ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 67, 2013-07-30 14:30

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:

חיים כץ: הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני שירות בענפי השמירה והניקיון בגופים ציבוריים, התשע"ג-2013.

חיים כץ: הצעת החוק הזאת נולדה בהסכמות בין משרד האוצר וההסתדרות.

חיים כץ: אנחנו נכבד את ההסכמות האלה, גם אם אנחנו לא הכי-הכי-הכי שלמים.

חיים כץ: לטעמי, זה שבמדינה זה הסכם ובמגזר זה חוק זה לא אי-אי-אי.

חיים כץ: זה שהעדכון בסוף הדרך לא מוגדר זה לא אי-אי-אי.

חיים כץ: אבל, אנחנו סומכים על זה שאנחנו נהיה פה בסוף הדרך, ואם נצטרך לעשות את מה שנצטרך לעשות אז נעשה את זה.

חיים כץ: נציגי ההסתדרות, כשאתם עושים הסכמים, תעשו אותם יותר מושלמים.

חיים כץ: אל תעשו אותם מלאים בחורים כמו בגבינה שוויצרית מחוררת.

חיים כץ: תקדישו יותר זמן ותעשו, ואל תצפו שאנחנו נבוא ונתקן אותם תמיד.

חיים כץ: גם אנחנו לא בכל דיון רוצים לנצח.

חיים כץ: משרד האוצר, יש לכם משהו להגיד?

<טלי ארפי: כמו שאדוני היושב-ראש אמר, ההצעה הזאת היא תולדה של הסכמה בין שר האוצר לבין יושב-ראש ההסתדרות.

<טלי ארפי: אנחנו מבקשים מהוועדה אכן לכבד את ההסכמות האלה ובעצם לקדם את הצעת החוק, שתכליתה היא תכלית ראויה לכל הדעות.

מיכל בירן: מצד השני, השאלה הגדולה היא התקצוב.

מיכל בירן: מה התכנית?

חיים כץ: משרד האוצר יביא את הכסף.

חיים כץ: תדברי למיקרופון.

חיים כץ: תצעקי עלינו.

<קריאה: תגידי את שמך, בבקשה.

<טלי ארפי: אני עורכת-הדין טלי ארפי מהלשכה המשפטית במשרד האוצר.

<טלי ארפי: נושא הרשויות המקומיות עלה לדיון בין שר האוצר לבין שר הפנים, וממה שמסרו לנו הנושא הזה בא לידי פתרון.

<קריאה: לא שומעים כלום.

<טלי ארפי: הנושא עלה בשיחה בין שר האוצר לשר הפנים אגב הדיון בהצעת החוק הממשלתית והגיע לפתרון.

<קריאה: מה הפתרון?

חיים כץ: בואו ונתחיל בזה: פה כולם לא מדברים ביחד ואף אחד לא מדבר אם הוא לא מרים את היד ומקבל אישור.

חיים כץ: אדוני, בבקשה.

חיים כץ: לפרוטוקול אמור את השם והתפקיד.

<איתי חוטר: אני איתי חוטר, סמנכ"ל כלכלה במרכז השלטון המקומי.

<איתי חוטר: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה להציף שתי בעיות שאנחנו מזהים בחקיקה הזאת.

<איתי חוטר: לפני כן אני רוצה לברך על ההסכם.

חיים כץ: אל תברך.

חיים כץ: עזוב.

<איתי חוטר: הוא הסכם חשוב, ואני רוצה לברך על זה שמשפרים את תנאי העסקתם של העובדים האלו במגזר הזה.

<איתי חוטר: זה דבר חשוב.

חיים כץ: רק שאנחנו לא נשלם את הכסף.

<איתי חוטר: יחד עם זאת, יישום ההסכם הזה ברשויות המקומיות עולה 209 מיליון שקל בשנה על-פי הערכות שלנו, של מרכז השלטון המקומי.

<איתי חוטר: לאורך כל הדרך משרד האוצר סירב לדבר אתנו על נושא שיפוי תקציבי לעניין הזה.

<איתי חוטר: זו בעיה ראשונה.

<איתי חוטר: לא ברור לנו מאיפה יגיעו המקורות לממן עכשיו את פתיחת ההסכמים ומימון שיפור תנאי העסקתם של העובדים בתחומי השמירה והניקיון.

<איתי חוטר: זו הבעיה הראשונה.

<איתי חוטר: הבעיה השנייה שלנו היא שבחקיקה הזאת באים לידי ביטוי הבדלים בין, למעשה, דברים שהמדינה לקחה על עצמה או יותר נכון המדינה עשתה לעצמה הנחות והקלות ביישום של ההסכם הזה, להבדיל מהצעת החוק הזאת שמבקשת להחיל - - -

חיים כץ: זו לא בעיה שלך.

חיים כץ: זו בעיה שלי.

<איתי חוטר: זו בעיה שלנו, כי אנחנו לא מבינים מדוע המדינה, שחתמה על ההסכם הזה מול ההסתדרות, עושה לעצמה הנחות והקלות ביחס לכללים שהיא מבקשת להחיל על הגופים המתוקצבים, ביניהם הרשויות המקומיות.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: זו פעם ראשונה?

חיים כץ: זו פעם ראשונה?

<איתי חוטר: אני מקווה שאחרונה.

חיים כץ: תהיה רגוע.

חיים כץ: לא.

<איתי חוטר: אני לא יודע אם זו פעם ראשונה, אבל - - -

חיים כץ: לא.

חיים כץ: באכיפת דיני עבודה הם רצו להוציא את כל עובדי המדינה מתוך המשחק הזה.

חיים כץ: משרד האוצר – יש פה רפרנט של האוצר?

<טלי ארפי: תכף הוא מגיע.

חיים כץ: מה זה?

חיים כץ: הוא לא יודע לבוא בזמן?

<טלי ארפי: הוא פשוט מתעכב בישיבה אחרת.

<טלי ארפי: הוא כבר מגיע ויתייחס לעניין.

<אודי רמר: אני אודי רמר - - -

חיים כץ: אתה הרפרנט של האוצר?

<קריאה: לא.

<קריאה: משרד הפנים.

<אודי רמר: אני מאגף תקציבים, ותכף יגיע הרפרנט שמטפל בשלטון המקומי.

חיים כץ: מה זה "תכף יגיע"?

חיים כץ: אנחנו צריכים לחכות לו או לא להעביר את הצעת החוק?

<אודי רמר: לא.

<אודי רמר: עוד ממש - - -

חיים כץ: אתה יודע מי דרש את הדיון היום?

<טלי ארפי: אדוני, הוא מגיע עוד דקה.

<טלי ארפי: סליחה על העיכוב.

<אודי רמר: עוד דקה הוא מגיע.

<אודי רמר: הוא מתעכב.

חיים כץ: למה אנחנו צריכים לחכות לו?

חיים כץ: למה הוא לא יודע לבוא בזמן?

<אודי רמר: ברשותך, כן אתייחס לנושא שהמדינה עושה הקלות בעניינים - - -

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אני רוצה לדעת מי משלם וזה הכל.

חיים כץ: אל תתייחס לכלום.

חיים כץ: אין רפרנט פה או נציג אוצר?

<טלי ארפי: הוא כבר מגיע.

<טלי ארפי: אדוני היושב-ראש, אני מתנצלת.

<טלי ארפי: הוא מגיע ממש עוד דקה, והוא יתייחס וירחיב בעניין התקצוב.

<טלי ארפי: אני מתנצלת.

<איתי חוטר: אדוני, תוספת קטנה.

חיים כץ: שמענו אותך.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להגיד משהו?

<דרור אטרי: אני דרור אטרי, יושב-ראש האיגוד הכל-ארצי של חברות הניקיון.

<דרור אטרי: אני גם מצטרף לגיא.

<דרור אטרי: אני, בהחלט, מברך על ההסכם.

<דרור אטרי: אבל, אני מבקש להסב את תשומת לבו של אדוני לנקודה חשובה מאד.

<דרור אטרי: בהסכם הקיבוצי במגזר הציבורי נקבע שהתוספות שנקבעו במסגרת ההסכם יחולו על מזמין השירות.

<דרור אטרי: אנחנו רואים גם את ההתנגדות של השלטון המקומי.

<דרור אטרי: זה ברור.

<דרור אטרי: אבל אתה יודע שמה שלא כתוב גם לא תמיד ברור.

<דרור אטרי: בהצעת החוק, כפי שהיא מוצגת כאן כרגע, לא מופיע הסעיף שבהחלט אומר שיש פה דרישה חד-משמעית ממזמיני השירות לשפות את החברות בנושא זה.

<דרור אטרי: תודה.

חיים כץ: ברור לך שגם אם זה, התוספות, חל על מזמין השירות, אחר כך במכרזים החדשים אתה תצטרך להתייחס לזה שאתה הולך למכרזי רווח.

חיים כץ: אני לא אומר לך שזה הפסד.

חיים כץ: אתה תצטרך להתייחס במכרזי רווח לשכר החדש.

<דרור אטרי: אני מציע - - -

חיים כץ: אתה מציע – זה בסדר.

<דרור אטרי: לא.

<דרור אטרי: יש לי בשבילך הצעה קונקרטית.

חיים כץ: עזוב מה שיש לך.

חיים כץ: ברור לך מה זה?

<דרור אטרי: ברור לי.

חיים כץ: אם זה ברור לך, זה בסדר.

<דרור אטרי: ברשותך, אומר עוד מלה.

<דרור אטרי: החשב הכללי הוציא הוראת שעה, שכבר מתייחסת לתוספות השכר מה-1/7.

<דרור אטרי: אני מציע לאדוני להכליל את הערך השעתי שכך לא יהיו שאלות בנושא של המכרזים, ואז לא נראה מכרזים שהם מכרזי הפסד.

חיים כץ: לא נראה מכרזים שהם מכרזי הפסד.

חיים כץ: אתה יודע למה לא נראה?

<דרור אטרי: אנחנו רואים את זה היום.

<דרור אטרי: אני תבעתי את הנהלת בתי-המשפט על כך שהמכרז היה מכרז הפסד.

חיים כץ: כל מי שיגיש מכרזי הפסד או לא - - -

<דרור אטרי: נכנס במסגרת של חוק האכיפה.

חיים כץ: הוא לא יוכל להתמודד יותר.

<דרור אטרי: אני מסכים אתך, ועדיין יש כאלה שמרשים לעצמם.

חיים כץ: הגיע הרפרנט של האוצר?

חיים כץ: אתה רוצה שנעשה תזמורת או משהו כדי להודיע שהגעת?

חיים כץ: תסביר לנו מאיפה מגיע הכסף.

חיים כץ: תאמר לפרוטוקול שם ותפקיד.

<יונתן בר-סימן-טוב: אני יונתן ממשרד האוצר.

<יונתן בר-סימן-טוב: במסגרת חוק ההסדרים האחרון, נעשו מספר צעדים שמפנים מקורות לשלטון המקומי.

<יונתן בר-סימן-טוב: אנחנו מדברים על חוק נהרי שפינה להם מקורות.

<יונתן בר-סימן-טוב: היה גם עדכון של נוסחת הארנונה שגם מפנה למרכז השלטון המקומי.

<יונתן בר-סימן-טוב: להערכתנו, הסכומים האלה עונים על העלויות של השלטון המקומי.

<יונתן בר-סימן-טוב: מעבר לזה, אנחנו גם כרגע בדיונים מול משרד הפנים כדי לבדוק פרטנית פר רשות מקומית האם יש מקרים פרטניים שזה עובד אחרת.

מיכל בירן: העדכון הארנונה זה אומר להחזיר את ההלוואה - - -?

<יונתן בר-סימן-טוב: לא.

<יונתן בר-סימן-טוב: מעבר לזה, יש חלק נוסף.

חיים כץ: הרשויות המקומיות יכולות להיות רגועות בקשר למימון?

<יונתן בר-סימן-טוב: הסברתי.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: לא הסברת מספיק טוב.

<קריאה: לא.

<קריאה: תסביר.

חיים כץ: אני שואל האם הן יכולות להיות רגועות או שאתה לא יודע.

חיים כץ: אולי אתה רוצה ללכת ולבדוק.

<יונתן בר-סימן-טוב: לא.

<יונתן בר-סימן-טוב: לפי הבדיקות שאנחנו עשינו, הן יכולות להיות רגועות, כי המקורות שיש להן הם יותר גדולים מהעלות.

חיים כץ: אדוני, אתה רוצה להגיד משהו?

<קריאה: לא.

<איתי חוטר: אני רוצה לומר.

<איתי חוטר: גם התיקון, שנעשה בחוק נהרי, הפך בסך-הכל את חובת המימון של מוסדות החינוך המוכר שאינו רשמי לרשות.

<איתי חוטר: אין זה אומר שמחר בבוקר רוב הרשויות המקומיות לא יממנו את המוכר שאינו רשמי.

<איתי חוטר: כולנו מכירים את החיים.

<איתי חוטר: לכן, זה לא מפנה מקורות בכלל.

<איתי חוטר: אם בכלל, אז במקומות מעטים ובהיקפים כספיים מאד מצומצמים.

<איתי חוטר: לכן, בעינינו, זו דמגוגיה לומר שמה שנעשה בחוק ההסדרים מפנה מקורות למימון 209 מיליון שקלים בשנה.

<איתי חוטר: פרט לכך, אני רוצה להזכיר לפרוטוקול שחלק מהשינויים שנעשו בחוק ההסדרים הם שינויים רגעיים שמדברים על תקציב 2013 ו-2014 ומסתיימים בתקציב 2015.

<איתי חוטר: לעומת זאת, אנחנו מדברים פה על הסכם פרמננטי, שהרשויות המקומיות יצטרכו לממן אותו מעתה ועד עולה.

<איתי חוטר: זה הכל.

<איתי חוטר: תודה.

רינה פרנקל: זה קיים רק לרשויות מקומיות?

חיים כץ: לא.

רינה פרנקל: זה לא רק.

חיים כץ: זה לא רק.

<קריאה: זו המסה הגדולה.

חיים כץ: המסה הגדולה היא ברשויות המקומיות.

חיים כץ: אני לא יודע אם זו המסה הגדולה.

חיים כץ: אולי זו המסה הגדולה.

מיכל בירן: אני ממש לא נרגעתי.

חיים כץ: אני רגוע.

רינה פרנקל: רשות מקומית צריכה לממן את זה?

רינה פרנקל: לממן קבלנים?

<קריאה: כן.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: האוצר מממן.

חיים כץ: אדוני, אתה רוצה להגיד משהו?

חיים כץ: לפרוטוקול אמור שם ותפקיד.

חיים כץ: הם לא מכירים אותך.

<אבי ניסנקורן: אני אבי ניסנקורן, יו"ר אגף איגוד מקצועי בהסתדרות.

<אבי ניסנקורן: קודם כל, אני מודה ליו"ר הוועדה שכינס את הישיבה הזאת.

<אבי ניסנקורן: זו ישיבה מאד-מאד חשובה.

<אבי ניסנקורן: בעיניי, זה החוק הכי חשוב שעובר בשנת 2013.

<אבי ניסנקורן: בעיניי, הוא יותר חשוב מחוק ההסדרים.

<אבי ניסנקורן: יש פה גם בשורה.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שזה גם סימבולי שבשבוע שמעבירים את חוק ההסדרים עם גזירות על המעמד החלש פה אנחנו מעבירים חוק עם הטבות למעמד החלש.

<אבי ניסנקורן: יש פה 100,000 עובדי ניקיון ושמירה שהחוק הזה עומד להיטיב אתם.

<אבי ניסנקורן: לכן, אני חושב שהוא חיוני.

<אבי ניסנקורן: חשוב להעביר אותו היום, כי אחרת אנשים פשוט מחכים לשכר שמגיע להם.

<אבי ניסנקורן: לדעתי, עם כל הקשיים, עם כל האילוצים וגם עם כל הכבוד לרשויות המקומיות, קודם כל טובת העובדים האלה צריכה לעמוד לנגד עיני כולם.

<אבי ניסנקורן: לכן, אני מודה ליו"ר הוועדה שכפי שהוא עמד והעביר את חוק הגברת האכיפה, הוא מעביר עכשיו את החוק הזה, פועל ועוזר לאותם מגזרים.

מיכל בירן: אתם שקטים לגבי עניין המימון?

חיים כץ: אני רוצה להגיד לךָ משהו.

חיים כץ: אני, בדרכי שלי, מנסה פה להיות פרפקציוניסט ולהוציא חוקים מסודרים ותחומים.

חיים כץ: מה אני אגיד לך?

חיים כץ: שהחוק הזה סגור?

חיים כץ: ! קודם כל, במדינה זה הסכם.

חיים כץ: אתה איחרת, אבל הנציג המקומי אמר: וואלה, תסתכל, במגזר בחוץ זו חקיקה, וזה מהיום ועד בכלל.

חיים כץ: במדינה זה מהיום ועד 2014 שזה סוף, ואני לא יודע מה יהיה.

חיים כץ: אני סומך על עצמי שאני אהיה פה בכנסת ושהכנסת לא תתפזר ונסדר את זה.

חיים כץ: אבל, זה לא בסדר.

חיים כץ: זה היה בדיוק באכיפת דיני עבודה.

חיים כץ: אתם השתתם את זה על המגזר הציבורי ופטרתם את המדינה.

חיים כץ: שנתיים וחצי לא העברתי את החקיקה עד שזה לא חל על המדינה.

חיים כץ: אני יושב פה, ועבדתי מפה לפה אחרי לילה, מסיבה אחת והיא שאנחנו מדברים באוכלוסיות הכי חלשות באמת שיש.

חיים כץ: יחד עם זה, זה לא בסדר.

חיים כץ: וואלה, אתם מחוקקים.

חיים כץ: אם אתם נכנסים לחקיקה, תעשו את הכל מסודר ומלא.

חיים כץ: זה ייקח עוד שעה, עוד שעתיים או עוד שלוש שעות.

חיים כץ: פה גם לא נתתם לי זמן מלא.

חיים כץ: אם הייתם באים ואומרים "וואלה, חיים, אנחנו לא ממהרים" – תשמע מה אני אומר לך: היה יוצא פה חוק מסודר שזהה לכל המשק הישראלי.

חיים כץ: אבל, אתם אומרים לי "וואלה, תעשה את זה מהר.

חיים כץ: אנחנו צריכים את זה.

חיים כץ: תגמור.

חיים כץ: האנשים האלה מסכנים.

חיים כץ: רוצים לעזור".

חיים כץ: זה לא בסדר.

חיים כץ: זה נאמר לפרוטוקול.

חיים כץ: בפעם הבאה: טיפה יותר.

<יעקב נר: אני יעקב נר, נציג המשמר החברתי, ואעיר הערה קלה.

חיים כץ: תעיר.

חיים כץ: המשמר החברתי – זה בסדר.

<יעקב נר: זה בקשר להזדעזעות של נציג השלטון המקומי שהביע חשש שהם יצטרכו לספוג משהו מהסכומים האלה.

<יעקב נר: אני גר בעיר, עיר אחת בארץ, שלאחרונה הוציאה כ-600 מיליון שקל, כשלהערכתי לפחות כמה מאות מיליונים זה קוסמטיקה.

<יעקב נר: אני חושב שאפשר להקציב קצת כספים למי שמנוצל.

<יעקב נר: זו ההערה שרציתי להעיר.

<יעקב נר: בקשר להחלטות האלה להוציא 600 מיליון שקל לא נערך שום משאל בקרב התושבים.

חיים כץ: זה לא - - -

<קריאה: זה לא קשור.

<יעקב נר: הוא הביע חששות אימים.

חיים כץ: זו הערה שלא במקומה.

<קריאה: אפשר לבקש דיון אצל מירי רגב.

<פיני קבלו: שכר זה שכר.

<פיני קבלו: זה - - -

<יעקב נר: טוב, אז אני מתנצל, ותודה שאפשרת לי להביע דעה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להגיד משהו?

<מרטין וילר: אני מרטין וילר, מרכז תחום של זכויות עובדי קבלן בעמותת "קו לעובד".

<מרטין וילר: קודם כל, אנחנו באמת מברכים על הצעת החוק, וזה באמת חוק שגם מכניס הרבה מאד סדר ובהירות ביחס לדברים שהם לא כל כך ברורים לעובדים עצמם.

<מרטין וילר: הרי מהרגע שההסכם הזה נכנס לתוקף, אם אני לא טועה, בדצמבר 2012, פונים אלינו אין-ספור עובדים שפשוט לא מבינים האם ההסכם הזה חל עליהם או לא.

<מרטין וילר: אני חושב שזה מכניס הרבה מאד סדר.

<מרטין וילר: זה מגדיר בדיוק מי זה גוף ציבורי, ומבהיר שעובדי רשויות זה רלוונטי לגביהם, תאגידים רפואיים, אקדמיה וכו'.

<מרטין וילר: אבל, אני כן אשמח לחזור על ההערות שהעירו כאן.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: יש לנו יום ארוך.

<מרטין וילר: הערה אחת ואני מסיים.

חיים כץ: הערה אחת זה בסדר, אבל אם אתה צריך לחזור על כל מה שהעירו זה - - -

<מרטין וילר: אני איאלץ, בצער רב, לעמוד גם לצד חברות הקבלן וגם השלטון המקומי ולשאול שאלה, שאני חושב שהיא השאלה הכי מתבקשת: מי מממן את זה?

<מרטין וילר: אם זה חוק שהוא טוב אבל הוא חוק שאין לו מימון מאחוריו, הוא פשוט לא ייושם.

<מרטין וילר: צריך להבין את זה.

חיים כץ: ייושם, ייושם.

<קריאה: אין סרט שהחוק לא ייושם.

חיים כץ: ייושם.

<מרטין וילר: בעזרת השם.

<מרטין וילר: תודה.

<אריה שחם: אני אריה שחם, היועץ המשפטי של רשות שדות התעופה.

<אריה שחם: אני רוצה להתייחס לשני הדברים.

<אריה שחם: כמו כולם, אני גם שמח על החוק, אבל יש לנו בעיה והיא האפשרות שקבלן יבטל את החוזה תוך 30 יום, כאשר למשל אם אנחנו, כגוף ציבורי שמעסיק בכל רחבי הארץ כ-30 קבלנים, נצטרך תוך 30 יום לעשות מכרזים תוך כדי ביטול חוזים – אנחנו לא נהיה מסוגלים לעשות את זה, מכיון שאנחנו נדרשים לצאת במכרז.

<אריה שחם: צריך לתת תקופת זמן במכרז, וצריך לבדוק את ההצעות.

<אריה שחם: אנחנו חושבים ש-30 יום הם תקופה קצרה, כאשר לדעתנו מרבית הקבלנים ירצו לנצל את החוק כבר לשנות תנאים כאלה ואחרים נוספים, והחוק מאפשר להם דרך קלה לבטל את החוזה ולהשאיר אותנו עם פה פתוח בקטע הזה.

<אריה שחם: זו נקודה אחת.

<אריה שחם: נקודה שנייה היא האפשרות, שקראתי כאן בשינויים להצעה, שזה יחול רטרואקטיבית.

<אריה שחם: אני חושב שאם תחולת החוק - - -

חיים כץ: לא חל רטרואקטיבית.

<אריה שחם: לא חל מ-2012?

<קריאה: לא.

<אריה שחם: אז לא אמרתי שום דבר.

<אריה שחם: דבר נוסף שהייתי מבקש לציינו לגבי החוק הוא שיש כאן אפשרות לסתירה או אי-התאמה בין העובדה שהשר צריך לחוקק תקנות לגבי החוק עצמו בנסיבות מיוחדות והסעיף החדש, שיש עניין לתקן אותו, סעיף 9, שלמעשה מחיל את סעיפים 3 ו-4 להסכם.

<אריה שחם: אני חושב שגם זה יכול לגרום לבעיה מבחינתנו.

<קריאה: מה באמת בעניין של 30 יום?

<קריאה: גם אני תוהה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: שמענו אותך.

חיים כץ: אדוני, רצית להגיד משהו?

<אבי ניסנקורן: רציתי להגיד משהו לגבי רשות שדות התעופה, ואולי לא תאהב לשמוע את זה.

<אבי ניסנקורן: אני דיברתי עם מנכ"ל הרשות - - -

חיים כץ: זה לא מתואם.

חיים כץ: מה שאתה תגיד עכשיו הוא יאהב לשמוע אלף ממונים ממה שהוא שמע.

<אבי ניסנקורן: צריך להגיד לפעמים גם דברים קשים.

<אבי ניסנקורן: הרי היתה החלטת ממשלה.

<אבי ניסנקורן: אני פניתי למנכ"ל רשות שדות התעופה מספר פעמים, כולל ישיבה אצלי בחדר, ולמרות החלטת ממשלה לא יישמתם את ההסכם אצלכם.

<אבי ניסנקורן: מנכ"ל משרד התחבורה, משרד התחבורה, פנה אליכם בכתב, ולא יישמתם את ההסכם אצלכם.

<אבי ניסנקורן: ברשות שדות התעופה האחים עובדיה פשטו רגל.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שרשות שדות התעופה היא האחרונה שצריכה לבקש דחיות.

<אבי ניסנקורן: צריך מיידית ליישם.

<אבי ניסנקורן: עם כל הכבוד, אתם יכולים לא להגיע ל-30 יום – פשוט תתמחרו את זה כמו שצריך מול הקבלן.

<אבי ניסנקורן: זה הכל.

<אריה שחם: אני יכול להשיב?

חיים כץ: נגמר.

חיים כץ: אם אלה שלא דיברו רוצה לדבר, אז בדקה אחת קצרה רק אם יש להם מה לחדש.

חיים כץ: אם הם רוצים לחדד, חבל על הזמן.

חיים כץ: גברתי, בבקשה.

חיים כץ: לפרוטוקול אמרי שם ותפקיד.

<דנה נותקין-פולניצר: אני דנה, יועצת משפטית מטעם חברת החשמל, ואני רוצה לחדד - - -

חיים כץ: לא צריך לחדד.

חיים כץ: הכל כבר מחודד.

<דנה נותקין-פולניצר: מחודד, ובכל זאת רק להדגיש בפניכם שחברת החשמל היא ספק שירות חיוני וגוף מונחה שב"כ.

<דנה נותקין-פולניצר: אם אנחנו חשופים תוך 30 יום לביטולים של כל התקשרויות האבטחה והניקיון, אנחנו בבעיה.

<דנה נותקין-פולניצר: אני לא מוצאת סיבה ברורה מדוע אנחנו גם נישא בעלות אבל גם נקבל עלינו את הסיכון של ביטול התקשרויות.

חיים כץ: עכשיו יו"ר האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות יענה גם לך.

חיים כץ: רציתְ – בבקשה.

<אבי ניסנקורן: כל האנשים פה, בסוף האנשים האלה לא שקופים.

<אבי ניסנקורן: אני מדבר עכשיו על חברת חשמל.

<אבי ניסנקורן: אני פניתי למנכ"ל חברת חשמל ויו"ר הדירקטוריון של חברת חשמל כבר לפני מספר חודשים, ולא יושם.

<אבי ניסנקורן: הוצאנו על זה מכתב, ולא יושם.

<אבי ניסנקורן: איימנו בסכסוך עבודה – לא יושם.

<אבי ניסנקורן: בחברת חשמל עובדי הניקיון והשמירה לא יכולים לאכול בחדר האוכל עד היום.

<אבי ניסנקורן: חברת החשמל היא האחרונה שיכולה לבוא בטענות פה.

<אבי ניסנקורן: היא צריכה ליישם מיידית.

<דנה נותקין-פולניצר: אנחנו לא באים בטענות.

<דנה נותקין-פולניצר: אנחנו רק מבקשים - - -

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: תודה רבה, גברת.

<קריאה: אבל, הם לא מדברים על היישום מיידית.

חיים כץ: אני לא הולך לתת לכולם.

חיים כץ: יש פה יום ארוך.

חיים כץ: נכון לעכשיו אתם לא מחדשים לי כלום.

<ניב יהושע: אני ניב יהושע.

חיים כץ: אתה לא קיבלת רשות דיבור.

<ניב יהושע: הסתכלת עלי, ונראה לי - - -

חיים כץ: הסתכלתי.

חיים כץ: מה לעשות?

חיים כץ: אני חייב להסתכל על כולם.

חיים כץ: יש ספקטרום כזה.

חיים כץ: אדוני, שיושב בסוף שם, תדבר.

דוד לוי: אני דוד לוי, נשיא חברות האבטחה.

דוד לוי: הייתי שותף פה לחוק הזה מתחילת דרכו, ואבי ניסנקורן יכול להעיד על כך.

דוד לוי: יש שני דברים מפריעים, ואני הייתי גם בפגישה אצל שר האוצר וגם בפגישה אצל החשבת הכללית, ואף אחד לא יודע מאיפה להביא את הכסף.

חיים כץ: כמה פעמים אמרו את זה?

דוד לוי: אמרו את זה עשרים פעם.

דוד לוי: אני חוזר על העניין.

חיים כץ: אל תחזור על זה.

דוד לוי: הדבר השני, שלא כתוב בהצעת החוק, הוא מה ההגדרה של גוף ציבורי והאם רשימה של גופים נתמכים וסטטוטוריים צריכה להופיע פה בתוך החוק.

חיים כץ: מאה אחוז.

מיכל בירן: חיים הבטיח לעקוב אחרי זה.

מיכל בירן: הוועדה תעקוב אחרי זה אם יהיו בעיות?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: יוסיפו אותנו גם כמאשרים.

חיים כץ: ניב, אדוני, הסתכלתי עליך – דבר.

<ניב יהושע: אני ניב יהושע, עובד עיריית תל-אביב.

<ניב יהושע: הטענות, שעולות פה, לגבי הפרקטיקה היומיומית של יישום החוק תוך 30 יום והפסקה – אני לא מקבל תשובה ברורה מנציג ההסתדרות.

<ניב יהושע: הסוגיה הזאת עלתה על-ידי רשות שדות התעופה ועלתה על-ידי חברת החשמל.

<ניב יהושע: אנחנו חיים את הסוגיה הזאת על בסיס יומי.

<ניב יהושע: אנחנו מנסים לתרגם את החוק הזה לביצוע בפועל, וזה הקושי שלנו.

<ניב יהושע: איך אנחנו במכרזים קיימים – אני לא מדבר על מכרזים חדשים, שם אין לנו ויכוח אתכם – שיש לקבלן יכולת לסגת מהמכרז?

<ניב יהושע: יותר מזה, אני יכול להגיד שבעיריית תל-אביב רוב הקבלנים היום רוצים לסגת מהמכרזים האלה בגלל מה שיש בזכויות עובדי קבלן, בגלל כאב הראש הם חווים אותו.

<ניב יהושע: לכן, אנחנו, אנשי השטח, שצריכים ליישם את זה – תנו לנו כלי עבודה.

<ניב יהושע: 30 יום להפסיק עבודה עם קבלן, למצוא קבלן חלופי בעולם שאני מחויב במכרז, זה פשוט בלתי ישים.

<ניב יהושע: ואז, אני עובר על החוק, ואני לא רוצה להימצא שם.

<ניב יהושע: זו הנקודה שצריכים לתת עליה תשובה תפעולית לשטח.

<אבי ניסנקורן: אסביר למה כל כך קצר.

<אבי ניסנקורן: יש החלטת ממשלה שהתנאים שהחוק הזה מעגן אמורים לחול על כל מי שדיבר פה ממאי 2012.

<אבי ניסנקורן: החלטת הממשלה היתה אמורה לחול עליך, על חברת החשמל ועל רשות שדות התעופה, ופנו לכולם.

<איתי חוטר: השר - - -

חיים כץ: אדוני, תסלח לי.

<איתי חוטר: השר - - - באופן כללי.

חיים כץ: סלח לי, אדוני.

חיים כץ: אתה לא רוצה שאני אוציא אותך.

<אבי ניסנקורן: אתם כולכם הייתם צריכים להיערך ליישום במאי 2012 ולא היום.

<אבי ניסנקורן: עכשיו, יש פה חקיקה, וגם כולם יודעים שהחקיקה מתנהלת ולא איזה שהוא סוד.

<אבי ניסנקורן: אתם צריכים להיערך, ואתם יכולים להיערך כבר מהיום.

<אבי ניסנקורן: אתם צריכים לקחת בחשבון שהחוק הזה לא חל רטרואקטיבית.

<אבי ניסנקורן: כיון שהוא לא חל רטרואקטיבית והעובדים האלה לכאורה היו צריכים לקבל את זה כבר ממאי 2012, כל דחייה מייצרת מצב שהעובדים לא מקבלים את הזכויות שלהם.

<אבי ניסנקורן: בסיטואציה הזאת יש מאזניים של אילוצים; מצד אחד יש אילוץ פרוצדורלי, ומצד שני יש 100,000 עובדים.

<אבי ניסנקורן: נכון שהחוק לא מושלם, אבל כשאנחנו ישבנו מול משרד האוצר אמרנו לו: אנחנו לא מסכימים לעוד דחיות.

<אבי ניסנקורן: משרד האוצר ומשרד המשפטים, אחרי דיון, קבעו פרוצדורה, אמנם מהירה מאד, שהם חשבו שכל המגזר הציבורי יודע לעמוד בה בשביל שאותם עובדים יקבלו את זכויותיהם.

<אבי ניסנקורן: כל דחייה תדחה את זה בעוד 30 יום, ואז העובדים לא יקבלו את - - -

<דוברת: אבל, אבי, נראה לי שלא על זה הם מדברים.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: כל דחייה עכשיו – זה לפחות בשלושה חודשים מיידית.

<אבי ניסנקורן: נכון.

חיים כץ: אם זה לא עובר היום, נכנסים לפגרה וחוזרים באוקטובר.

מיכל בירן: אני רוצה להבין, ותתקן אותי האם זה קשור.

חיים כץ: אדוני, גמרת להיום.

חיים כץ: גם אתה, נגמר.

מיכל בירן: אני מנסה להבין האם אתה כאילו קושר בין הדברים.

מיכל בירן: אני מנסה להבין האם זה אותו דבר או שאלה דברים נפרדים.

מיכל בירן: אני מבינה שיש נקודה אחת של מתי ההסכם חל על רשות שדות התעופה וחברת החשמל, שבזה מאד אהבתי את עמדתך הנחרצת.

מיכל בירן: הם היו צריכים לעשות את זה כבר מזמן, והם צריכים לעשות את זה עכשיו.

מיכל בירן: השאלה, שכן נראית לי לגיטימית ואני לא מצליחה להבין האם היא לא ברת שינוי, היא למה לקבלנים, שעובדים אתם, יש את האפשרות להתנער תוך 30 יום מהמכרזים.

מיכל בירן: את זה אני מנסה להבין.

<אבי ניסנקורן: אסביר.

<אבי ניסנקורן: לגבי הלו"ז, זה לא בדיוק ככה.

<אבי ניסנקורן: אבל, מה שקורה הוא שאם הקבלנים לא מקבלים שיפוי מחברת חשמל או מרשות שדות התעופה, זה הופך להיות מכרז הפסד.

<אבי ניסנקורן: בסוף הכוח הוא בידי הלקוח והוא לא בידי אותם קבלנים.

<אבי ניסנקורן: אני לא רואה קבלן שבאים ואומרים לו "נותנים לך עוד כסף" והוא יוצא, למרות מה שנאמר פה.

<אבי ניסנקורן: בסופו של דבר, הקבלנים לא רוצים לאבד מקום עבודה.

<אבי ניסנקורן: אני לא רואה קבלן שרוצה לצאת מעיריית תל-אביב או קבלן שרוצה לצאת - - -

<דובר: מה שחשוב הוא שההתקשרות תהיה הוגנת.

חיים כץ: סלח לי.

<אבי ניסנקורן: בסופו של דבר, זה לא המצב.

<אבי ניסנקורן: רשות שדות התעופה צריכה לשבת ולתמחר.

<אבי ניסנקורן: אם היא לא תתמחר או שהיא תעשה משחקים או שתעשה מכרז הפסד, ברור שהוא לא יישאר.

<אבי ניסנקורן: זו הסיטואציה.

<אבי ניסנקורן: בסופו של דבר, אותם עובדי ניקיון עובדים אצלם בחצרים יום-יום, והם ידעו על החובה ממאי ולא רצו ליישם.

<אבי ניסנקורן: לצערי, הגענו לחקיקה, ואני שמחו שיו"ר הוועדה עושה היום את הדיון, כי כל יום זה איחור.

<אבי ניסנקורן: נכון שהם יכלו להיערך.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אוקיי.

רינה פרנקל: אז מעסיקים צריכים לקחת אחריות נכון להיום.

רינה פרנקל: זה הכל.

חיים כץ: אנחנו נעבור עכשיו להקראה.

<ענת מימון: (קוראת את הצעת החוק.

<ענת מימון: ) פה פשוט העלינו מתוך החוק משהו שחוזר על עצמו להגדרה.

<דרור אטרי: ההגדרה מוסיפה גם את הסיעוד.

<דרור אטרי: קבלן שירות בהגדרתו הוא גם סיעוד.

<דוברת: כתוב אחר כך.

<ענת מימון: כתוב: "בתחומי השמירה או הניקיון".

<דרור אטרי: זה לא כתוב.

<ענת מימון: זה כתוב.

חיים כץ: תקשיב.

חיים כץ: להירגע.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: ) בסעיף 6 – קביעת תנאי העבודה המוסכמים – יש שינוי נוסח.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: )

חיים כץ: "באישור ועדת העבודה והרווחה".

<שני ארפי: אבל, זה - - -

חיים כץ: "באישור ועדת העבודה והרווחה".

<שני ארפי: לא.

<שני ארפי: בעצם, הצו חוזר על ההסכם.

חיים כץ: אז אין לו בעיה בכלל.

חיים כץ: אם אנחנו מאשרים אותו פעם אחת, נאשר אותו שבע פעמים.

חיים כץ: להוסיף: "באישור ועדת העבודה והרווחה".

<ענת מימון: את סעיף (ג) אנחנו מורידים, כי קבענו מועד להתקנת הצו.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: )

<דובר: יש לי שאלה על משהו שלא הבנתי.

חיים כץ: סלח לי.

חיים כץ: תשאל אחר כך בסוף.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: )

<דוברת: לא שמעתי.

<דוברת: מה הוספתם?

<ענת מימון: פשוט הוצאנו את העניין של התוספת, ושוב אמרנו, ואני מקריאה משהו שונה: "רשאי שר האוצר, בהתייעצות עם שר הכלכלה ובאישור הוועדה, לעדכן את התוספת לפי השינוי כאמור".

<דוברת: בסדר.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: )

<דן אורן: גם ב-(ד) זה "רשאי"?

<ענת מימון: כן, גם (ד) זה "רשאי".

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: ) למעשה, פה אנחנו מאפשרים הטלת עיצום כספי על קבלן השירות בהפרה שקשורה לנושאים של השכר והפרשות לקופת גמל.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: ) בעצם, התוספת השלישית היא אפשרות של תביעה אזרחית – תביעה אזרחית של העובד – כלפי מזמין השירות, וגם יש אפשרות להטיל עיצום כספי על מזמין השירות לגבי הפריטים שמופיעים גם בתוספת השלישית וגם בתוספת השנייה שזה הנושא של שכר והפרשות לקופת גמל.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: ) למעשה, פה רצינו שיום התחילה יהיה ה-1 בחודש, כדי שלא תהיה בעיה עם תשלומים ושזה לא יחול באמצע חודש.

<ענת מימון: הנוסח הקודם היא: "75 ימים".

<ענת מימון: לכן, כיווננו פחות או יותר לאותו מועד שזה יהיה בסביבות ה-1 בנובמבר או 75 ימים לפי המאוחר מביניהם.

<ענת מימון: הסיפא של סעיף 4 מדברת על היום קובע, התחולה של התיקון.

<ענת מימון: כלומר, התיקונים יכולים להיערך רק עד היום הקובע?

<ענת מימון: זו היתה הכוונה?

<טלי ארפי: כן.

<ענת מימון: אוקיי.

<ענת מימון: (ממשיכה לקרוא את הצעת החוק.

<ענת מימון: ) התוספת כוללת:

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אנחנו נעשה צעד נוסף על מנת לנסות ולעזור לעובדי הניקיון והשמירה – אנחנו נעלה את זה להצבעה.

חיים כץ: מי בעד – ירים את ידו?

חיים כץ: יש שלושה ח"כים שנמצאים פה ויש להם זכות הצבעה.

חיים כץ: את מחליפה את חבר הכנסת מיקי רוזנטל?

מיכל בירן: לא.

מיכל בירן: אני חברה בוועדה.

חיים כץ: וואלה?

חיים כץ: את צריכה לבוא לפה יותר.

מיכל בירן: נכון, אני באמת מבלה יותר בכספים.

מיכל בירן: בעד – 3

מיכל בירן: נמנעים – אין

חיים כץ: כל חברי הכנסת שיש להם זכות הצבעה, והם שלושה במספר, אישרו את הצעת החוק הזאת לקריאה השנייה והשלישית.

חיים כץ: אני מקווה שמחר נספיק להעביר את זה במליאה בקריאה השנייה ובקריאה והשלישית ושזה ייתן מענה חלקי לעובדי הניקיון והשמירה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.