירות קלות, אבל יש מעבר לזה.

<שלמה מסלאוי: יש אנשים שנמצאים שם, וארגוני זכויות האדם גם אומרים שאין להם מה לאכול ואין להם איפה לישון.

<שלמה מסלאוי: אז אפשר מרצון חופשי לנסות לחשוב - -

מירי רגב: אנחנו בפגרה הולכים לעשות שמה סיור יחד עם אמנון.

<שלמה מסלאוי: - - איך עושים את זה, לפנות אליהם, לאריתראים, לסודנים או לארגונים שלהם, ולראות איך ביחד עושים מהלך כזה של להעביר אותם מרצון למתקני השהייה, ששם כמובן דואגים לקורת גג, לחינוך, רווחה, בריאות, כל המחסור וכל התנאים הבסיסיים.

<שלמה מסלאוי: יכול להיות שזה גם יתאים להם, אולי צריך לחשוב על כיוון כזה.

<שלמה מסלאוי: המדינה השנייה, השלישית – הדבר הזה לא יתבצע.

<שלמה מסלאוי: היום אולי זה עוד שלוש שנים ואולי גם יותר מזה.

<שלמה מסלאוי: זה פחות או יותר.

מירי רגב: מאה אחוז, תודה רבה.

<שלמה מסלאוי: ברשותך, את סופי, שני משפטים.

מירי רגב: לא, לא כרגע.

מירי רגב: שנייה, יש כאן עוד אנשים.

מירי רגב: אני מבקשת מ"גלי צה"ל".

מירי רגב: קודם כול, תודה לכם שהגעתם לכאן.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע, ושזה יהיה גם בתמליל ומוקלט, את מה שאמר ראש עיריית תל-אביב בכל הסוגיה הזאת בכלל של הסודנים בדרום תל-אביב.

מירי רגב: אני רוצה גם לשמוע את הכתבה שהבאתם לראשונה על נושא של פיצולי דירות ומה שקורה מבחינת איכות החיים, דרך אגב של שני הצדדים, גם הסודנים חיים בתת-תנאים בדירה שהיא מפוצלת, וגם האוכלוסייה סובלת מאובר של אנשים שהתשתיות לא יכולות להכיל אותם.

מירי רגב: אז בבקשה, רק תציגי את שמך, גם לטובת הפרוטוקול, ושוב תודה שהגעת.

<שרון פולבר: אז אני שרון פולבר, אני כתבת ב"גלי צה"ל".

<שרון פולבר: אני אציג את הכתבה שפרסמנו אתמול וגם הבוקר.

<שרון פולבר: היא נוגעת באמת למצב הדיור בדרום תל-אביב, תופעה שאנחנו ראינו שיש לה שתי פנים: מצד אחד יש עניין של נכסים, מה שהחל פתאום גם בשכונות, של נכסים שמושכרים לישראלים בלבד.

<שרון פולבר: הבאנו הקלטות גם של משרד תיווך שמציע לנו דירה כזאת וגם אפילו של עורכת-דין ישראלית שעובדת בארגון של זכויות אדם, שסירבו להשכיר לה דירה בשכונת שפירא על רקע מקום עבודתה.

<שרון פולבר: הם כינו את זה רחוב נקי.

<שרון פולבר: התופעה הזאת מגיעה על רקע כמות מאוד גדולה של נכסים בשכונות דרום תל-אביב שמפוצלים באופן לא חוקי, בעיקר לאוכלוסייה של שוהים בלתי חוקיים, עובדים זרים, מהגרי עבודה וכו'.

<שרון פולבר: והסוגיה הזאת לא זוכה לאכיפה של העירייה, זה לפחות גם מה שאנחנו שומעים מתושבים של השכונות.

<שרון פולבר: גם סיקרנו כמה מקרים פרטניים שאני אוכל במידת הצורך לפרט בהמשך.

מירי רגב: לעירייה בטח נוח שמפצלים דירות, אחרת הם יישנו ברחובות ובגנים.

<שרון פולבר: בדיוק.

מירי רגב: בסוף הם יגיעו לאט לאט גם לגנים בצפון תל-אביב – אי-אפשר להגיע לגנים של צפון תל-אביב, בכל זאת.

<שרון פולבר: זהו, אז הסוגיה הזאת מאוד פוגעת גם בתשתיות.

<שרון פולבר: על רקע זה עולה הסוגיה הזאת של הדירות הנקיות, זה איזשהו פתרון שתושבי השכונות העלו באיזשהו אופן.

<שרון פולבר: בעיריית תל-אביב השיבו לנו על זה - -

מירי רגב: כן.

מירי רגב: מעניין אותי, נשמע גם מה הם אומרים פה, עיריית תל-אביב.

<שרון פולבר: - - הם השיבו לנו שזה באמת אחריות של אגף הפיקוח על הבנייה שאמור לאכוף שם את חוקי העזר העירוניים שלו.

<שרון פולבר: השיבו לנו שהעירייה רואה חשיבות רבה בהגברת פעילות האכיפה בגין תופעת פיצולי הדירות הגורמת לפגיעה בתשתיות ומפגעים בטיחותיים, ופועלת במסגרת החוק באמצעות הגשת כתבי אישום נגד בעלי הדירות.

<שרון פולבר: ביקשנו לשמוע כמה כתבי אישום הוגשו בנושא הזה בדרום תל-אביב, אבל אמרו לנו שאין פיצול כזה לפי אזורים, שהם גם לא עושים איזושהי חלוקה לפי אזורים בעניין הזה.

מירי רגב: במשרד המשפטים?

<שרון פולבר: לא, זה עניין של עיריית תל-אביב.

<שרון פולבר: שם יש ועדה של פיקוח על הבנייה, אמרו לנו שאין להם נתונים כאלה.

<מאיר סויסה: אבל כמה בכל תל-אביב עצמה?

<שרון פולבר: היה להם קשה להשיב.

מירי רגב: כמה כתבי אישום, אין להם.

<מאיר סויסה: יש סטודנטים גם שגרים בדירות מפוצלות.

מירי רגב: ברור.

מירי רגב: מי מרוויח פה?

מירי רגב: בעלי הדירות.

מירי רגב: הם חזירים, יש להם תיאבון גדול.

מירי רגב: לוקחים כל דירה, מחלקים אותה לשמונה, לעשר.

מירי רגב: סטודנט צריך לחיות בצורה כזאת, אריתראי חי בצורה כזאת.

מירי רגב: עיריית תל-אביב כדי לא להתמודד עם האריתראים גם לא מתמודדת עם הסטודנטים.

מירי רגב: אז גם הסטודנטים שחיים בארץ, שהם ישראלים, שעושים צבא, שהולכים למילואים, חיים בצורה כזאת והכול בסדר, המצב נהדר.

<עובד חוג'י: להשכיר להם, לאריתראים, היום לא צריך לפצל דירה.

<עובד חוג'י: מספיק שאתה לוקח האנגר כזה ואתה משכיר מיטות וזה מספיק.

<עובד חוג'י: את הבנת?

<עובד חוג'י: הרווח שלך הוא יותר גדול.

מירי רגב: איפה?

<עובד חוג'י: מספיק לקחת איזה מחסן גדול ולהשכיר מיטות, לסדר שם מטבח, ואז יש לך שירותים ומקלחת לכולם ואתה משכיר – לא צריך גם שירותים – ואתה משכיר את ההאנגר לפי מיטות.

מירי רגב: איפה זה קורה?

מירי רגב: אנחנו רוצים לבוא לבקר שם, הוועדה.

מירי רגב: איפה זה קורה?

<דוד קשאני: בשכונת הארגזים.

מירי רגב: שכונת הארגזים?

<דוד קשאני: כן, תבואו לשם ותראו.

מירי רגב: נבקר שם בשכונת הארגזים.

<עובד חוג'י: האנגר שלם, לא צריך להשכיר דירות, לפצל אותן.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: וזה בטח עיריית תל-אביב לא יודעת?

<עובד חוג'י: משכירים מיטות.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: אפשר לשמוע רגע את ההקלטה?

<שרון פולבר: אז באמת כאן יש לנו שתי הקלטות, גם של משרד התיווך שמציע לנו פרויקט לישראלים בלבד, זה משרד תיווך בנווה-שאנן, וגם אותה עורכת-דין שמספרת גם על הסירוב שקיבלה לשכור דירה בשכונת שפירא על הרקע הזה.

<שרון פולבר: זה איזשהו מצב של מורכבות של השכונה בעניין הזה.

<שרון פולבר: נראה אם אפשר לשמוע.

מירי רגב: טוב, לא נורא.

מירי רגב: אז עד שיפעילו, את רוצה להוסיף עוד משהו, שרון?

מירי רגב: את מכירה את המחסנים האלה שמשכירים מיטות?

<שרון פולבר: אני בעצמי התעסקתי בכמה מקומות כאלה באופן פרטני, אבל התופעה באמת רחבה מאוד.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: אוקיי, תודה רבה.

מירי רגב: עיריית תל-אביב, אני אשמח לשמוע איך אתם מפקחים.

מירי רגב: אשמח לשמוע גם מהיועץ המשפטי לממשלה, האם אתם חושבים שבעקבות פיצולי הדירות כדאי להוציא איזה הנחיה לעיריית תל-אביב, למשטרה אולי לאכוף את זה?

מירי רגב: הייתי רוצה לשמוע את התייחסות היועץ המשפטי לממשלה בעניין פיצולי דירות, מה היה קורה אם ישראלים היו עושים את זה.

מירי רגב: אבל בוא נתחיל קודם כול עם עיריית תל-אביב שזה התפקיד שלה, כמובן לפקח ולשמור על החוק במדינת ישראל בכל מה שקשור לעיר תל-אביב.

מירי רגב: בבקשה.

<אריק שוע: אריק שוע, מנהל אגף רבעים ושכונות בעיריית תל-אביב.

<אריק שוע: יש לנו מחסור רציני, נתחיל בהיתרי בנייה בשכונות הדרום, היתרים שקובעים את ייעוד המבנים, גודל הדירות, כמות יחידות הדירות שמותרות בכל מבנה.

<אריק שוע: על-פי רוב תוכניות בנייני ערים שקיימות בדרום העיר הן למגורים, חלק קטן מהאזורים הם לתעשייה ומלאכה, כך שלא ניתן לאכוף, לבוא ולהגיד: המקום לא משמש למגורים, היות והתוכניות מגדירות אותן כמגורים.

<אריק שוע: בשכונות התקווה וחלק משכונות הדרום יש קושי לאתר את בעלי הדירות לפי נסחי טאבו.

<אריק שוע: מדובר על אזורים שהם ללא פרצלציה.

<אריק שוע: יש לנו למעשה עשרות בניינים רשומים בתור חלקה אחת גדולה, ב"מושע" לצורך העניין, ועל חלקה אחת יכולים להיות רשומים מאות ואפילו אלפים של בעלי נכסים.

<אריק שוע: יש לנו תופעה נוספת שאנחנו מודים בה, דירות שאינן מחולקות ומאוכלסות בעשרות אנשים.

מירי רגב: נו, אז מה אתם עושים עם זה?

<אריק שוע: לאו דווקא מדובר על פיצולי דירות.

מירי רגב: מה אתם עושים עם זה אבל?

<אריק שוע: שנייה, אני אסביר תיכף.

<אריק שוע: לאו דווקא מדובר על דירות מפוצלות, מדובר על עשרות אנשים שגרים באותה יחידת דיור.

<אריק שוע: יש כאן מספר קשיים שאנחנו מתמודדים איתם ברמה המשפטית ואנחנו לא מצליחים להתמודד, משום שאין שום חוק שהיום מגדיר, לפחות באזור הזה, את הצפיפות המקסימלית שמותרת לחדר ולדירה, או חוק שמגדיר מספר אנשים מעל כמות מסוימת בדירה - - -

מירי רגב: מה, מותר לפצל דירות?

מירי רגב: זאת אומרת, מותר לפצל היום?

מירי רגב: אני רוצה להבין אם מעבירים פה מסר, היום מותר לכל ישראלי במדינת ישראל לקחת דירה ולפצל אותה ולהשכיר אותה?

<אריק שוע: לא אמרתי שמותר.

<אריק שוע: אמרתי: באזורים - - -

מירי רגב: מה זה "באזורים"?

מירי רגב: בדרום תל-אביב מותר?

<אריק שוע: מה שאני אמרתי: באזורים שנבנו ללא היתר או היתר לא קיים או לא קיים תיק בניין - - -

מירי רגב: באזורים ללא היתר צריך להרוס את זה.

מירי רגב: זה מה שעכשיו רוצים היועץ המשפטי לעשות בעניין אולמות וגנים – להרוס את זה ואחר כך לבנות את האולם מחדש.

מירי רגב: אותו רציונל צריך להיות גם לגבי דירות כאלה.

<אריק שוע: כשאנחנו מדברים על שכונת התקווה שחלק גדול מהמבנים נבנו בשנות ה-40 ובשנות ה-50 - -

מירי רגב: למה אין כאן יועץ משפטי?

מירי רגב: שיגיע לכאן בבקשה יועץ משפטי.

<אריק שוע: - - כשאנחנו מדברים על אזור שבין מנפיק הבניין המקורי, אנחנו לא יכולים לבוא ולהוכיח מספר יחידות דיור שנמצאות באותה יחידה.

מירי רגב: מה זה אתם לא יכולים להוכיח?

מירי רגב: כנסו בית בית, תראו את הבית מפוצל, ואז תספרו.

<אריק שוע: ואיך את יודעת כמה דירות יש לך באותו דונם או באותו שטח?

מירי רגב: מה זה באותו שטח?

<אריק שוע: אין שום חוק שמגדיר את מספר הדירות או מטרז' לדירה, זאת הבעיה.

מירי רגב: אבל הדירה מפוצלת.

<אריק שוע: את לא יודעת להוכיח שהיא מפוצלת.

מירי רגב: בטח שאתה יודע, אתה יודע כמה גרים שם.

<אריק שוע: זה מה שאני אומר.

<אריק שוע: את לא יכולה להוכיח על-פי מספר הדרים במקום.

מירי רגב: מה זה אתה לא יכול להוכיח?

<אריק שוע: את לא יכולה.

מירי רגב: אתה יכול וחצי להוכיח.

<אריק שוע: אני מצטער מאוד, זאת המציאות.

<אריק שוע: אבל מה שאנחנו עושים בכל זאת, אנחנו בעצם פועלים במספר מישורים.

<אריק שוע: חלק מההתמודדות שלנו היום היא למעשה לא לתקוף את הסיפור דרך תכנון ובנייה אלא להכריז על המבנים כמבנים מסוכנים.

<פיני קבלו: אבל יש לך שעוני מים.

<פיני קבלו: דרך שעוני מים אתה יכול.

<אריק שוע: עדיין זה לא עניין שאתה יכול - - -

<עובד חוג'י: זה לא משנה.

<עובד חוג'י: אז יש לך דירה חמישה חדרים, לא פיצלת, שמת בפנים 50 אנשים, זה משנה פיצלת לא פיצלת?

<עובד חוג'י: זה לא משנה.

<עובד חוג'י: אם חמישה חדרים גרים בהם 50 איש, אז זה לא משנה אם יהיה לך שעון.

<אריק שוע: מה שעובד מתאר פה זה חלק מהבעיות כשמדובר על צפיפות.

<עובד חוג'י: בדיוק.

<עובד חוג'י: הצפיפות, זה הבעיה.

<אריק שוע: הבעיה היא לא תמיד פיצולי הדירות.

<אריק שוע: וגם כשאנחנו מזהים פיצול דירה ומגיעים לטיפול משפטי, אנחנו נדרשים להביא את ההיתר המקורי, שהוא לא תמיד קיים, הוא לא נמצא.

<אריק שוע: אנחנו נמצאים במציאות שהיא מאוד מורכבת.

<אריק שוע: מה שאנחנו עושים בעצם בימים האלו, אנחנו נמצאים בהליך אחר בכלל.

<אריק שוע: החלטנו לתקוף את זה ממקום אחר לגמרי, מהמקום של הבטיחות.

<אריק שוע: ולקחנו היום מספר בניינים לבחון את התהליך, בהם לקחנו בכלל יועץ בטיחות.

<אריק שוע: כשאותו יועץ בטיחות מגיע לאותם מבנים, עם ליווי משטרתי, עם יחידת הפיקוח על הבנייה שלנו, כאשר אנחנו מגדירים במקום את אותם ליקויי בטיחות שאנחנו מזהים: בלוני גז, חשמל.

מירי רגב: ו - - -

<אריק שוע: זה כרגע נמצא בפעולה.

מירי רגב: גיליתם שיש שמה בעיה בטיחותית.

מירי רגב: ו - - -

<אריק שוע: המטרה היא לסגור את הבניין, לאטום אותו.

מירי רגב: אה, לאטום את הבניין.

מירי רגב: ומה יעשו הישראלים שגרים שם?

<אריק שוע: מבחינתנו ברגע שאנחנו מזהים את המבנה כמבנה מסוכן, אני לא יכול לעצום עיניים.

<אריק שוע: אם המבנה הוא מסוכן והוא מהווה סכנה לסביבה ולשוהים בו, עלינו לאטום אותו ולהגיד לאותם בעלים להחזיר את המצב לקדמותו מה שנקרא.

מירי רגב: ואז מה קורה עם הישראלים שחיים שם?

<אריק שוע: הם יצטרכו למצוא דיור חליפי, אותו בעלים יצטרך למצוא להם.

<אריק שוע: דבר נוסף שאנחנו זיהינו כדרך פעולה, היות שהשוק הוא למעשה שוק כלכלי ביסודו, ואותם מקומות שבהם חושדים ומזהים אותם ככאלה שהם פיצולי דירות, אנחנו היום לא מאפשרים לאותו בעל הנכס להעביר את הבעלות, מה שנקרא בנסח טאבו כשהוא צריך לקבל את האישור העירוני, הוא מקבל מאתנו מכתב שהוא לא יכול לעשות שום פעולה ולהעביר את הנכס.

<אריק שוע: הרעיון הוא לעשות איזשהו לחץ כלכלי על אותם בעלי נכסים שנמצאים במקום, כאשר הוא מקבל מאתנו מכתב שבו אנחנו אומרים לו בצורה מאוד פשוטה: המקום מבחינתנו חשוד או ידוע ככזה שיש בו דירות מפוצלות.

<אריק שוע: כאשר אותו אדם, אותו בעל נכס, רוצה להעביר בעלות ולקבל את האישור העירוני, הוא לא יוכל להעביר בעלות אלא אם כן יקבל אישור מהעירייה ופיקוח של העירייה שהדירה נמצאת בסטנדרטים הראויים, ונמצאת בתהליך כזה או במקום כזה שהוא באמת עומד על-פי אותם תיקי בנייה שאנחנו מזהים, או מה שנקרא במקום שהוא נכון.

<אריק שוע: היכולת שלנו היום בעצם לתקוף את זה היא מגיעה ממקומות שלא נמצאים במערכת החקיקתית.

<אריק שוע: מה שאנחנו היינו מבקשים, לו היה בחוק, מה שנקרא בוועדות חוקי בנייה, חוק שמגדיר את הצפיפות המקסימלית שמותרת לחדר ולדירה, היה לנו יותר כלים ואמצעים להתמודד עם התופעה.

מירי רגב: לאיזה חוק אתם זקוקים?

<אריק שוע: אנחנו זקוקים לחוק שאומר בעצם מהי הכמות המינימלית או הצפיפות המקסימלית שאני מתיר למספר חדרים, כמה אנשים יכולים לחיות בדירה.

<אריק שוע: הדברים האלה לא קיימים.

מירי רגב: יש לנו כזה לגבי עצירים.

מירי רגב: אפשר לקחת את מה שקורה לגבי אסירים ולהתאים את זה לגבי בתים, לא?

<עובד חוג'י: חרדים, מה יעשו עם דירת שני חדרים ועשר ילדים, ישימו אותם בחוץ?

מירי רגב: לא, אני שואלת.

מירי רגב: אתה יודע למה?

מירי רגב: זה אבסורד, כי זה ברור לחלוטין שהצפיפות הזאת היא בלתי אפשרית.

<תומר רוזנר: את זה לא עושים בחוק.

<קריאה: החוק צריך להיות כנראה לשוכרים, לא לקבועים.

מירי רגב: לא, לא צריך להיות חוק, צריכה לצאת הוראה של היועמ"ש בעניין הזה.

<תומר רוזנר: לא, העירייה צריכה לעשות את זה.

מירי רגב: העירייה צריכה לעשות את זה?

מירי רגב: אומר היועץ המשפטי שלנו, שהעירייה צריכה לעשות את זה, זה לא צריך להיות בחוק.

<תומר רוזנר: נכון.

<אריק שוע: מה שאני - - -

<תומר רוזנר: אדוני מכיר תוכניות בניין עיר, נכון?

מירי רגב: רק שנייה.

מירי רגב: תן בבקשה ליועץ המשפטי.

מירי רגב: אתם לפני בחירות, אז כדאי שלא תטעו את הציבור.

<תומר רוזנר: אדוני מכיר תוכניות בניין העיר, אדוני מכיר למי היוזמה להכין תוכניות בניין עיר שקובעות צפיפויות ודברים כאלה.

<תומר רוזנר: העירייה בהחלט עושה את זה בתוכנית הרבעים של צפון העיר, קובעת צפיפויות חדשות.

<תומר רוזנר: היא יכולה לעשות את זה גם לדרום העיר אם היא מאוד רוצה.

מירי רגב: זאת אומרת, כפי שאתם מבינים, העירייה יכולה לקבוע את הצפיפויות, זה לא עניין של חוק.

מירי רגב: תבדוק את זה עם היועץ המשפטי של העירייה.

<אריק שוע: אני אבדוק את זה שוב פעם.

מירי רגב: תבדוק את זה עם היועץ המשפטי לממשלה, בבקשה.

<אריק שוע: - - -

מירי רגב: לא, אל תציע, אל תעביר את "הקוף" מאחד לשני.

מירי רגב: קודם כול, תקבע אתה מה הצפיפות לדירה, כפי שאמר כאן היועץ המשפטי של הוועדה, תבדוק את זה עם היועץ המשפטי שלכם עוד היום ותחזור אלי עם תשובה.

<אריק שוע: יש לי שאלה ליועץ המשפטי: האם החוק היום מגדיר מספר מינימלי לאנשים בחדר, צפיפות לדירה?

<אריק שוע: זאת הבעיה שאנחנו מתמודדים.

<תומר רוזנר: אין חוק או הסדר בשום מקום במדינה שמגדיר מספר אנשים לחדר.

<אריק שוע: וזאת הבעיה בדרום תל-אביב.

מירי רגב: שנייה רגע.

מירי רגב: לא, זו לא הבעיה, זו הבעיה שלכם.

מירי רגב: תיכף אני אגיד מה הבעיה.

מירי רגב: הבעיה שאתם פוחדים להגדיר, כי אתם יודעים שאם תגדירו חצי מהם יצטרכו לעזוב למשמורת.

מירי רגב: ואז היועץ המשפטי לא מאשר לכם להעביר אותם למשמורת.

מירי רגב: ואז כדי שיהיה שקט אז ההוא יעשה דלת מסתובבת, אתה תשאיר אותם בפיצולי דירות, לא אכפת לך מה יהיה איתם, שהם יחיו בתת-תנאים – במשמורת הם יחיו בתנאים הרבה יותר טובים – היועץ המשפטי יהיה לו שקט עד שהוא ימצא מדינה שלישית וכולם בשקט.

<תומר רוזנר: אני רק אבהיר.

<תומר רוזנר: כמובן שאין ולא ניתן להגדיר צפיפות של מספר אנשים לחדר, אבל זאת לא השאלה שנדונה כרגע על השולחן.

<תומר רוזנר: השאלה שנדונה על השולחן, כפי שיושבת-ראש הוועדה אמרה, היא פיצולי דירות, צפיפויות דיור מה שנקרא, מספר הדירות שאפשר לעשות בבניין, מספר הדירות בקומה.

מירי רגב: לא, גם מספר האנשים שיכולים לחיות בדירה.

<תומר רוזנר: מספר האנשים אי-אפשר.

מירי רגב: אם מכניסים 50 איש לדירה.

<תומר רוזנר: את זה אי-אפשר להגדיר.

<אריק שוע: כנראה שאתם לא מכירים את המציאות בדרום תל-אביב.

<אריק שוע: המציאות בדרום תל-אביב, באותה דירת חדר וחצי - - -

<תומר רוזנר: הם לא יגידו לך כמה ילדים - - -

מירי רגב: לא, בלתי אפשרי שיפצלו את הדירה - - -

<תומר רוזנר: פיצלו את הדירה – זה העירייה צריכה לטפל.

מירי רגב: יפה.

מירי רגב: עכשיו, אם לא יפצלו את הדירה, הם ייקחו דירה כמו שהיא וישימו שם 50 איש.

<תומר רוזנר: אז זה בעיה.

מירי רגב: אז מה עושים?

<תומר רוזנר: זה נושא שקשה לי לראות איך אפשר לטפל בו, מכיוון שכפי שאנחנו לא נגדיר למשפחה כמה ילדים מותר לה להחזיק בדירה שלה, אם זה יהיה שלושה ילדים או חמישה ילדים - - -

מירי רגב: אז מה, אז לא נגדיר לבעל בית שמשכיר דירה, כמה הוא יכול להכניס בתוך בית?

<תומר רוזנר: אנחנו לא יכולים להגיד לאדם כמה אנשים יש בדירתו, למעט מצב שבו הדבר הזה גורם למטרד או לבעיה אחרת.

מירי רגב: זה גורם למטרד.

<תומר רוזנר: ואז גם השכנים יכולים לטפל בזה.

מירי רגב: השכנים מסכנים יכולים לטפל בהרבה דברים.

<תומר רוזנר: וגם היועץ המשפטי לממשלה, אם הוא סבור שזה מטרד לציבור.

מירי רגב: אז יפה, אז זה חוזר עוד פעם ליועץ המשפטי לממשלה.

מירי רגב: כמות אנשים בדירה בחדר, מטרד ציבורי.

מירי רגב: תיכף אתה גם תכתוב לו מכתב, ליועץ המשפטי, על כל העניין.

<תומר רוזנר: אבל אני רוצה להדגיש: הנושא של מספר הדירות ופיצולי דירות, זה בהחלט - - -

מירי רגב: פיצולי הדירות זה ממשלה.

<תומר רוזנר: לא, עירייה.

מירי רגב: עירייה.

<תומר רוזנר: נכון.

מירי רגב: כמות אנשים בתוך דירה שמהווה מטרד ציבורי, זה היועמ"ש.

<תומר רוזנר: נכון.

מירי רגב: יפה.

<אריק שוע: חשוב להבהיר רק, שאנחנו לא יודעים לזהות בשכונת התקווה בבניינים מאוד ישנים שאין להם תיקי בניין, הסיפור של הגדרת דירה, מה הגודל המינימלי לדירה, הוא גם לא קבוע בחוק.

<אריק שוע: האם דירה היא 23 מטרים?

<תומר רוזנר: אתם צריכים להגדיר בתוכניות.

<אריק שוע: אני לא בטוח.

<אריק שוע: אני יודע שאני שמעתי, לא פעם ולא פעמיים, אין שום הגדרה שמגדירה גודל מינימלי לדירה, וזה משהו שצריך להגיע גם ברמה הארצית.

<תומר רוזנר: ממש לא.

<אריק שוע: האם הדירה היא 10 מטרים?

<אריק שוע: 15 מטרים?

<תומר רוזנר: זה רמה של תוכנית בניין עיר וכל עירייה קובעת לעצמה.

<אריק שוע: אני לא בטוח.

<אריק שוע: אני חושב שזה משהו ברמה של ועדה ארצית.

מירי רגב: לא, זה פתאום ועדה ארצית.

מירי רגב: אתם רוצים להביא אליכם ועדה מקומית, ופתאום כשמדובר בבתים בדרום תל-אביב זה ועדה ארצית.

<אריק שוע: חשוב להבהיר.

<אריק שוע: העומס על התשתיות, לעיריית תל-אביב הדבר הזה עולה מאות מיליוני שקלים.

<אריק שוע: אין כאן שום אינטרס.

מירי רגב: אל תקבלו אותם.

מירי רגב: ראש העיר שיגיד: אני לא יכול לקבל אותם יותר לדרום תל-אביב, אני עכשיו מפנה אותם לאזורים אחרים כמו צפון תל-אביב גם ומרכז תל-אביב, אני אבנה להם עיר אוהלים במרכז הגנים, עד שהמדינה תתעשת ותיתן להם פתרון.

<אריק שוע: אם גברתי יודעת איך להעביר אנשים במדינת ישראל, והיא יודעת אם רשות מקומית יש לה סמכות להעביר בן-אדם ממקום למקום, אני מאוד אשמח לדעת.

מירי רגב: בוודאי, מה זה.

<אריק שוע: אוקיי, אז אנחנו באמת נשמח לדעת איך אפשר לעשות את זה.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: רק שנייה, אנחנו רוצים לשמוע רגע את ההקלטה.

<שרון פולבר: ההקלטות שכאן, זאת כאן הקלטה של משרד תיווך בדרום תל-אביב בשכונת נווה-שאנן, הקלטה שהוקלטה בסתר, שמציעים לנו דירה שהיא פרויקט לישראלים בלבד.

<תומר רוזנר: זה לא הקלטה שהוקלטה בסתר.

<תומר רוזנר: זו הקלטה שהצד השני לא ידע עליה.

מירי רגב: לא שומעים את זה.

מירי רגב: טוב, הלאה.

מירי רגב: הבנתי מעיריית תל-אביב מה שאתה אומר.

מירי רגב: התשובות שלך, חלקן, הן באמת ברמת היועמ"ש, רובן הן ברמת האחריות שלכם כעיר לאזרחים שלכם, של תושבי תל-אביב שבוחרים בכם כדי שתהיה להם איכות חיים לא פחות טובה מאשר צפון תל-אביב ומרכז תל-אביב.

מירי רגב: וכרגע, בוא נודה על האמת, יש בתל-אביב אזרחים סוג א' ואזרחים סוג ב'.

מירי רגב: האזרחים סוג ב' הם תושבי דרום תל-אביב.

<אריק שוע: בתל-אביב יש אזרחים, נקודה.

מירי רגב: בתל-אביב יש אזרחים סוג ב' וג' שחיים בחיים נוראיים בדרום תל-אביב, וראש העיר חייב לעשות עכשיו איזשהו צדק חלוקתי.

מירי רגב: צר לי להגיד את זה, אני אומרת את זה חד-משמעית: תושבי דרום תל-אביב חיים כאזרחים סוג ב' וג' בתל-אביב.

מירי רגב: בבקשה, סופי.

<סופיה מנשה: אני גרה בלוינסקי 138, ושתי קומות והחצר היו תעשייה ורק 12 דירות היו למעלה.

<סופיה מנשה: כיום קנו פרטי ועשו מזה חדרים חדרים, אני לא יודעת כמה חדרים יש בפנים.

<סופיה מנשה: וגם עורך-דין אחד קנה בגג, עשה חדר – זה היה שייך לחדר מדרגות – הוא סגר ועשה חדר, הוא גם משכיר את זה על הגג.

<סופיה מנשה: והיום אני לא יודעת כמה גרים – יורדים ועולים, יורדים ועולים, אני לא יודעת מי גר פה, מי לא גר פה, מלא סודנים ואריתראים גרים בכל הבניין שלי.

<סופיה מנשה: והם מסתכלים עלי כאילו מה אני עושה פה, שזה לא שייך לי.

<סופיה מנשה: ואת הצרכים שלהם הם עושים בחצרות, כל חדר המדרגות מלא זבל.

<סופיה מנשה: היום כשבאתי לפה – מיטות, מה לא מונח שמה.

<סופיה מנשה: ואני יום אחד רוצה לרדת, אני לא יכולה לרדת – העמידו את המיטה.

מירי רגב: הודעת את זה לפיקוח של עיריית תל-אביב?

<סופיה מנשה: אני דיברתי עם כולם, כבר אין לי כוח.

מירי רגב: יש להם יחידת פיקוח שבאה ומפקחת בדרום תל-אביב.

<סופיה מנשה: היו עושים לי קנסות: עלייך לרדת לחצר ולנקות את החצר.

מירי רגב: כן, זה לא יאומן.

מירי רגב: הסודנים מלכלכים שם, האריתראים מלכלכים שם - -

<סופיה מנשה: הייתי מקבלת 400 שקל, 500 שקל.

מירי רגב: - - והישראלית היחידה שעוד נשארת שמה כדי לשמור על הבית, היא צריכה גם לשלם על זה.

מירי רגב: זה פשוט מדהים.

<עובד חוג'י: לא, יש פה עוד תופעה, סליחה שאני מתערב, אתם דיברתם פיצול וזה, אתם לא יודעים מה קורה בסוף שבוע.

<עובד חוג'י: כל האריתראים והסודנים מגיעים לדרום תל-אביב.

<סופיה מנשה: לבניין שלי.

<עובד חוג'י: החתונות שלהם.

<עובד חוג'י: זאת אומרת, אם האוכלוסייה מונה היום 60,000-50,000, זה מכפיל את עצמו.

<עובד חוג'י: ואתם יכולים לראות את התופעה הזאת.

<עובד חוג'י: תבואו ביום שישי-שבת, תסתובבו תראו מה קורה שם.

<עובד חוג'י: איפה הם גרים?

<עובד חוג'י: אז זה כבר לא קשור.

<עובד חוג'י: אם היה מחסן או חדר מדרגות שלך או בחצר שלך היו ישנים שם.

<עובד חוג'י: אז הנושא הזה שאתם דיברתם הוא כל כך שולי לעומת הבעיות שיש שם.

<עובד חוג'י: זה פתאום באים לך עוד 30,000, עוד 50,000, כמויות אדירות של אנשים בסוף שבוע.

<סופיה מנשה: תבואו לבניין שלי, תראו מה הולך שמה.

<סופיה מנשה: כמה חדרים, כל האולמות חדרים.

<סופיה מנשה: עשרות חדרים.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: סופי, תודה.

<עובד חוג'י: זה לא משנה כבר.

מירי רגב: אורלי יוגיר, בבקשה, תציגי את עצמך.

<אורלי יוגיר: שלום, אני אורלי יוגיר מהמרכז למדיניות הגירה ישראלית.

<אורלי יוגיר: יש לי שאלה לעיריית תל-אביב.

<אורלי יוגיר: אמרת שאין חוק, אני רוצה לדבר על מצב שיש חוק, כאשר דיירת מתקשרת לפיקוח העירוני ומתריעה שמקלט הבניין הוסב על-ידי חלק מבעלי הנכסים, בלי הסכמת כל בעלי הנכסים, לדיור, או כאשר לקחנו את "גלי צה"ל", כחלק מהתחקיר שנעשה, והראינו להם איך על בניין בונים על גג בעצם יחידת דיור שלא עומדת נראה לי בשום תקנה והפקחים מגיעים לשמה.

<אורלי יוגיר: זאת אומרת, סופיה היא עדה אחת מכל הפניות שאנחנו מקבלים במרכז למדיניות מהתושבים, ואתם לא מטפלים בזה.

<אורלי יוגיר: יתירה מזאת, התגובה שנאמרה לדיירת היא: אם את רוצה הגנה, אז אין מה לעשות.

<אורלי יוגיר: אין לך מקלט ציבורי, תלכי לתחנה המרכזית, יש שם מקלט.

<סופיה מנשה: כן, ככה אמרו.

<סופיה מנשה: המקלט – עשו מזה חדרים.

<אורלי יוגיר: עכשיו, אם אתם רוצים שנתחיל להקליט את כל השיחות, אין בעיה לעשות את זה.

מירי רגב: תעשי את זה, כי אנחנו נעשה דיון על הנתונים.

<אורלי יוגיר: ואני אומרת חד וחלק, שהפיקוח העירוני לא מסייע לתושבי דרום תל-אביב באופן מוכח.

<אורלי יוגיר: כי אם הוא היה מסייע, המצב הזה, אזור החיץ הזה שאין בו בכלל חוק, לא יהיה קורם עור וגידים למצב שהוא היום.

<אורלי יוגיר: אז זה ככה שאלה שאני מפנה: כשיש חוק, היכן הפיקוח, היכן ההגנה?

<אריק שוע: היות שאני מכיר את הבניין שסופיה מדברת עליו באופן אישי.

<אורלי יוגיר: ספציפי מבין עשרות - - -

<אריק שוע: היות שאני מכיר אז אני גם יודע להתייחס לסיפור של המקלט, שבאמת פלשו אליו והוא נמצא כרגע בתהליך של פינוי, כולל תביעה, כולל הסיפור של בנייה על הגג, ששם זה מאוד קל.

<אריק שוע: המקרים שאת מתארת הם מקרים שצריכים לקבל טיפול ואין שום בעיה לטפל בהם, לא בהיבט של מקלט שפלשו אליו והפך למקום מגורים ולא בהיבט של בנייה לא חוקית על גג, שגם פה - - -

מירי רגב: בדיון הבא אתם תבואו עם מספרים: כמה תלונות קיבלתם, בכמה טיפלתם.

מירי רגב: המשטרה – כמה עצרתם, כמה שוחררו מיד אחרי, כמה הלכו למשמורת.

מירי רגב: אנחנו נדבר במספרים.

<אריק שוע: אותם מקרים שאת מתארת הם מקרים שמאוד קל לטפל בהם והם מטופלים.

<אריק שוע: לצערנו אנחנו לא מטפלים מהיום למחר, היות שהדברים כרוכים בתהליכים משפטיים שיש להם את הזמן שלהם.

<אריק שוע: גם אותם קנסות שסופי מתארת הם קנסות שבוטלו על ידי.

<אריק שוע: אני המלצתי לאחר שראיתי באמת את הזוהמה - -

<אורלי יוגיר: גם אנחנו פנינו.

<אריק שוע: - - כולל הניקיון, דרך אגב.

<אריק שוע: סופי לא יודעת, אבל היום מנקים לה את חדר המדרגות עם קיטור, וזה נעשה על-ידי יחידה עירונית.

מירי רגב: מנקים לה?

מירי רגב: מנקים לשכונה.

<אריק שוע: לא, לבניין.

<סופיה מנשה: אבל היום ינקו, מחר כבר יהיה מלוכלך.

<אריק שוע: חלק מהתהליכים שלקחנו על עצמנו, בהבנה שבמצוקה של תושבים כמו סופי, ואני למדתי את המקרה הזה דווקא ואתו ייצרנו מדיניות בשפירא ובנווה-שאנן.

מירי רגב: מה עם התקווה?

<אריק שוע: בתקווה אין לנו את דירות הבניינים, יש לנו דירות מגורים.

<אריק שוע: בדירות בניינים שבהם באותה סיטואציה של בניין של שש קומות, שבו יש לי רוב ברור של מסתננים, של אריתראים, אני אנקה את הבניין, אני אנקה את הציוד, ולא אטיל את זה על סופי וחברותיה.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: דוד?

מירי רגב: מי אתה?

מירי רגב: קצר, לא לחזור על דברים של החברים שלך.

מירי רגב: ומי זה יונתן?

<דוד קשאני: אני רוצה להעלות בעיה מסוימת לגבי שכונת התקווה.

<דוד קשאני: קשאני דוד מעמותת "קול בשכונות", ואני גר בשכונת התקווה 60 שנה.

<דוד קשאני: רבותי, בהיסטוריה לא היה בתקווה ככה.

<דוד קשאני: התקווה הייתה מקום שאנשים רצו לגור בו.

<דוד קשאני: עכשיו, מה שקורה, יש לי בעיה עם האוטובוסים בבוקר.

<דוד קשאני: אני מזמין אתכם לבוא לנסוע יחד אתי בבוקר בשעות האלה בין 06:00 בבוקר עד 08:00-07:00.

<דוד קשאני: האוטובוסים מלאים עד אפס מקום.

<דוד קשאני: אם אוטובוס לוקח 50 איש או 60 איש, עולים לאוטובוסים האלה מאות אנשים.

<דוד קשאני: מי אלה?

<דוד קשאני: אלה כולם העובדים הזרים, אלה כולם המסתננים מאריתריאה ומדרום סודן.

<דוד קשאני: עכשיו, דבר נוסף שאני רוצה להראות לכם, הרי הם עולים לאוטובוס עם "רב-קו".

<דוד קשאני: זה ה"רב-קו".

<דוד קשאני: נשאלת השאלה: כאשר אני הלכתי לתחנה מרכזית להוציא "רב-קו", ביקשו ממני תעודת זיהוי.

<דוד קשאני: איך אותו אריתראי, השאלה שלי, מקבל "רב-קו" ובעזרתו הוא נוסע חודשי חופשי מה שנקרא?

<דוד קשאני: את התשובה הזאת אני רוצה לקבל או ממשרד הפנים או ממישהו שאחראי על זה.

<דוד קשאני: איך הוא מגיע לקומה 7 בלי שום תעודה והוא מקבל "רב-קו"?

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: מי באמת נותן "רב-קו"?

מירי רגב: הוא קונה אותו?

<יניב רונן: יש אפשרות לקנות "רב-קו" אצל נהג אוטובוס בחמישה שקלים ואז זה אנונימי.

<דוד קשאני: יש לך טעות יסודית.

<דוד קשאני: אז הוא לא מקבל חודשי-חופשי.

<דוד קשאני: אין דבר כזה, הוא מקבל יומי.

<יניב רונן: סליחה.

<יניב רונן: באפשרות כזאת באמת לא מקבלים חופשי-חודשי, קונים נסיעה.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: יונתן, בבקשה.

<יונתן יעקובוביץ: יונתן יעקובוביץ מהמרכז למדיניות הגירה.

<יונתן יעקובוביץ: אני רק רוצה להוסיף עוד זווית, למה הבעיה הזאת של פיצול דירה צריכה לקבל יחס בהיבט הלאומי.

מירי רגב: פיצולי דירה זה עבודה רק של העירייה.

מירי רגב: לא יעזור כלום, לא תפילו את זה על אף אחד אחר.

מירי רגב: אתם תצאו באומץ רב אל תושבי דרום תל-אביב, ראש עיר שרוצה להיבחר, ויגיד לתושבי דרום תל-אביב, מדוע הוא מאשר בדרום תל-אביב לפצל דירה, מה שהוא לא מאשר באף מקום אחר בתל-אביב?

מירי רגב: במקום להתעסק עם החניות תתעסקו עם זה.

מירי רגב: זה יביא לכם אולי פחות כסף, אבל תתעסקו עם זה.

<יונתן יעקובוביץ: התופעה הזאת קיימת גם בערים נוספות, אז זו בעיה שהיא כלל לאומית, ואני רוצה להביא עוד זווית.

<יונתן יעקובוביץ: בגלל שמדובר באנשים צעירים בלי משפחות, אז הפער הזה הכספי שהם חוסכים בגלל זה שהם גרים בדירות מפוצלות, אז זה יוצר תחרות על כוח העבודה המקומי.

<יונתן יעקובוביץ: את הכסף הזה, נוצר תמריץ כלכלי נוסף, זה באמת יוצר תמריץ כלכלי להישאר פה ולשלוח כסף.

<יונתן יעקובוביץ: זאת אומרת, בדיוק את הכסף הזה שהם חוסכים, שעובד ישראלי שצריך לפרנס משפחה ולא יכול לגור עשרה איש בחדר, אז את הכסף הזה אותם מסתננים חוסכים ושולחים הביתה.

<יונתן יעקובוביץ: ואני חושב שהיחס, הגישה, צריכה להיות לסיים את התופעה הזאת, כי זה ייצור עוד מנוף לחץ ליציאה מרצון בהתאם לחוק להוצאת כספי מסתננים.

<יונתן יעקובוביץ: אז זו עוד זווית למה חשוב להתייחס לבעיה הזאת, ולא רק בזווית של הסבל של התושבים.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: לפני שאני מסכמת, ועד השכונות רוצה להגיד משהו?

<שלמה מסלאוי: כן.

<שלמה מסלאוי: מה שאני חושב, כמו שאמרתי קודם, עד למציאת פתרונות - - -

מירי רגב: פיזור אוכלוסייה.

<שלמה מסלאוי: צריך לחשוב על משהו שאפשר לעשות את זה כבר בשבועות הקרובים, כי זה סיר לחץ, ומקרי האלימות שאנחנו שומעים עליהם בוקר וערב – אתמול שמעתי על איזה מקרה אונס נוסף, אבל אני לא בטוח, גם המשטרה הרי לא רצה לפרסם את הדברים האלה מהסיבות שלה.

מירי רגב: יש דברים שהיא רצה לפרסם, את זה לא.

<שלמה מסלאוי: כל מה שקשור לדרום תל-אביב.

מירי רגב: כל מה שקשור לדרום תל-אביב הם מפרסמים פחות.

מירי רגב: הדוברות שמה לא מספיק משומנת כנראה.

מירי רגב: היא משומנת במקומות אחרים.

מירי רגב: עובד, משפט סיכום, אתה רוצה להגיד משהו לפני הסוף?

מירי רגב: משטרה רוצים להגיד משהו אחרי זה?

<יצחק אלמוג: אולי אחרי זה.

מירי רגב: אני אשמח.

<עובד חוג'י: אני הייתי מצפה לפחות מהעירייה ומהמשטרה, שלפחות את הנתונים האמתיים ואת הבעיות האמיתיות שנעשות, שיפרסמו ולא יסתירו.

<עובד חוג'י: דוגמה קלאסית הייתה וכולם מכירים, האונס בגן העיר.

<עובד חוג'י: אין אחד במדינת ישראל שלא שמע על האונס.

<עובד חוג'י: בד בבד, שבוע לפני כן היה אונס בשפירא, לא קרה כלום, לא פרסמתם.

<עובד חוג'י: אז זאת אומרת, רגע, זאת שאנסו אותה בגן העיר, הדם שלה הוא יותר טוב מדרום העיר?

<עובד חוג'י: שאני אבין.

<אריאל זכריה: שווה יותר.

<עובד חוג'י: איך אתם רוצים שאני כאזרח אהיה שומר חוק ואדאג למדינה ויהיה אכפת לי, אם אני רואה שכנראה שי אנשים שיש להם דם אחר, בצבע אחר, ואנשים שהמדינה לא אכפת לה.

<עובד חוג'י: וזו הדוגמה, נתתי לכם את זה.

<עובד חוג'י: אז אני הייתי מצפה לפחות מהמשטרה ומהעירייה, שבאמת אכן יגידו, ולא שאני אצא ואני אדבר בערוץ-1 ויגידו לי: אבל תראה, לפני הנתונים אין עבירות, אין גניבות, הכול בסדר.

מירי רגב: טוב, תודה.

מירי רגב: משטרה, בבקשה.

<יצחק אלמוג: יצחק אלמוג, נציג חטיבת החקירות.

<יצחק אלמוג: לא קיימת מדיניות הסתרה במשטרת ישראל באשר לכל נתון בעניין הזה, חד וחלק.

<יצחק אלמוג: לעתים לטובת חקירה מוצאים צווי איסור פרסום בכדי לא לזהם, לשבש חקירה, וכדי לאפשר את התקינות שלה.

<יצחק אלמוג: אלה הם המקרים שבהם המשטרה לא רצה בפרסום יזום.

<יצחק אלמוג: היה חשוב לי להדגיש את זה לאור הדברים שעלו פה.

<יצחק אלמוג: תודה.

<עובד חוג'י: סליחה.

<עובד חוג'י: אני רוצה להיכנס עוד פעם לנושא הזה של גן העיר.

<עובד חוג'י: תשימו לב טוב מה קרה פה.

<עובד חוג'י: אני לא חוקר גדול ולא מבין גדול.

<עובד חוג'י: איך יכול להיות בגן העיר שהאנס, שיש מצלמות עליו, שהוא שב"ח, שוהה בלתי חוקי – פה היה צריך להסתיר את האונס, שאולי יברח לרשות.

<עובד חוג'י: עכשיו, אותו סודני, הוא לא רואה והוא לא שומע, אותו אריתראי.

<עובד חוג'י: את מבינה?

<עובד חוג'י: אז פה הטילו איפול.

<עובד חוג'י: למה?

<עובד חוג'י: הסודני יברח לסודן.

<עובד חוג'י: אני לא חוקר גדול, אבל מזה תסיקו את המסקנות.

<עובד חוג'י: אצל השב"ח, אם אתה יוצא בפרסום הזה, יש סיכוי סביר שהוא ילך לרשות, נכון?

<עובד חוג'י: היה צריך להטיל איפול על הנושא הזה, אבל לא הטילו וזה פורסם.

<עובד חוג'י: אבל לעומת זאת, מה שקרה בתחנה המרכזית עם אריתראי או סודני, אז הסכנה שהוא יברח לסודן.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: עובד, תודה.

<יונתן יעקובוביץ: וגם פורסם בתקשורת שהם לא מפרסמים כדי שהתושבים לא יתעצבנו.

<יונתן יעקובוביץ: המשטרה הודתה בזה.

מירי רגב: זה דבר שהוא לא יעלה על הדעת, שלא מפרסמים, כי פוחדים - - -

<קריאה: ייצור פניקה.

מירי רגב: זה, בבקשה, נושא, שאני מבקשת להעלות את זה אצל המפכ"ל בסקירה שלו ביום רביעי, להוסיף את זה: למה המשטרה פה לא רצה על זה?

מירי רגב: בעניין של ה"בר-נוער" רצו מיד לפרסם, מיד פרסמו את הכול, אבל בעניין דרום תל-אביב לא מפרסמים בגלל האזרחים.

<אורלי יוגיר: הם אומרים שאין נתונים.

מירי רגב: אז בעניין הזה אני גם רוצה תשובות.

<שלמה מסלאוי: עוד משפט אחד.

מירי רגב: לא, אני צריכה לסכם גם.

<שלמה מסלאוי: את הזכרת את המשטרה, יש לך שיחה עם המפכ"ל או ישיבה.

מירי רגב: תהיה ישיבה פה.

<שלמה מסלאוי: אז להעלות שני דברים פשוטים: אלכוהול שמוכרים שמה בכמויות, זה דבר שהמשטרה צריכה לטפל וזה לא קורה.

מירי רגב: "חוק הרעש" עכשיו.

מירי רגב: נראה איך "חוק הרעש" בא לידי ביטוי בדרום תל-אביב אחרי 23:00 בלילה.

<אריאל זכריה: אנחנו לא כלולים בחוק הזה.

<שלמה מסלאוי: את ראית שמה את המכירה של האופניים ובלוני גז ופלאפונים, ליד המשטרה.

<שלמה מסלאוי: הרי שם בנו בניין של משטרה, יש שם אולי 80 שוטרים – לידם.

מירי רגב: מאה אחוז.

<תומר רוזנר: זה גם העירייה.

מירי רגב: זה גם העירייה.

מירי רגב: העירייה, כשפותחים באסטה של פירות ליד צפון תל-אביב, מיד מכסחת את הבאסטה.

מירי רגב: אבל כשזה בדרום תל-אביב – לא נורא, שתישאר הבאסטה, נכון?

מירי רגב: אני אומרת דברי אמת.

מירי רגב: תראה, צריך לדבר אמת והגון, אנחנו בתשעה באב היום, הולכים לצום.

מירי רגב: אין, החוק לא קיים בדרום תל-אביב והפיקוח העירוני לא קיים בדרום תל-אביב.

מירי רגב: זהו, צריך להגיד את זה כמו שצריך.

<אריק שוע: יעיד נציג משרד הפנים על ההיקפים והעבודה המשותפת - - -

<עובד חוג'י: בתל-ברוך צפון, שלוש היו בגינה, לקחו אותם, שמו אותם בדרום תל-אביב.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: אני רוצה לסכם את הדיון הזה.

מירי רגב: הדיון הזה הוא שוב אחד מרצף הדיונים שלצערי אנחנו מתקדמים אבל מאוד מאוד לאט.

מירי רגב: המצב בדרום תל-אביב הוא בלתי אפשרי, בלתי אפשרי ויודעים את זה כולם.

מירי רגב: כל מי שסביב השולחן הזה יודע את זה, יודע שהמצב הוא בלתי אפשרי בדרום תל-אביב.

מירי רגב: אנחנו לא מעודדים חס וחלילה שום דבר, אנחנו לא רוצים שיקרה שום דבר חמור, אבל אני אומרת לכם: חברים, בואו נפתח את הלב לגבי מה שקורה בדרום תל-אביב, לחיים בדרום תל-אביב.

מירי רגב: היועמ"ש – אני מבקשת לבדוק למה אין משמורת, כל אחד שנעצר למה הוא לא הולך מיד למשמורת?

מירי רגב: כל אחד שנעצר.

מירי רגב: תתנו לי תשובות, כל אריתראי שנעצר על-ידי משטרה, למה הוא לא מגיע למשמורת?

<דרור גרנית: גברתי, הסיפור של הנוהל הפלילי, שהתחלתי לדבר עליו קודם לכן, נועד לייצר אכיפה בכלים מנהליים שהיא רובד נוסף על הרובד הפלילי.

<דרור גרנית: הרובד הפלילי יש לו את הכלים שלו, את המבחנים שלו, את הסטנדרטים שלו, הרובד המנהלי אמור להיות רובד נוסף של דין שנעשה בו שימוש.

<דרור גרנית: זה מהותו של הנוהל המכונה הנוהל הפלילי.

<דרור גרנית: אני יכול להרחיב, אבל אני - - -

מירי רגב: לא, אבל אני שואלת, אני לא מבינה עכשיו נוהל פלילי ונוהל מנהלי.

מירי רגב: אני שואלת אותך: נתפס עכשיו על-ידי המשטרה אריתראי שגנב פלאפון.

מירי רגב: למה הוא לא מגיע מיד, שולח אותו – אין לו לאן לשלוח אותו, אין לו מה לשלוח אותו למעצר בית – אשתו נמצאת שם, מחכה לכסף שהוא ישלח לה.

מירי רגב: אז אין לו מעצר בית, הוא לא יכול לשלוח אותו לאחד מהמשפחה, אין להם תעודת זהות, אין להם יכולת לעקוב אחריו.

מירי רגב: למה לא לוקחים אותו ושמים אותו במשמורת?

מירי רגב: יש לנו בשביל זה מתקן.

מירי רגב: מצלמים אותו במשמורת, יודעים מיהו, מחכים במשמורת עד שבית-המשפט יחליט מה לעשות.

מירי רגב: אני שואלת: למה לא מעבירים אותו למשמורת?

<דרור גרנית: מהותו של הנוהל הפלילי זה שאם הוא עומד בקריטריונים הקבועים בנוהל - -

מירי רגב: הוא עמד, הוא עמד, הוא גנב פלאפון.

<דרור גרנית: - - אזי הנוהל הפלילי צריך לעבוד.

מירי רגב: אזי הוא יכול לשלוח אותו למשמורת?

<דרור גרנית: כן.

מירי רגב: אז אני שואלת אותך, המשטרה: האם אתם, מישהו שגנב פלאפון, יכולים לשלוח למשמורת?

<יצחק אלמוג: החל מהשבוע שעבר שנעשו הקלות מה-3 ביולי, אחרי התקנות החדשות, ההקלות, אנחנו מפנים גם אנשים כאלו למשמורת.

מירי רגב: אוקיי, תיכף גם תתנו לנו גם מספרים לפעם הבאה.

מירי רגב: "חוק ההסתננות" בבג"ץ, אתם יודעים שאתם צריכים להגן עליו?

<דרור גרנית: גברתי, "חוק ההסתננות" – המדינה אכן הגנה עליו באמצעות הפרקליטות.

<דרור גרנית: הדיון למיטב הבנתי בעצם הסתיים מבחינת הפעילות של הצדדים, כלומר כתבי הטענות הוגשו, הדיון התקיים בפני בית-המשפט.

<דרור גרנית: ועכשיו אנחנו ממתינים לפסק-דינו של בית-המשפט.

מירי רגב: כי החוק הזה הוא קריטי מבחינתנו להמשיך באותה פעילות.

<דרור גרנית: אין מחלוקת בעניין, אין ספק, והמדינה אכן הגנה על החוק כמיטב יכולתה בדיון בבית-המשפט.

<אמנון בן עמי: אין ספק ש"חוק ההסתננות" היה הסיבה העיקרית יחד עם הגדר לבלימת הזרם.

<אמנון בן עמי: הבינו המסתננים שגם אם הם יחצו את הגדר הם יישבו במשמורת ולא יוכלו לעבוד.

מירי רגב: מתי תהיה לנו תשובת בג"ץ?

<אמנון בן עמי: מדברים שאחרי החגים כנראה תהיה תשובה.

<אמנון בן עמי: אנחנו מקווים מאוד.

<דרור גרנית: אנחנו לא שולטים בלוחות הזמנים של שופטי בית-המשפט העליון.

<דרור גרנית: הם יתנו את פסק-דינם - - -

<תומר רוזנר: זה הרכב מורחב, זה ייקח זמן.

<אמנון בן עמי: זה הרכב של תשעה.

<דרור גרנית: ההרכב אכן הורחב.

מירי רגב: צריך גם שהשכונות ישמיעו את קולן בעניין הזה של ההחלטה של בג"ץ בעניין "חוק ההסתננות".

מירי רגב: פיצולי דירות.

מירי רגב: אתם יכולים להוציא איזה אמירה בעניין של פיצולי דירות?

מירי רגב: אם זה חוקי, לא חוקי?

מירי רגב: זה נראה לך חוקי, פיצולי דירות?

מירי רגב: הרי בסוף כל מה שקורה עכשיו, מה שהביאו גל"צ, זה יוזמה של השטח כתוצאה מזה שיש ואקום ממשלתי או מדינתי.

מירי רגב: אין אחריות מדינתית, אז מה עושה השטח?

מירי רגב: מוצא לעצמו פתרונות.

<דוד דהאן: ניסינו לאפשר את זה לנושא החברתי, שזה לא יתנגש גם בזה.

מירי רגב: אני שאלתי אותו רגע.

<אריק שוע: אני מבקש רק להתמקד בנושא של הצפיפות שדיברנו, כי היא הבעיה.

<עובד חוג'י: הצפיפות.

<עובד חוג'י: מירי, מה שחשוב הנושא של הצפיפות.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: אז אנחנו עושים ככה: פיצולי דירות, תיכף נסכם שזה באחריות העירייה, וכל מה שקשור לכמה אנשים יכולים להיות בדירה, צפיפות בדירה, אני אשמח אם היועמ"ש ייתן איזה חוות דעת בעניין.

<דרור גרנית: גברתי, אני לא מומחה בתחום של תכנון ובנייה.

מירי רגב: אתה לא מומחה בהרבה מאוד דברים, אתה רק מומחה במשפט ובצדק.

<דרור גרנית: אם גברתי תתיר לי רק להשלים רק את המשפט.

מירי רגב: כן.

<דרור גרנית: השאלה של צפיפות האוכלוסייה, יש לה שני רבדים.

<דרור גרנית: יש לה רובד שהוא ברובד של תכנון עירוני, תכנון אזור, שהעירייה אומרת: אנחנו מתכננים אזור שלם, ובאזור שלם אנחנו יכולים לקבוע צפיפויות כחלק מתוכנית בניין עיר.

מירי רגב: אבל אנחנו מדברים על מציאות של דירה, לא תכנון ובנייה, דירה, יש לנו מציאות אחרת.

מירי רגב: נכנסו לפה אלפים שהם מסתננים באופן לא חוקי, אף אחד לא התעורר ועשה עם זה משהו במשך השנים.

מירי רגב: המציאות כרגע היא שיש בדירה בערך 50-40 איש, שזה בעיה גם מבחינת כבודם של המסתננים וגם מבחינת המטרד שגורם לאוכלוסייה.

מירי רגב: האם היועץ המשפטי לממשלה שמבין שאת המציאות הקשה של אזרחי המדינה הזאת במדינת ישראל, שהוא היועץ המשפטי של המדינה הזאת, יכול להוציא איזה הבהרה לגבי כמה אנשים אפשר להכניס לבית בצפיפות מסוימת.

<דרור גרנית: לא, גברתי, אין נורמה חוקית שמאפשרת קביעה שכזאת.

מירי רגב: אז בחקיקה, הבנתי.

מירי רגב: איפה שאין נורמה חוקית, או בית-המשפט יחליט או הכנסת תחליט.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: לכן בעניין הזה נצטרך להביא את זה בחקיקה או נלך עם זה לבג"ץ על מטרד.

מירי רגב: נעשה את במקביל, נלך לבג"ץ על מטרד של האוכלוסייה ושל האזרחים במדינת ישראל בדרום תל-אביב, מכך שבדירה אחת חיים 40, 30, 60 איש בבית.

מירי רגב: אז זה אנחנו נלך ביחד.

<עובד חוג'י: בסוף שבוע מכפיל את עצמו.

מירי רגב: בסוף שבוע מכפיל את עצמו.

מירי רגב: לכן אני מציעה ליושבי-ראש ועד השכונות להוביל מהלך יחד עם האגודות פה, אורלי ויונתן, ללכת לבג"ץ.

מירי רגב: אני מוכנה להיות עותרת ציבורית בעניין הזה, אצטרף אליכם כעותרת ציבורית.

מירי רגב: ובמקביל אני מבקשת שהיועץ המשפטי של הוועדה, משום שיועמ"ש לא יכול לתת הנחיה כזאת או אחרת, יכין לי חקיקה, האם לדעתך במציאות של היום בהוראת שעה, עד שיימצא פתרון לסוגיית הסודנים, המסתננים, כמה יכולים להכניס לתוך דירה?

מירי רגב: כמה יכולים לחיות בתוך דירה?

<שלמה מסלאוי: או לאכסניה.

מירי רגב: או לאכסניה.

<עובד חוג'י: סתם דוגמה, כשאתה נכנס לאולם, אומרים לך: 300 איש.

<עובד חוג'י: פה אתה נכנס לבניין, יש לך 500 איש.

מירי רגב: עובד, הבנו את הכול.

מירי רגב: אז היועץ המשפטי של הוועדה יכין לי בבקשה הצעת חוק בעניין הזה.

מירי רגב: אני בטוחה שיהיו לנו הרבה אנשים שיסכימו לחתום על הצעת החוק הזאת.

מירי רגב: אתם תתחילו ללכת בעניין של הבג"ץ.

מירי רגב: משום שהיועץ המשפטי לממשלה לא יכול לתת פתרון, זה או בג"ץ או חקיקה, אז אתם תלכו לבג"ץ.

מירי רגב: אני יחד אתכם עותרת ציבורית בעניין הזה, על מטרד ציבורי בכך שיש הרבה מאוד אזרחים – דרך אגב, גם הם חיים, אני גם אשמח שארגוני זכויות הסודנים יצטרפו לזה, כי בוודאי גם הם לא אוהבים שהאריתראים והסודנים חיים בתת-חיים בדירה אחת.

מירי רגב: 40 איש, 50 איש, זה יכול להביא למצב בלתי אפשרי, חיים לא תקינים בבית כזה.

<אורלי יוגיר: או בגרמי מדרגות.

מירי רגב: כן.

מירי רגב: אז אני בטוחה שגם הם רוצים שהם יחיו בכבוד.

מירי רגב: לכן יש פה שילוב אינטרסים, גם של מי שמגן על האריתראים והסודנים, גם מי שמגן על הסדר הציבורי.

מירי רגב: מבחינת כולם יש כאן, איך אומרים, win win situation.

מירי רגב: ובמשטרה יבחנו את הסכנה לשלום הסדר הציבורי, כשבעצם חיים כל כך הרבה אנשים בדירה אחת בעניין הזה.

מירי רגב: וגם המשטרה, המשרד לביטחון פנים, שייתן את דעתו בעניין הזה, המשטרה והמשרד לביטחון פנים.

מירי רגב: המשטרה, אני מבקשת לדיון הבא נתונים על פשיעה, כמה עצרתם בדרום תל-אביב סודנים, כמה מהם הועברו למשמורת וכמה מהם שוחררו.

מירי רגב: אני מבקשת מהיום לפחות.

<קריאה: מסתננים, לא סודנים.

מירי רגב: מסתננים.

מירי רגב: אם אין לכם את הנתונים, אז מהיום תתחילו, כי אני בעוד, תיכף אני אגיד איזה סוג דיון ומי אני רוצה שיגיע לדיון במהלך הפגרה.

מירי רגב: משרד הבינוי והשיכון, זה רעיון לא רע שיהיה שיקום שכונות בדרום תל-אביב.

מירי רגב: הגיע הזמן שיהיה שיקום שכונות בדרום תל-אביב.

מירי רגב: לכן נשלח מכתב, גם לראש הממשלה, לכל הגורמים הרלוונטיים בעניין הזה.

מירי רגב: משרד המשפטים, אני אשמח לשמוע כמה כתבי אישום נפתחו כנגד מסתננים, שבוע לחוק.

מירי רגב: ומהיום, אני יודעת שאין לכם את כל הנתונים, גם בעבר על מעצרי לילה לא היה לכם, אז כפי שביקשתי על מעצרי לילה שמרגע זה יהיו לכם נתונים על מעצרי לילה, כמה המשטרה לדוגמה לא לוקחת אחריות ומביאה את זה בבוקר לבתי-משפט, כי אנחנו רוצים לפנות את הזמן של השופטים לגבי המסתננים לדוגמה.

מירי רגב: שהמשטרה תטפל במעצרי לילה ותשחרר אותם ושהשופטים באמת יתעסקו בנושאים שמפריעים לציבור במדינת ישראל, גם בנושא הסודנים.

מירי רגב: לכן אני רוצה לדעת מספרים, נתונים, כמה הגיעו כתבי אישום וכמה שוחררו על-ידי בתי-המשפט.

<דרור גרנית: גברתי מתייחסת לכתבי אישום של פרקליטות בלבד או כתבי אישום גם של תובעים משטרתיים?

מירי רגב: גם של תובעים משטרתיים.

<תומר רוזנר: וגם מעצרים.

מירי רגב: וגם מעצרים, הכול.

מירי רגב: כל מה שקשור, גם לפני כתב אישום, הגיע לשופט, מה השופט קיבל החלטה בעניינו, מעצר לפני כתב אישום.

<עובד חוג'י: הם לא יעצרו אותם עכשיו בכלל.

מירי רגב: בוא, היועץ המשפטי, בגלל שאתם מדברים בשפה המשפטית, ואז תגידו שלא הבנתי, ואני לא משפטנית לשמחתי, אז בוא, בבקשה, היועץ המשפטי, תגיד בשפה שיבינו, גם בתי-המשפט שלא יבואו לדיון הבא בלי הנתונים, תגיד למה אני התכוונתי בשפה המשפטית.

<תומר רוזנר: - - - למה את מתכוונת.

מירי רגב: אתה יודע למה אני מתכוונת, תאמין לי שאתה יודע למה אני מתכוונת.

מירי רגב: כן, בבקשה.

<תומר רוזנר: אם אני מבין נכון את גברתי היושבת-ראש, גברתי מבקשת נתונים לגבי כתבי אישום שהוגשו כנגד מסתננים על-ידי כל גורמי האכיפה בנושאים שהם עבירות פליליות, בין לפי "חוק ההסתננות" ובין לפי חוק אחר.

מירי רגב: את זה אתם מבינים עד כאן?

<דרור גרנית: לא, לא לפי "חוק ההסתננות", לא על עצם ההסתננות.

<תומר רוזנר: אנחנו נשמח לדעת אם אתם מגישים כתבי אישום.

<תומר רוזנר: אתם ביקשתם לתקן את החוק, שתהיה עבירה מיוחדת על הסתננות, להחמיר את הענישה.

<תומר רוזנר: נשמח לדעת אם אתם אוכפים את זה.

<דרור גרנית: בכל הכבוד, נדמה לי שבהנהלת בתי-המשפט ידעו לספק את הנתונים האלה.

<תומר רוזנר: מי שמגיש את התביעות זה - - -

מירי רגב: הם לא יודעים לספק נתונים, הנהלות.

מירי רגב: הם יודעים אבל מהיום, אז מהיום תספקו את הנתונים.

<תומר רוזנר: לא, זה תפקיד של הפרקליטות, מה פתאום בתי-המשפט?

<תומר רוזנר: והנתונים האלה צריכים להיות מסופקים על-ידי התביעה המשטרתית והפרקליטות.

<תומר רוזנר: ולגבי הליכים שלפני נקיטת הליכים של כתב אישום, אם אני מבין נכון את גברתי, היא מבקשת לדעת על הליכים שהובאו בפני שופט, כלומר להארכת מעצר ו/או לשחרור בהליכים שהם לפני הגשת כתב אישום, מה שקרוי הליכי מעצר ימים.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: הבנתם למה התכוונתי?

מירי רגב: יפה, תודה רבה, אלה הנתונים שאני ארצה לדיון הבא.

מירי רגב: פנים – אמנון, ידידי, עד שהפתרונות יצאו לפועל, איך אתם מתכוונים לפזר אוכלוסייה במדינת ישראל?

מירי רגב: השר יבוא להסביר את זה.

מירי רגב: אני כבר אומרת לכם, יוזמן השר לעניין של פיזור אוכלוסייה.

מירי רגב: הנטל לא יהיה רק על דרום תל-אביב.

מירי רגב: יכול להיות שזה יהיה בעוד שלוש שנים שימצאו מדינה שלישית, יכול להיות שבעוד ארבע שנים.

מירי רגב: עד עוד ארבע שנים ועד שלוש שנים, תמצאו פתרון.

מירי רגב: גם כדאי שראש העיר שעומד להיבחר יגיד לאוכלוסייה שלו מה קורה בדרום תל-אביב, אלא אם כן הוא רוצה את הקולות רק של צפון תל-אביב ומרכז תל-אביב, אז גם כדאי.

מירי רגב: זה לגבי משרד הפנים.

<שלמה מסלאוי: על זה הוא בונה בעיקר.

מירי רגב: עיריית תל-אביב, שלטון מקומי, אני מבקשת ככה: קודם כול, כל הסוגיה של פיצולי דירות הגיעה למצב הזה רק בגלל שהמדינה לא נתנה פתרון.

<תומר רוזנר: העירייה.

מירי רגב: המדינה מצד אחד, וגם העירייה.

מירי רגב: אני מבקשת לדעת נתונים, כמה תלונות קיבלתם על פיצולי דירות, וכמה אתם באתם וטיפלתם בזה.

מירי רגב: אז אני מבקשת שגם אורלי ויונתן, תביאו לי גם אתם כמה תלונות העברתם לעירייה בעניין של פיצולי דירות, התושבים, כמה תלונות העבירו.

<עובד חוג'י: עסקים ללא רישיון.

מירי רגב: אחד.

מירי רגב: אני רוצה לדעת נתונים על כמה צווי סגירה של עסקים לא חוקיים היו בדרום תל-אביב.

<שלמה מסלאוי: אבל מה זה יעזור לך?

<שלמה מסלאוי: אם יש צווי סגירה, סוגרים להם, כעבור יומיים עוד פעם פותחים.

מירי רגב: אז זה בדיוק העניין.

מירי רגב: אז אני רוצה לדעת האם סוגרים?

מירי רגב: לכמה זמן סוגרים?

מירי רגב: האם פתחו?

<קריאה: יום לא יומיים.

<דוד דהאן: תראי, יש פה את הנושאים החברתיים.

מירי רגב: לא לא לא.

<דוד דהאן: זאת תהיה פגיעה גורפת בנושאים החברתיים גם.

מירי רגב: זאת תהיה פגיעה גורפת בכולם, אבל אנחנו בעד החוק, אנחנו בעד לקיים את החוק.

מירי רגב: הלאה.

מירי רגב: איך אתה פועל להסדרת כל סוגיית פיצולי דירות?

מירי רגב: איך אתה מטפל בפיצולי דירות?

מירי רגב: אנחנו נבוא כוועדה בפגרה, נבקר שם, נראה את פיצולי הדירות – מה שנשאר, כי אני מתארת לעצמי שאתה עכשיו בוודאי תיקח את יחידת הפקחים שלך, תעבור בניין בניין, זה הרי אזור מוגדר מאוד ברור, כל בניין שתראה דירה מפוצלת תסגור את הבית.

<שלמה מסלאוי: הוא צריך שנה שלמה בשביל זה.

<דוד דהאן: זה יוציא עוד פעם חצי מיליון איש לרחוב.

מירי רגב: נכון.

מירי רגב: יצאו לרחובות ויהיו על אוהלים.

<דוד דהאן: זה יפגע בהרבה אנשים.

מירי רגב: אני מבטיחה לך שאם אנשים יהיו באוהלים, כנראה המדינה יותר מהר תעביר אותה למשמורת.

<דוד דהאן: איזה יותר?

<דוד דהאן: בגלל זה יהיו אנשים ברחוב.

<דוד דהאן: חצי מיליון איש לרחוב זה יוציא או מיליון איש.

<תומר רוזנר: ועדה מקומית לתכנון ובנייה, מה היא עושה - - -

מירי רגב: תיכף אני אתן לך להעיר בעניין הזה.

מירי רגב: אני אשמח לראות בדיון הבא, כמה בניינים נסגרו מטעמי בטיחות, שזה הנושא שאתם לקחתם על עצמכם.

<עובד חוג'י: זו הנקודה הקריטית.

מירי רגב: כמה פניות לעירייה, אמרתי, הוגשו וטופלו.

מירי רגב: בבקשה, מה רצית להגיד לגבי הוועדה המקומית?

<תומר רוזנר: לקבל מהוועדה המקומית תשובה ברורה לשאלה, לגבי אותם מקרים שלגביהם נטען פה על-ידי נציג העירייה שאין תיק בניין או אין נורמה קבועה לגבי צפיפות הדיור ומספר הדירות המותר בבניין – מה הצעדים הננקטים על ידי הוועדה המקומית להסדרת הנושא?

<דוד דהאן: לא מטפלים בבעיה בכלל פה.

מירי רגב: טוב.

מירי רגב: אני חייבת להגיד שיש לי תחושה לא טובה למה שקורה בדרום תל-אביב, שיש אזרחים סוג א' וסוג ב' בתל-אביב.

מירי רגב: ואנחנו חייבים להבין שאתם חייבים לתת טיפול יותר מעמיק בכל מה שקשור לתשתיות ואתם צריכים להוביל את שיקום שכונות.

מירי רגב: אתם, העירייה, אתם צריכים להגיד: אנחנו בלית ברירה מקבלים בדרום תל-אביב סודנים ואריתראים, אנחנו דורשים מהמדינה להביא לפה את שיקום שכונות.

<אריק שוע: בדרום תל-אביב היום אנחנו משקיעים מכספנו מעל 100,000,000 שקלים.

מירי רגב: מצוין.

מירי רגב: זה חלק מהתושבים שלכם.

<אריק שוע: אנחנו מציעים מעבר לכך.

<אריק שוע: אותו מודל שציין נציג משרד הפנים - - -

מירי רגב: אני אומרת לך שהתחושה שלי לא טובה לגבי דרום תל-אביב, בעיקר לגבי האמירה של רון חולדאי, שהוא לא רוצה להעביר את החורבה מדרום תל-אביב גם למרכז תל-אביב וצפון תל-אביב.

מירי רגב: זה בושה שהוא קורא לזה חורבה, זה בושה שהוא מודה שזה חורבה.

מירי רגב: ואם הוא מודה שזה חורבן, נא להביא את פרויקט שיקום שכונות.

<אריק שוע: את השאלות את יכולה להפנות לראש העיר.

מירי רגב: אני אפנה, אבל אתה נציגו, הוא לא הגיע לפה.

<אריאל זכריה: הכאב הוא בזה שראש העיר שלי מדבר על המקום שבו אני גר מיום היוולדי בצורה כזאת.

<אריק שוע: אני רק יודע להגיד דבר אחד.

<אריק שוע: העובדה שבפתח-תקווה, ברמת-גן ובבני-ברק נפתחים היום וגרים מסתננים ופליטים ומהגרי עבודה לא חוקיים, זה אומר שמישהו לוחץ על הבלון בדרום תל-אביב.

מירי רגב: אוקיי.

מירי רגב: אני מבקשת שהדיון הבא ייערך במהלך הפגרה בנושא מדיניות.

מירי רגב: אני רוצה שפעם אחת היועץ המשפטי לממשלה יבוא לוועדה, לא רק כשמדברים על הפיקוח על פרקליטות המדינה.

מירי רגב: אני רוצה שהיועץ המשפטי לממשלה ושרת המשפטים יבואו לפה וייתנו דין וחשבון לפני האוכלוסייה – היא נבחרת, הוא ממונה.

מירי רגב: אני רוצה שיבוא לכאן שר הפנים, היועץ המשפטי לממשלה, שרת המשפטים, מפכ"ל, מנכ"ל לשכת ראש הממשלה, יבואו פעם אחת באומץ ויגידו לנו כיצד הם מתכוונים לתת פתרון – אחת, לנושא הפיזור של האוכלוסייה; שתיים, בנושא הצפיפות בדרום תל-אביב; שלוש, בנושא הדלת המסתובבת.

מירי רגב: יגיע לכאן היועץ המשפטי לממשלה.

מירי רגב: אני מבקשת מעכשיו: כל הנושאים שיבואו ממשרד המשפטים לפה בנושאים מסוימים, אני רוצה שממשרד המשפטים קודם כול יבואו לפה שרת המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה, ויגידו לנו את עמדתם.

מירי רגב: אני לא רוצה שאף אחד יתחבא מאחורי אף אחד.

מירי רגב: אני מכבדת מאוד פקידים אבל אני רוצה מקבלי החלטות.

מירי רגב: אני רוצה להסתכל לתושבים בעיניים, אני רוצה שהם יסתכלו לתושבים של דרום תל-אביב שסובלים מזה והולכים לסבול מזה כנראה עוד ארבע שנים עד שתהיה מדינה שלישית ורביעית שתקלוט אותם.

מירי רגב: עוד ארבע שנים, איך הם יכולים לחיות בתוך התופת הזו, שיבואו ויסבירו לנו.

מירי רגב: ואם אין פתרון של מדינה שלישית, שיעשו פיזור אוכלוסייה.

מירי רגב: לא במקומות החלשים, בין גדרה לחדרה.

מירי רגב: האוכלוסייה החזקה במדינת ישראל, שהיא בעד לקלוט את האוכלוסייה ובעד לטפל באוכלוסייה החלשה ובאריתראים ובמסתננים – תקלטו אותם.

מירי רגב: אתם תדאגו לתוכנית מסודרת לפיזור אוכלוסייה.

מירי רגב: הגיע הזמן שנסתכל לאזרחים בעיניים וניתן להם את התשובות האמיתיות.

מירי רגב: גם ראשי ערים לפני בחירות, גם שלטון מקומי וגם שלטון מרכזי, שיבואו לציבור בצורה אמיתית ויגידו להם: חברים, אנחנו חסרי אונים, אין לנו מה לעשות.

<עובד חוג'י: שמי שמעסיק אותם, ילין אותם.

מירי רגב: אין מדינה שלישית, אנחנו בעד פיצולי דירות – אין בעיה, לפחות שנדע מול מה אנחנו עומדים.

מירי רגב: אבל המציאות כמו שהיא היום היא מציאות של שלושת הקופים: לא ראינו, לא שמענו, לא יודעים מה קורה, ובסוף אלה שמשלמים את המחיר זה אזרחי דרום תל-אביב.

מירי רגב: תודה רבה לכם, שיהיה לכולם צום קל.