ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 68, 2013-07-22 10:00

אבישי ברוורמן: שלום, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה בנושא:

אבישי ברוורמן: תקנות גלי צה"ל שידורי רדיו של צבא הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (תנאים לשידור תשדירים), התשע"ג-2013, פרוטוקול מס' 68.

אבישי ברוורמן: למי שלא נוכח כאן אני מזכיר שהיה לנו דיון יסודי ועמוק בנושא.

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר לימיני, עו"ד תורג'מן לימינה, הגב' ורון לשמאלי, חבר הכנסת שמולי כאן, חבר הכנסת פייגלין סוף כל סוף נמצא גם איתי, נחמן שי נכנס גם, עכשיו אני מרגיש שאני על בסיס איתן.

אבישי ברוורמן: רבותי, עשינו את הדיון ואישרנו את החוק בהוראת קבע.

אבישי ברוורמן: בנוסף לזה אמרנו שאנחנו נעשה את השינויים בניסוח המתאים של עו"ד בנדלר כדי שבסופו של דבר יהיה חוק אמיתי ונכון ל"גלי צה"ל".

אבישי ברוורמן: היום אנחנו באים רק להעלות את הנושא מבחינה יורידית כדי שאוכל להציגו במליאת הכנסת.

אבישי ברוורמן: אני אבקש מעו"ד בנדלר לומר את דברה.

<אתי בנדלר: אני רק אזכיר שהחוק, כפי שאושר בוועדת הכלכלה, הונח על שולחן הכנסת וככל הנראה יתקבל היום בקריאה שנייה ושלישית לאחר שאתה תציג אותו.

<אתי בנדלר: הישיבה עכשיו נועדה לדון בתקנות מכוח החוק העיקרי כפי שהיה בנוסחו עוד לפני התיקון ומבחינה זו לא השתנה, ואת התקנות כמובן יציג משרד הביטחון.

<אתי בנדלר: על כל פנים, אלה תקנות שקובעות בעיקר את דרכי הפעולה, המותר והאסור, לגבי פעילות ועדת פיקוח שאנחנו מקווים שתמונה בעתיד הקרוב.

<אתי בנדלר: נקבל אולי דיווח מנציגי "גלי צה"ל", ממפקד "גלי צה"ל" מעו"ד ישי יודקביץ, איפה עומד העניין הזה.

<אתי בנדלר: התקנות הן בלי שום קשר, צריכה להיות ועדת פיקוח וצריכות להיות תקנות שיתוו את דרכי הפעולה של ועדת הפעולה בכל הקשור לתשדירי שירות והודעות חסות ב"גלי צה"ל".

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: אדוני המפקד, אתה פותח?

<ירון דקל: אני אומר רק ברשותכם, אדוני יושב-ראש הוועדה וחברי ועדת הכלכלה, מספר משפטים מצומצם לפני שאאפשר לעו"ד ישי יודקביץ להציג את התקנות.

<ירון דקל: מדובר בהחלטה היסטורית של ועדת הכלכלה מכיוון שהתקנות שלפני

<ירון דקל: כם נוסחו כבר לפני שנים ובעצם, אדוני היושב-ראש, אתה כאן עושה דברים שקודמיך אולי הכינו אבל אתה בסופו של דבר מגיע ליישום שלהם.

<ירון דקל: השורה התחתונה היא בעצם הפיקוח.

<ירון דקל: אנחנו כל הזמן מדברים על "גלי צה"ל" כעל תחנה צבאית ציבורית שיש עליה מגבלות, שהיא איננה שחקן בשוק החופשי בדומה לרשות השידור או לתחנות הרדיו האזוריות, והתקנות האלה בעצם קובעות את המותר והאסור, והרבה מאוד אסור, על "גלי צה"ל", ואנחנו מקבלים את זה כיוון ש"גלי צה"ל" היא שונה בנוף התקשורתי שלנו.

<ירון דקל: עצם העובדה שאנחנו משדרים תשדירי שירות וחסות כדי להקל על תקציב מערכת הביטחון, כבר זה חריג.

<ירון דקל: התקנות האלה נוסחו על ידי משרד הביטחון, הן מגיעות אליכם אחרי שנערכה התייעצות בין השר הממונה על רשות השידור, חבר הכנסת גלעד ארדן, לבין שר הביטחון ומשרד הביטחון, כשרבות מההמלצות של השר הממונה על רשות השידור התקבלו למיטב ידיעתי על ידי משרד הביטחון, אבל השר ארדן היה מעורב בשם רשות השידור כממונה על רשות השידור.

<ירון דקל: גם בשיחה עם היועצת המשפטית הוותיקה של הוועדה, גם היא, עיניה שזפו את התקנות האלה לא פעם ולא פעמיים.

אבישי ברוורמן: אני מניח שזפו והותירו בהן חותם.

<ירון דקל: כן, בל ימחה.

<ירון דקל: ולכן אני חושב שזה תנאי חשוב, הכרחי, כדי לאפשר לחוק הזה לצאת לדרך ואני מבקש, אדוני יושב-ראש הוועדה וחברי ועדת הכלכלה, לאשר את התקנות האלה על מנת שנוכל להמשיך בפעולה מסודרת ומוסדרת של העבודה שלנו ב"גלי צה"ל".

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, מר דקל.

אבישי ברוורמן: מר יודקביץ, בבקשה.

<ישי יודקביץ: התקנות בעיקרן עוסקות בפרוצדורה של אישור התשדיר, תהליך ההכנה של התשדיר לשידור.

<ישי יודקביץ: הסעיפים המרכזיים הם כמובן הסעיפים של המותר והאסור בשידור התשדירים, סעיפים 5 ו-6, תשדיר השירות, סעיף 6 מדבר על שידור החסות, סעיפים של אחריות בעלי התשדיר, אחריות התחנה, וסעיף 1 שעוסק בסדרי העבודה של ועדת הפיקוח על התשדירים.

<ישי יודקביץ: אני מקווה שהוועדה תמונה בחודש הקרוב, זה תלוי בשני השרים, אני מקווה שהיא תמונה בחודש הקרוב, עושים מאמצים בעניין הזה.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שתקוות זה לא תוכנית עבודה.

<ישי יודקביץ: אני יודע שתקוות זה לא תוכנית עבודה מאחר וידי במעל אז אני מניח - - -

אבישי ברוורמן: שאתה תזרז את זה כדי שנגיע לראש השנה ולא נשתמש במשפט שירון דקל היה משתמש כשהיה פעם שדרן "אחרי החגים".

<ישי יודקביץ: לא, זה לא יהיה.

<ירון דקל: יש הרבה חגים, אדוני היושב-ראש.

<אתי בנדלר: אדוני, משנת 2005 היו הרבה "אחרי חגים", מאז שהחוק התקבל והיה צריך למנות את ועדת הפיקוח ולהתקין את התקנות.

אבישי ברוורמן: אז אנחנו רושמים שזה יהיה לפני החגים ואז לאמירה הזו יש משמעות, אדוני המפקד, תודה.

אבישי ברוורמן: אנחנו יכולים להתקדם, ישי?

<ישי יודקביץ: אני מציע שנתחיל לקרוא פשוט את התקנות.

<לאה ורון: רגע, יש כמה אנשים שנרשמו להערות כלליות לתקנות.

אבישי ברוורמן: יש לנו הערות כלליות לפני זה.

אבישי ברוורמן: עו"ד, תומר קרני מרשות השידור, הלשכה המשפטית, בבקשה.

<תומר קרני: ההערות שלי הן דווקא פרטניות לגבי ניסוחים.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אני מודה לך.

<לאה ורון: וגם של ד"ר מיקי מירו?

אבישי ברוורמן: גם פרטניות, מיקי?

<מיקי מירו: לא, אני רוצה להעיר הערה כללית על רקע כל מה שאנחנו שומעים על רשות השידור, כן סוגרים, לא סוגרים.

<מיקי מירו: הרבה עובדים עומדים רועדים, לא יודעים מה יקרה להם, וזה מצב שהוא קצת לא נורמלי שרשות ציבורית כזו מאוימת, ותחנה צבאית, עכשיו הכנסת דנה בזה.

<מיקי מירו: לא שאני לא רוצה לעזור אבל אני חושב שהמצב, אם אני מסתכל רגע - - -

אבישי ברוורמן: מיקי, אתה מציע שאנחנו נפקיע את רשות השידור מהשירות הציבורי ונבנה אותה בתור תחנה תחרותית או גוף תחרותי בתוך משרד הביטחון?

<מיקי מירו: ברור שלא.

אבישי ברוורמן: ואז יבוא לציון גואל, יכול להיות.

<מיקי מירו: כנראה שזאת השיטה, אני לא יודע.

אבישי ברוורמן: כי אני מסכים עם רוח הדברים שלך.

אבישי ברוורמן: אי אפשר כל יום להגיד יש רפורמה, ואחרי שיושבים השרים אין רפורמה.

אבישי ברוורמן: אני חושב על כל העובדים כל הזמן.

אבישי ברוורמן: היה פעם שחקן קולנוע יהודי שהוא עדיין חי, מאוד מאוד מוצלח, שמו אלי וולך, הוא אמר: "".

<מיקי מירו: "הטוב, הרע והמכוער".

אבישי ברוורמן: נכון, אתה זוכר את אלי?

אבישי ברוורמן: אני מסכים לקבל את הערתך.

אבישי ברוורמן: פרופ' אלי פולק, יושב-ראש האגודה לזכות הציבור לדעת, בקצרה.

<אליהו פולק: בוקר טוב.

<אליהו פולק: שתי הערות: אני חושב שהחוק כפי שהוא הוא מאוד דרקוני.

<אליהו פולק: כשחושבים על חופש ביטוי במדינה מודרנית, ולא כפי שזה היה לפני 50 שנה, יש פה המון המון דברים שאני לא חושב שמקומם בתקופה הזאת.

<אליהו פולק: אני גם חושב שחלקם נועדו בפני ערכאות משפטיות.

אבישי ברוורמן: אז, פרופ' פולק, בזמן קריאת הסעיפים תהיה לך זכות דיבור.

<אליהו פולק: אני אתייחס אבל רציתי להגיד את זה כהערה כללית.

<אליהו פולק: הערה שניה שהיא לא כל כך כללית, יש דבר שמאוד חסר בחוק הזה וזה שימור של השפה העברית בפרסומות.

אבישי ברוורמן: אני מציע שיחד אתי, פרופ' פולק, תיאבק שגם האנשים שמופיעים בכנסת, כל חברי הכנסת, ידברו עברית צחה.

אבישי ברוורמן: בדבר הזה נתחיל לפני שאנחנו משפרים את היתר.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אליהו פולק: אני חושב שאילו היו מדברים עברית צחה ברדיו ובטלוויזיה חלקם היו מדברים גם כאן עברית צחה.

אבישי ברוורמן: בשביל זה אנחנו צריכים פטיש 3 קילו.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רואה אם כך שאנחנו עוברים להקראה, מי היום הקריינית או הקריין?

אבישי ברוורמן: מר יודקביץ?

<ישי יודקביץ: אין לי בעיה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<לאה ורון: אולי רק נתיישר כולם לגבי איזה נוסח מוצג כאן?

<ישי יודקביץ: אנחנו מדברים על הנוסח שהונח על שולחן הוועדה, שנקרא 21.07.2013.

<ישי יודקביץ: זה נוסח שנעשה לאחר שעשינו שיחה וישיבה לאחר מכן עם היועצת המשפטית של הוועדה.

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים להיות מסונכרנים.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי, יש לך את החומר?

אבישי ברוורמן: הכי חשוב.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שי לא צריך כי הוא יודע את זה בעל פה עוד מהתקופה ההיא.

נחמן שי: אצלי, אני לא רוצה להגיד, לא היו שום כללים, שום תקנות, זה היה פרוע לחלוטין.

אבישי ברוורמן: אתה רואה את ההבדל?

אבישי ברוורמן: ירון, באיזה דרגה אתה?

אבישי ברוורמן: אתה לא בדרגה.

<ירון דקל: אני אזרח עובד צה"ל.

אבישי ברוורמן: והוא היה תת אלוף.

אבישי ברוורמן: אתה מבין את הנקודה?

אבישי ברוורמן: אם היית תת אלוף לא היית צריך תקנות.

<ירון דקל: נכון, הכול איש הישר בעיניו יעשה, אבל בזכותו אנחנו כאן.

אבישי ברוורמן: איש ה"שי" בעיניו יעשה.

אבישי ברוורמן: אוקיי, מר יודקביץ.

<ישי יודקביץ: "תקנות גלי-צה"ל – שידורי רדיו של צבא הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות) (תנאים לשידור תשדירים), התשע"ג– 2013 כאן יש לנו בעיה עם תקופת המעבר שנמצאת רשות השידור, זה משהו טכני שלא הצלחנו להתגבר עליו.

<ישי יודקביץ: אני אסביר מה הבעיה: יש ועדת פיקוח, ועדת "גלי צה"ל" היום משמשת כוועדה שעמה מתייעצים בין השאר להתקנת התקנות הללו.

<ישי יודקביץ: הוועדה הוקמה מכוח סעיף 12 לחוק רשות השידור הקודם, לפני התיקון הגדול שנעשה ב-2012, שקובע שמליאת רשות השידור תקים ועדות, תפעל באמצעות ועדות וכיוצא באלה.

<ישי יודקביץ: מכוח זה הקימו את ועדת "גלי צה"ל", ועדת רדיו של רשות השידור.

<ישי יודקביץ: הסעיף הוחלף בתיקון הרפורמה הגדול של 2012 בחוק רשות השידור ואנחנו חושבים שהסעיף הנכון היום זה סעיף 21ג לחוק רשות השידור שקובע שמועצת רשות השידור זה הגוף שיחליף את מליאת רשות השידור.

<ישי יודקביץ: היא מקימה ועדות – סעיף שקובע על הקמת ועדות של מועצת רשות השידור – ולכן החלטנו שזה הסעיף הנכון אבל, היועצת המשפטית, אנחנו פתוחים לכל הצעה שתהיה.

<תומר קרני: אפשר רק לחדד?

אבישי ברוורמן: בבקשה, מר קרני.

<תומר קרני: זה נכון שבתיקון לחוק רשות השידור מאפריל שנה שעברה הוחלט שהגוף המפקח על רשות השידור יהיה המועצה ויחליף את המליאה והוועד המנהל, עם זאת, ניתנו שם שנתיים להקמת ומינוי המועצה הראשונה.

<תומר קרני: עד היום עוד לא הוקמה מועצה ובתקופת המעבר של השנתיים האלה המליאה והוועד המנהל ממשיכים לקיים את תפקידיהם כקודם.

<תומר קרני: זאת הוראת מעבר בחוק לתקופת המעבר הזו של שנתיים.

<תומר קרני: בפועל ההיוועצות כאן, ככל שהיתה, היתה מול ועדת "גלי צה"ל" שמונתה על-ידי מליאת רשות השידור.

<תומר קרני: זו העובדה, היא לא מונתה על-ידי המועצה.

<ישי יודקביץ: מה אתה מציע מבחינת הסעיף?

אבישי ברוורמן: תמיד תציעו לנו תיקונים.

<אתי בנדלר: זאת ועוד, החוק קבע שלצורך התקנת התקנות האלה יש להיוועץ עם ועדת הפיקוח שעדיין לא הוקמה, אותה ועדת פיקוח שדיברנו עליה.

<אתי בנדלר: אבל יש הוראת מעבר בחוק "גלי צה"ל" שאומרת: כל עוד לא מונתה ועדת הפיקוח לפי הוראת סעיף 5 יקבע השר את התקנות לפי סעיף 4 בהתייעצות עם השר הממונה על חוק רשות השידור ועם הוועדה שהקימה מליאת רשות השידור לפי סעיף 12(ג) לחוק רשות השידור.

<אתי בנדלר: מדובר כאן על סעיף 12(ג) לחוק רשות השידור בנוסחו לפני התיקון הגדול, לפני שעיגן חלק מהרפורמה בחוק.

נחמן שי: רפורמה זיכרונה לברכה, כדאי לומר.

<אתי בנדלר: אני עדיין לא יודעת לומר.

אבישי ברוורמן: לא, על רפורמות לא אומרים "זיכרונה לברכה", רק על בני אדם וצדיקים.

<אתי בנדלר: אגב, אז אם כבר אומרים זכרה ולא זיכרונה אבל לא נורא.

<אתי בנדלר: הסעיף המקביל לסעיף 12(ג) הוא סעיף 8(ג), שאומר שסדרי הפיקוח על התוכניות הלא צבאיות של "גלי צה"ל" יקבעו במסגרת הכללים שהוועד המנהל מוסמך לקבעם על פי סעיף 33.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, זו אותה ועדה שמונתה לפיקוח על התוכניות הלא צבאיות של "גלי צה"ל".

<אתי בנדלר: ולכן מה שצריכים לכתוב: לפי סעיף 48(ג), ולא לתקן, להשאיר: ועם הוועדה שהקימה מליאת רשות השידור לפי סעיף 48(ג).

אבישי ברוורמן: מר יודקביץ, מקובל עליך?

<ישי יודקביץ: מקובלת עלינו כל הצעה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: האישור יהיה על כולם?

<אתי בנדלר: אין צורך לאשר זאת.

<אתי בנדלר: אני מציעה שתסביר את זה.

<ישי יודקביץ: כאן מפורטת פרוצדורה של הגשת הבקשה לתשדיר.

<ישי יודקביץ: אנחנו חשבנו בעצה אחת עם היועצת המשפטית של הוועדה שכדאי גם להגדיר לוחות זמנים כדי לאפשר גם לתחנה וגם לבעל התשדיר דיאלוג לפני מועד שידור התשדיר, לכן קבענו 7 ימים לפני מועד שידור התשדיר.

משה זלמן פייגלין: מה ההבדל בין זה לבין פרסומת רגילה?

<מיקי מירו: זה אותו דבר.

<ישי יודקביץ: ההגדרה בחוק קובעת שאין השוואה איכותית בין מוצרים, זה ההבדל בין פרסומות לבין תשדיר שירות.

<ישי יודקביץ: תשדיר שירות זה כמו לוח הודעות שמודיע על שירות מסוים, על תוכנית מסוימת אבל היא לא משווה בין טלוויזיות והיא לא משווה בין מכוניות.

משה זלמן פייגלין: אם אני רוצה למכור מכוניות, אני יכול?

אבישי ברוורמן: מר יודקביץ, חבר הכנסת פייגלין שואל אותך שאלת תם, בבקשה.

משה זלמן פייגלין: אני עכשיו יבואן של מכוניות, אני אוכל לפרסם ב"גלי צה"ל"?

<ישי יודקביץ: לא כתשדיר שירות אלא כשידור חסות.

<ישי יודקביץ: שידור חסות זה שידור שבתחילתו - - -

משה זלמן פייגלין: הכוונה שלי היא שידעו שאני מוכר מכוניות.

אבישי ברוורמן: פייגלין רוצה למכור עכשיו.

<ישי יודקביץ: הוא יכול שידור חסות.

אבישי ברוורמן: משה, אני מבקש רק מכוניות משומשות, אנחנו ברפורמת הרכב.

משה זלמן פייגלין: פייגלין מכוניות לא גרמניות.

<ישי יודקביץ: פייגלין מכוניות לא גרמניות בע"מ המשווקת מכוניות "פורד", בסדר?

<ישי יודקביץ: משהו כזה.

<ישי יודקביץ: זה דבר שנקרא שידור חסות.

<ירון דקל: 10 שניות.

משה זלמן פייגלין: אני מקבל 10 שניות?

<ירון דקל: בלבד.

<ישי יודקביץ: 10 שניות בערך מתחילתו של המשדר בדרך כלל או סופו.

משה זלמן פייגלין: ומה זה פרסומת?

<ירון דקל: אין פרסומת, יש תשדיר שירות של מלכ"רים ומוסדות חינוך ויחידות צה"ל.

<ישי יודקביץ: אני רוצה להקריא לפרוטוקול את ההגדרה של שידור חסות מהחוק הראשי.

<לאה ורון: אתה מקריא לחברי הכנסת, זה ירשם בפרוטוקול.

משה זלמן פייגלין: תענה לי בלשון בני אדם, אני רוצה להבין מה ההבדל בין זה לפרסומת.

אבישי ברוורמן: ישי, תקשיב רגע, הוא לא שואל את ההגדרה היורידית.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, היתה פעם פרסומת כשירון דקל היה נדמה לי בארצות הברית לבירה: You can call me Ray", You can call me Jay", בסוף שותים את הבירה, אתה לא חושב על איך קוראים לה.

אבישי ברוורמן: הוא רוצה להבין מה זה הנושא הזה, הוא מבחינתו קורא לזה פרסומות, אתה אומר שזו לא פרסומת.

אבישי ברוורמן: נכון, זאת השאלה?

<ישי יודקביץ: החוק מדבר שזה יהיה למעט תיאור איכותי או השוואתי של מוצר.

<ישי יודקביץ: היועצת המשפטי של "גלי צה"ל", איילת ביגר, יכולה לפרט את היומיום שלה ודוגמאות.

<איילת ביגר: אני אפרט כי אני מאשרת מראש כל שידור של תשדיר שירות או הודעת חסות.

<איילת ביגר: ככלל החוק באמת, כמו שישי אמר, מגדיר מהי חסות.

<איילת ביגר: חסות היא ללא תיאור איכותי או השוואתי.

<איילת ביגר: לצורך העניין פרסומת או פרסומת מסחרית היא כל דבר שמקדם את בעל התשדיר או בעל הפרסומת, מי שרוצה לפרסם.

<איילת ביגר: בחסות ב"גלי צה"ל" אתה לא תוכל להגיד שסוכנות המכוניות שלך היא הכי טובה או שמציעה מחירים אטרקטיביים.

נחמן שי: אי אפשר לשבח את המוצר.

<איילת ביגר: בכל צורה שהיא לא ניתן לשבח.

משה זלמן פייגלין: במילים אחרות, זו פרסומת לעצם קיומך ולא למה שאתה מוכר.

<ירון דקל: בדיוק.

<איילת ביגר: בדיוק, זו לא פרסומות, זה יותר פרסום.

<ירון דקל: גם למה שאתה מוכר.

<נילי בן גיגי: אבל כבר היה: התוכנית בחסות "האח הגדול" המשודרת מדי יום "איקס" בשעה "וואי" ב"ערוץ 10".

<איילת ביגר: מותר להגיד שמות של מוצרים של נותן החסות והמאפיינים העיקריים.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש, סליחה שם באגף הימני, כרגע רק האגף השמאלי מדבר.

משה זלמן פייגלין: אני מבקש במסגרת ההבהרה, בעצם למה לא?

<ירון דקל: למה לא פרסומת?

<ישי יודקביץ: למה אנחנו לא רוצים פרסומת?

משה זלמן פייגלין: אם כבר מותר לכם, אם כבר סיכמנו שמותר לכם לפרסם את קיומו של הסוחר, של העסק?

משה זלמן פייגלין: אגב, מה שפרסומות עושות בדרך כלל זה הגברת התודעה לקיום, באחוזים קטנים מאוד הם נכנסות לרזולוציה של מה בדיוק יש לו.

אבישי ברוורמן: ומכניסות לסבלימינל שאם אתה שותה "קוקה קולה" אז אתה תסתובב עם נשים יפהפיות ואתה תהיה אלוף העולם בריצה.

משה זלמן פייגלין: אבל אני הולך אתכם הלאה, בעצם למה עשיתם את ההפרדה הזאת?

משה זלמן פייגלין: מה אכפת לכם עכשיו ש"גלי צה"ל" תפרסם כמו כולם?

<אתי בנדלר: אולי מותר לי לענות על זה?

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר רוצה מניסיונה להגיב.

<אתי בנדלר: אני פשוט – איך אדוני אמר?

<אתי בנדלר: הזיכרון הארגוני.

משה זלמן פייגלין: במילים אחרות, מה המשחק הזה?

אבישי ברוורמן: אני מאוד אוהב את השאלות שלך.

<אתי בנדלר: ובכן, כשוועדת הכלכלה הכינה את הצעת החוק בזמנו, בסוף 2004-תחילת 2005, אם אינני טועה, לקריאה השנייה והשלישית, מדובר בהצעת חוק ממשלתית שהתקבלה בקריאה ראשונה, דנו ארוכות ועיקר הדגש היה בדיונים על ההגדרות של שידור חסות ושל תשדיר שירות.

<אתי בנדלר: כל חברי הוועדה אז היו מאוחדים בדרישה שלא לאפשר פרסומות בהיקף וכפי שמקובל ברדיו המסחרי, בתחנות הרדיו האזוריות שחיות על פרסומות, זה הבסיס לקיומן, ואפילו לא בהיקף שמותר לרשות השידור לפרסם בשידורה.

<אתי בנדלר: היו לכך מספר נימוקים: אל"ף, חשבו שתחנה צה"לית צריכה להיות מוגבלת מבחינת המסרים והיקף הפרסומות שהיא מעבירה לציבור.

<אתי בנדלר: דבר שני, להגביל את היקף התחרות שלה או התחרות שלה עם גורמים אחרים, בעיקר שמדובר בתחנה ששייכת למדינה שאמורה להיות מתוקצבת מתקציב משרד הביטחון, ונשאלה בכלל השאלה האם יש מקום לתקציב מפרסומות חוץ ממשלתי לתחנה צה"לית כי יש כאן בכל זאת איזשהו מצב א-נורמלי בעניין הזה.

<אתי בנדלר: הפשרה שהיתה היא שההגדרות כפי שהובאו בהצעת החוק צומצמו ככל הניתן וכך זה נקבע בחוק.

<אתי בנדלר: החוק כיום קובע את ההגדרה מהו שידור חסות ומהו תשדיר שירות, כשהכוונה היתה לא לאפשר בכל מקרה תיאור איכותי או השוואתי של מוצרים לעומת מוצרים אחרים.

נחמן שי: ב"קול ישראל" מותר.

<אתי בנדלר: ב"קול ישראל" מותר.

<אתי בנדלר: ההגדרות האלה קבועות בחוק ולכן אין להם בכלל שיקול דעת אם להתיר את זה או לא.

אבישי ברוורמן: רק תוסיפי – כי אני אוהב את הראש של חבר הכנסת פייגלין.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פייגלין, אל תפרש את זה שחס וחלילה אני לא תומך בשתי מדינות לשני עמים אבל אני אומר, אם זה נראה כמו ברווז והולך כמו ברווז ומגעגע כמו ברווז, זה ברווז.

<אתי בנדלר: אז לא, אז הוא לא מגעגע כמו ברווז, זה בדיוק העניין.

משה זלמן פייגלין: זה ברווז שמצדיע.

<אתי בנדלר: המקום היחידי שיש לו קרקורים מסוימים לאותו ברווז זה בסוג מסוים של תשדירי שירות כי יש 3 סוגים של תשדירי שירות והסוג השלישי הוא תשדיר הנותן מידע בנוגע למבצעים והטבות ייחודיים המיועדים למי שנמנים על הכוחות הסדירים של צבא ההגנה לישראל בשירות חובה ובשירות קבע ולגמלאי כוחות הביטחון, ובלבד שאין פה תיאור, התיאור האיכותי או ההשוואתי.

<מיקי מירו: ואז זה יכול להיות מבצע של מכוניות.

<אתי בנדלר: ואז אומרים שזה סוג של פרצה כאן.

<נילי בן גיגי: וגם אנשים שהם לא חיילים בטעות ישמעו את זה.

<מירב תורג'מן: אבל הם לא יכולים לקבל את ההטבה, היא לא מופנית אליהם.

<מיקי מירו: זו אפליה, זה לא פייר.

אבישי ברוורמן: כמה חברים יש ב"צוות" וב"חבר" ביחד?

אבישי ברוורמן: כמה חברים יש?

<ירון דקל: עשרות אלפים.

אבישי ברוורמן: עשרות אלפים, אז להם מותר לפרסם.

<אתי בנדלר: בהנחה שמדובר במבצעים והטבות ייחודיים.

<ישי יודקביץ: עבורם, נכון.

<ישי יודקביץ: זה מבצעי דיור, אומנם זה באמת מבצעי דיור ומבצעי תיירות ודברים כאלה אבל הם מוכוונים לאוכלוסייה הזאת.

אבישי ברוורמן: רבותי, את המהפכה הגדולה אנחנו לא נעשה פה היום אבל, תאמינו לי, במקרה הזה רוחי כרוח פייגלין.

אבישי ברוורמן: אומרים: זה לא פרסומות, זה חצי פרסומות – זה יורידי.

אבישי ברוורמן: אם זה פרסומת זה פרסומת.

אבישי ברוורמן: אבל לא נפתור את זה היום לצערי.

<אתי בנדלר: זה לא עניין יורידי, הנוסח נתן ביטוי להחלטת חברי הכנסת, לעקרונות שחברי הכנסת קבעו.

אבישי ברוורמן: הנוסח, הבנתי.

אבישי ברוורמן: אני מקבל, אני רק אומר שאפשר תמיד לסובב את הגלגל, שאומרים פתאום:

אבישי ברוורמן: אנחנו מטעם הדבר הזה ומכניסים לך את כל הסבלימינל, אז לכן יבוא היום ונעשה את זה בלי כל ההתחכמויות האלה, כרגע עוד לא הגיע היום.

<ירון דקל: אני רק רוצה להדגיש, אדוני היושב-ראש, דברים שאמרתי באחת בישיבות הקודמות, שתשדירי החסות הם בסך הכול כ-15% מהתשדירים ב"גלי צה"ל".

<ירון דקל: 85%, חבר הכנסת פייגלין, ממה שאתה שומע זה מוסדות חינוך, זה מלכ"רים, זה עמותות, זה יחידות צבאיות, זה עיריות, זה לפ"מ, משרדי הממשלה, זה לא מסחרי.

<ירון דקל: 15% בלבד, פחות או יותר, זה מסחרי.

<ירון דקל: על כך אנחנו מדברים.

אבישי ברוורמן: וזה פחות או יותר נשאר אותו סדר גודל?

<ירון דקל: פחות או יותר כן.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך, נא להתקדם.

מיכל רוזין: ועמותות, המקום היחיד שהן יכולות לפרסם זה "גלי צה"ל" כי ברשות השידור אין סיכוי שהן יכולות לשלם את הסכומים האלה.

<מיקי מירו: מיכל, לא שמעתי את ההערה.

מיכל רוזין: יקר אצלך.

<מיקי מירו: יקר?

<מיקי מירו: טוב.

אבישי ברוורמן: אנחנו קראנו את הסעיף, מה את מציעה, שנדחה אותו עכשיו?

<אתי בנדלר: אני מציעה תמיד את סעיף 1 לאשר בסוף כי יש שם הגדרות שייתכן – אלא אם כן אין לאף אחד הערות אז לא אכפת לי.

אבישי ברוורמן: האם יש הערות?

אבישי ברוורמן: ישי, אתה יודע שברגע שאמרת לי שאתה ממשפחת לבקוביץ אז יש לך פרוטקציה.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני רוצה לשאול, חברת הכנסת רוזין, האם ישנן הערות לסעיף 1?

אבישי ברוורמן: פרופ' פולק, בבקשה.

<אליהו פולק: הכוונה היא לסעיף 2, בקשה לשידור תשדיר בגלי-צה"ל, שזה הסעיף שקראנו אותו.

<אליהו פולק: נדמה לי שהסדר הנכון היה צריך לפני בקשה של מישהו להגיש תשדיר, מה "גלי צה"ל" צריכה לעשות כדי שהציבור יידע כמה עולה תשדיר.

<אתי בנדלר: יש לזה התייחסות בהמשך.

אבישי ברוורמן: יש התייחסות לסעיף 2, תודה.

אבישי ברוורמן: ד"ר מירו, בבקשה.

<מיקי מירו: תראה, יש לי בעיה, אני פשוט מעתיק לרגע, אני חושב בראש של ירון, כי אם הוא עכשיו יתחיל להתעסק עם כל בעל תשדיר והוא יהיה הדילר בעניין הזה זה יעמיד אותו במצבים של ניגוד עניינים שאני מדבר כעיתונאי.

אבישי ברוורמן: אז מה אתה מציע, מיקי?

<מיקי מירו: שזה צריך להיעשות על-ידי איזה גוף אחר שם.

<מיקי מירו: זאת אומרת, צריך להיות גוף שהוא מטפל ברכישה, ואת האישורים - - -

<ירון דקל: יש כזה.

אבישי ברוורמן: מר דקל, אתה רוצה להתייחס להערה של ד"ר מירו?

<ירון דקל: כן, כשכתוב מפקד "גלי צה"ל" זה או מי מטעמו שמסמיך אותו.

<ירון דקל: יושבת כאן ראש המחלקה הרלוונטית.

<מיקי מירו: אוקיי.

<מיקי מירו: אני אומר מתוקף זה, בשבילך.

<ירון דקל: או אני או מי מטעמי.

אבישי ברוורמן: ירון דקל הולך לפי המלצתו של יתרו למשה, הוא לוקח לו שרי אלפים, שרי מאות והוא מתקדם.

<ירון דקל: שרות.

אבישי ברוורמן: שרות, אני לא אשכח באיזה מפלגה אני.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה אחת.

ישראל אייכלר: כשמפקד "גלי צה"ל" רשאי לבטל, האם זה אומר ששר הביטחון עומד מעליו בעניין הזה?

<אתי בנדלר: איפה זה לבטל?

<אתי בנדלר: אנחנו בסעיף 2 רק, אתה כבר המשכת, לא הגענו לתקנה 3.

אבישי ברוורמן: אני יכול להצביע?

<אתי בנדלר: כן, אדוני.

אבישי ברוורמן: מי בעד סעיפים 1 ו-2?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: מי נמנע?

אבישי ברוורמן: בעד – 4

אבישי ברוורמן: סעיפים 1-2 אושרו.

אבישי ברוורמן: נגד 1, אין נמנעים, אושר.

אבישי ברוורמן: בבקשה, הלאה.

אבישי ברוורמן: הערות?

אבישי ברוורמן: ד"ר מירו?

אבישי ברוורמן: פרופ' פולק?

אבישי ברוורמן: חברי הכנסת?

נחמן שי: אני שואל אותך, ירון, מה נוהל "גלי צה"ל" בעניין הזה?

נחמן שי: מה הנוהל הפנימי לגבי אישור תשדירים?

נחמן שי: יש לכם?

<ירון דקל: כן.

נחמן שי: תסבירו, חשוב מאוד שזה יהיה גם ברקורד.

<ירון דקל: קרן גונן היא ראש מחלקת שיווק ומדיה והיא עושה את העבודה.

<קרן גונן: אני בעצם זו שמתנהלת מול הלקוח, אני מקבלת נוסח לפני הקלטה, נוסח תשדיר, אני מעבירה את זה ליועצת המשפטית על מנת שתאשר לי את זה ברמה המשפטית שזה תואם לחוק ותואם עכשיו לתקנות ואני מעבירה את זה גם לאישור לשוני, היועץ הלשוני שלנו הוא ד"ר אבשלום קור.

<ירון דקל: אבשלום מאשר כל תשדיר.

אבישי ברוורמן: אבשלום קור?

אבישי ברוורמן: במקרה הזה אני חושב שזאת המלצה מצוינת.

<מיקי מירו: אני רק רוצה לומר שהתהליך זהה למה שאנחנו עושים.

<ירון דקל: כך זה עובד גם ברשות השידור, אותו תהליך.

<נילי בן גיגי: לא כדאי שיופיע בחוק האישור הלשוני?

אבישי ברוורמן: רבותי, אם אין הערות נצביע.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

משה זלמן פייגלין: סליחה, יש הערות.

משה זלמן פייגלין: כפי שהסברתי בדיון הקודם אני רואה בעיה מהותית בכך שהצבא משדר לאזרחים.

משה זלמן פייגלין: הבעיה הזו עם הסעיף הזה באה כבר לידי ביטוי מעשי כי עכשיו בא גורם אזרחי, משדר תשדיר שהוא חסות, איך שלא נקרא לו, והוא צריך לקבל אישור מגורם צבאי.

משה זלמן פייגלין: אני רק מביא לידיעת חברי הוועדה את המשמעות, מבחינתי הקשה ביותר, של כל התהליך שקורה.

משה זלמן פייגלין: יש לנו כאן תחנה צבאית שמשדרת – אתם יודעים, בקהיר יש מרכולים שמנוהלים על ידי הצבא.

משה זלמן פייגלין: מרכולים זה עוד דבר נמוך - - -

<מיקי מירו: זה כמו ה"שק"מ".

משה זלמן פייגלין: כן, כן.

משה זלמן פייגלין: זה עוד כלום לעומת תחנת שידור, ועוד תחנת שידור עם רייטינג כמו של "גלי צה"ל".

משה זלמן פייגלין: אני לא יודע, אני כאזרח צריך לפנות למפקד כדי לקבל זכות דיבור לאזרחים, תבינו על מה אתם מצביעים, זה הכול.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר משהו.

מיכל רוזין: אני יכולה אולי להסכים, קשה לי, אבל אני יכולה להסכים עם חבר הכנסת פייגלין עם הבעייתיות של רשות שידור צבאית, על זה אני יכולה להסכים אתך אבל זה לא מה שעומד על שולחננו.

מיכל רוזין: צריך להפריד, צריך להפריד וצריך להיות כנים בעניין הזה.

משה זלמן פייגלין: בואי נקרא שוב את הסעיף.

מיכל רוזין: רגע, שניה.

מיכל רוזין: האם אנחנו מעלים פה על השולחן את הנושא העקרוני האם צריכה להיות תחנת שידור צבאית, כן או לא, האם זה הנושא – גם דיברנו עליו פעם קודמת – או האם הנושא הוא באופן שבו יש כבר רשות שידור צבאית, האם אנחנו יכולים לאפשר לה קיום או האם אנחנו הולכים לתת תקציב נוסף מתקציב משרד הביטחון.

מיכל רוזין: זאת השאלה שעולה פה על השולחן.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם אם אנחנו יכולים להסכים שמלכתחילה אם היו מביאים לנו כאן לשולחן החלטה האם להקים תחנת שידור צבאית אין ספק שהיינו תמימי דעים ומתנגדים לכך, אבל מכבר שהיא קיימת השאלה היא אם אנחנו רוצים לחסל אותה או אנחנו רוצים לאפשר לה להתקיים.

מיכל רוזין: זאת השאלה שעומדת פה על השולחן.

מיכל רוזין: לחזור כל הזמן, בכל סעיף לטיעון שכל דבר פה בעצם מאשרר את עובדת היותה תחנת שידור צבאית, לא יקדם אותנו כי את זה אנחנו כבר יודעים.

משה זלמן פייגלין: אז בואי אני אראה לך איך אנחנו מתקדמים בתוך הסד הזה שנוצר.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה להציע הצעה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פייגלין, אני מחזק את זה כי אתה זוכר שכבר אמרנו את זה, גם חבר הכנסת אייכלר היה אז, שטוב ל"גלי צה"ל" שלא נבראו משנבראו, אך משנבראו טוב שנבראו משלא נבראו.

אבישי ברוורמן: אנחנו נמצאים כאן, נכון?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

משה זלמן פייגלין: אני רוצה ברשותך להציע הצעה פשוטה, שהנושא של מי מאשר או לא מאשר את התשדירים הללו יוצא - - -

אבישי ברוורמן: מי יאשר את זה?

משה זלמן פייגלין: תקים ועדה שמחוץ ל"גלי צה"ל".

איציק שמולי: זה מה שחסר לנו, אז יסגרו גם את "גלי צה"ל" ולא רק את רשות השידור.

משה זלמן פייגלין: שהם יקבלו את לוח התשדירים שלהם סגור מוכן.

אבישי ברוורמן: ה"רביזור" של גוגול, מישהו קרא פה את גוגול?

משה זלמן פייגלין: אני מנסה לפתור את הבעיה שאומרת מיכל רוזין.

משה זלמן פייגלין: אני מלכתחילה חושב שטוב לה משלא נבראה, ומשנבראה טוב לה שתפסיק להתקיים או שתעבור לרשות אזרחית, מלכ"ר כפי שהצעתי.

דוד צור: אז מה עם התכנים של השידור?

דוד צור: הרי לכאורה זה אמור להטריד יותר מהחסויות, אז גם על זה נקים ועדה?

משה זלמן פייגלין: אבל מכיוון שדעתי לא התקבלה אני טוען שאת סעיף 3, כל נושא אישור התשדירים שלה, להוציא.

משה זלמן פייגלין: אם הגורם האזרחי הוא זה שמשדר שיהיה גם גורם אזרחי שמאשר, זה הכול.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

ישראל אייכלר: יש לי הצעת פשרה, אדוני היושב-ראש, אפשר?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אייכלר, פשרות אנחנו תמיד אוהבים.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה מאוד ראוי שמפקד "גלי צה"ל" רשאי לבטל אישור שניתן כי הוא המפקד והוא העורך הראשי אבל היות ויש במדינה הזאת הרבה דעות פוליטיות – פעם זו תהיה גב' רוזין שרוצה לשדר משהו שלא ירצו ופעם זה יהיה פייגלין ואולי פעם גם אני – אז צריך לקחת איזושהי ועדת ערעור שאם המפקד פסל ויש למפרסם טענה שהביטול לא בסדר, אז שתהיה לו איזושהי ועדת ערעור.

ישראל אייכלר: אפילו במשרד הביטחון, לא אכפת לי, שתהיה לו זכות ערעור על ההחלטה הזו לפסול את השידור.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: מר דקל, אתה רוצה להתייחס?

<ירון דקל: כן.

<ירון דקל: קודם כל, חבר הכנסת אייכלר, לגבי האיסורים, אנחנו תכף נגיע לסעיף 5, יש בו הרבה מאוד איסורים שמטילים מגבלות על מפקד "גלי צה"ל".

<ירון דקל: אני רוצה לומר, אין צורך בוועדה נוספת כי יש שתי ועדות שפועלות מכוח החוק והתקנות: אחת היא ועדת הפיקוח ממשרד הביטחון, ועדת החסויות על התשדירים שפועלת במשרד הביטחון באופן קבוע, עוד לפני שוועדת הפיקוח מוקמת, ובי"ת, ועדת הפיקוח של רשות השידור, גם היא תפקח על התשדירים.

<ירון דקל: זאת אומרת, יש כאן שני גופים שמפקחים.

<תומר קרני: אבל היא לא אינסטנציית ערעור.

<ירון דקל: אבל היא גוף פיקוח, לא צריך עוד גוף.

<ירון דקל: חברים, תראו, יש כאן הרבה מגבלות על "גלי צה"ל", אני חושב שלהוסיף עוד מגבלה – גם ככה ידינו כאן קשורות, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אנחנו סומכים עליך אבל יש עניינים פוליטיים.

<ירון דקל: לא, זה לא קשור אלי.

<ירון דקל: לגבי הפוליטי אתה תגיע לסעיף 5.

ישראל אייכלר: אני אסביר את הצעתי, אדוני היושב-ראש, במשפט אחד.

ישראל אייכלר: אם אתה קובע שמשהו זה ניבול פה או לא ניבול פה אנחנו סומכים עליך, אתה אדם שקול ואתה מפקד והכול בסדר.

ישראל אייכלר: אבל יש פה הרבה עניינים פוליטיים בחברה שאתה כמפקד "גלי צה"ל" לא יכול להיות שותף להם.

ישראל אייכלר: יש דעות של פייגלין, יש דעות שלי, יש דעות של גב' רוזין.

<ירון דקל: יש בג"ץ.

ישראל אייכלר: לא כדאי לך להיכנס לנישה הזו.

אבישי ברוורמן: ירון, אל תיכנס.

<מיקי מירו: אתה רוצה לרוץ לבג"ץ כל יום, ירון?

ישראל אייכלר: אז אם יש ועדת ערעור, ועדת הערעור היא ציבורית, אפילו של משרד הביטחון, ששר הביטחון או השר הממונה יוכלו להגיד: אומנם התשדיר של פייגלין לא כל כך מוצא חן בעיניו, או שזה לא נראה לך לא בסדר, אז יש ועדת ערעור.

<אליהו פולק: בחוק רשות השידור יש סעיף מפורש על ערר ופה אין, אז למה שלא יהיה פה סעיף על ערר?

<אליהו פולק: לרשות השידור ישנה ועדת ערר ואפשר לערער בפניה, למה שלא תהיה פה ועדת ערר?

משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, אני חייב לצאת לוועדת הפנים, אני מבקש לציין שאני מתנגד באופן גורף.

אבישי ברוורמן: אני מאוד לך, אני יודע את זה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה להתקדם.

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר.

אתי בנדלר: כשהיה לי קשר עם נציגי "גלי צה"ל" הצעתי להם אולי לחשוב על אפשרות של ערר על החלטה של מי שהוסמך לאשר תשדיר ופסל אותו.

אתי בנדלר: עכשיו ניגשתי אליהם כדי להציע – הרי מי שעושה את זה בפועל זה מי שהוסמך על ידי מפקד "גלי צה"ל" או על ידי הפרקליט הצבאי הראשי, כך שאם מבקש תשדיר, נפסל תשדיר שהוא הציע, הוא יוכל לערור למפקד "גלי צה"ל" עצמו כדי שידון בערר.

<ירון דקל: מקובל.

אבישי ברוורמן: מקובל, אני חושב שזה הגיוני.

אבישי ברוורמן: מקובל, תציעו את התיקון הזה ונעבור להצבעה.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, מר אייכלר, ככל שאתה מבין הריב הזה שלפעמים מסכסכים בין חילונים וחרדים, בין ראשי ועדות לאנשים אחרים בא מכיוון שאנשים לא עושים את זה בדרך המלך.

אבישי ברוורמן: בדרך המלך זה ביטוי, זה כוח פשוט לעוצמה.

<לאה ורון: אבל אז צריך לתקן שהאישור לא יינתן על-ידי מפקד "גלי צה"ל".

קריאות: - - -

מיכל רוזין: על מה אתה מדבר?

מיכל רוזין: כמוני?

מיכל רוזין: אני אשת פשרות תמיד, תמיד.

<אתי בנדלר: אני מנסה להסביר, בפועל הוועדה אישרה הגדרה של הפרקליט הצבאי הראשי ומפקד "גלי צה"ל" בתקנה 1 וההגדרה אומרת: "הפרקליט הצבאי הראשי" ו"מפקד גלי צה"ל"– לרבות מי שכל אחד מאלה הסמיך לעניין תקנות אלה;".

<אתי בנדלר: מה שאני הצעתי זה שככל שהתשדיר נפסל על-ידי מי שהוסמך בידי אחד מאלה הערר יוגש למפקד "גלי צה"ל".

<אתי בנדלר: בפועל תמיד מפקד "גלי צה"ל" לא בודק את התשדירים.

ישראל אייכלר: אז מה הוספת?

נחמן שי: אם קרן בתור אחראית ישירה פוסלת תשדיר אז האינסטנציה שמעליה זה מפקד התחנה, הוא יהיה זה שישקול?

<אתי בנדלר: כן.

נחמן שי: ואם לאו אז יש הליכים מחוץ למערכת הביטחון.

<אתי בנדלר: תמיד אפשר להגיש בג"ץ על ההחלטה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אייכלר יכול לפנות לשר הביטחון.

<נילי בן גיגי: למה לא ועדת ערר?

<אליהו פולק: זה לא פותר שום דבר.

ישראל אייכלר: אבישי, שר הביטחון לא מוסמך בחוק הזה, לכן אני אומר שכן צריך שיהיה שר הביטחון או שר הממונה שכן תהיה להם סמכות.

<אתי בנדלר: שר הביטחון יתעסק בתשדיר שירות?

ישראל אייכלר: לא, במקרים קיצוניים.

<נילי בן גיגי: אבל מקבילה לוועדת ערר כמו ברשות השידור.

<אליהו פולק: ועדת הפיקוח לא יכולה להיות ועדת ערר בכל נושא.

אבישי ברוורמן: רבותי, אף אחד לא בזכות דיבור.

<דפנה גלוק: אינסטנציה מעל, כשיש לך גורם מינהלי שהסמיך גורם אחר – כללי המשפט המינהלי.

אבישי ברוורמן: ברגע שמתחיל ויכוח בין יועצות משפטיות אני מפסיק את הדיון.

אבישי ברוורמן: גברתי, רצית להוסיף שם משהו?

<עידית צ'רנוביץ: ברגע שלמשל לי יש את המקרה הזה, גם אנחנו מאשרים לפעמים פרסומות, אז הזכיין או הגוף המפרסם יכול לפנות ולערער על ההחלטה שלי לוועדת ערר של המועצה, של מועצת הרשות השנייה.

<ירון דקל: כל תשדיר עובר דרך יועץ משפטי אצלך?

<תומר קרני: כן, כן.

<ירון דקל: וברשות השידור עובר כל תשדיר דרך יועץ משפטי?

<תומר קרני: לא.

אבישי ברוורמן: אוי ואבוי, עכשיו אני מבין למה רשות השידור בכאלה צרות.

<ירון דקל: אז נדמה לי שאנחנו גוזרים על עצמנו סד חמור יותר.

אבישי ברוורמן: ירון, אני פה אתך, "ויקו למשפט והנה משפח, לצדקה והנה צעקה".

<אליהו פולק: מותר לקרוא את הסעיף בחוק?

אבישי ברוורמן: רבותי, אתי, על פיך יישק דבר.

אבישי ברוורמן: פרופ' פולק, הערה קצרה כי אני חייב לסיים.

נחמן שי: אבישי, יש לי הצעה.

אבישי ברוורמן: מפקד "גלי צה"ל" לשעבר, חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: יש לי הרבה תארים אז בוא לא ניכנס לזה, היו לי לפחות.

נחמן שי: תראה, אני מבין את הטענה ואני מבין את הרגישות וזו נקודה עדינה, ולכל הסמכויות האלה שישנן פה, גם רשות השידור וגם הרשות השנייה, יש איזו סמכות ערעור.

נחמן שי: אני חושב שצריך לחייב נגיד שיהיה מפקד "גלי צה"ל" בהתייעצות עם הפרקליט הצבאי הראשי.

נחמן שי: אז תהיה לו איזושהי סמכות צבאית בכירה יותר, חיצונית אליו, שאתו הוא יצטרך להיוועץ ואז זה יעמיד את זה על בסיס.

<ירון דקל: מקובל עלי.

אבישי ברוורמן: מקובל.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה ניסוח.

נחמן שי: ההנחה היא שהפרקליט הראשי הוא מקצוען.

נחמן שי: הוא לא פוליטי, הוא מקצוען.

נחמן שי: אנחנו לא רוצים אנשים פוליטיים שיפקחו על הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מסכם את הנושא הזה.

אבישי ברוורמן: פרופ' פולק, 30 שניות.

<אליהו פולק: סעיף 6 שמדבר על פרסומות ברשות השידור אומר:

<אליהו פולק: על החלטת המנהל הכללי שלא לאשר שידור פרסומות או לבטל אישור שניתן, רשאי מפרסם לערור בפני ועדת ערר שמינה הוועד המנהל של הרשות מבין חבריו וחברי המליאה.

<אליהו פולק: אם משאירים את הדבר הזה בידי הפרקליט הצבאי הראשי, בידי הצבא, הוא נשאר בידי הצבא, הוא לא רשות ערר.

<אליהו פולק: יש ועדת פיקוח, ועדת פיקוח הזאת יכולה להיות רשות ערר, מה הבעיה?

<ישי יודקביץ: יש בעיה אופרטיבית של מידיות ההחלטות.

<אליהו פולק: גם ברשות השידור, ומה שקורה ברשות השידור זה לפעמים שיש החלטה והיא נעשית.

אבישי ברוורמן: רבותי, חבר הכנסת אשר הגיע, סימן שאני צריך לסיים כי הוא תמיד אומר לי: הפעמונים מצלצלים.

נחמן שי: פרופ' פולק, רשות השידור נורא חביבה עליך אם אני זוכר, אז עכשיו אתה רוצה להעמיס על גבה גם את התשדירים של "גלי צה"ל"?

<אליהו פולק: האפשרות לגורם אזרחי לבוא ולהגיש ערעור בפני גורם אזרחי, אני חושב שזה דבר שהוא מאוד עקרוני.

אבישי ברוורמן: תודה, פרופ' פולק אמר את דבריו.

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, תני לי הצעה ואנחנו מביאים להצבעה.

אתי בנדלר: הצעתי מתייחסת בכל זאת לכך שהערר יידון כן בפני גורמים צה"ליים.

אתי בנדלר: אם הוועדה תקבל את העיקרון הזה אז אני יכולה להקריא את הצעתי, ככל שהוועדה איננה מקבלת את העיקרון הזה - - -

אבישי ברוורמן: אני מקבל, תקריאי את ההצעה.

<אתי בנדלר: אני מציעה להוסיף סעיף שאומר: ערר על החלטה של מי שהוסמך לכך על ידי מפקד "גלי צה"ל" ועל ידי הפרקליט הצבאי הראשי לפסול תשדיר שירות תוגש למפקד "גלי צה"ל" שיקבל החלטתו בהתייעצות עם הפצ"ר.

<אתי בנדלר: לצורך העניין צריך לשנות את ההגדרה בתקנה 1 כדי שיהיה ברור שכאן אנחנו לא מדברים על מי שהוסמך.

<אתי בנדלר: לכן אני מציעה אולי לשקול בכלל למחוק את ההגדרה הזאת וכל מקום שמדברים על מי שהוסמך לכתוב "מי שהוסמך לכך" כדי שתהיה הבחנה.

<אתי בנדלר: כי למשל אישור התשדיר וביטול האישור מלכתחילה הוא על ידי מי שהוסמך לכך על ידי מפקד "גלי צה"ל" ועל ידי הפצ"ר, נכון?

<ישי יודקביץ: זה יהיה קצת מסורבל ניסוחית אבל מקובל.

אבישי ברוורמן: אוקיי, אתם תעשו את הניסוח.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: פה אחד.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: אין בעיה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: פה אחד, אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

נחמן שי: יש להקפיד על עוצמת התשדירים ב"גלי צה"ל".

<ירון דקל: יש הקפדה.

<אתי בנדלר: גם כאן

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים על מי שהוסמך לכך על ידי מפקד "גלי צה"ל, נכון?

<ירון דקל: חבר הכנסת אייכלר, שים לב לסעיף הבא, הוא חשוב, חשוב במיוחד לכך.

אבישי ברוורמן: אסטרולוגים מופיעים כל הזמן, בכל מקום.

<קרן גונן: לא אצלנו.

<ירון דקל: לא ב"גלי צה"ל", חבר הכנסת ברוורמן.

אתי בנדלר: חוץ מזה, אין איסור על אסטרולוגים להופיע אלא על תשדיר שירות או הודעת חסות.

<ירון דקל: ראית כמה איסורים, חבר הכנסת אייכלר?

ישראל אייכלר: קודם כל, זה מאוד מאוד חשוב, רוב הסעיפים.

ישראל אייכלר: רק יש לי שאלה לשונית, מה זה "דבר הנוגד את חוקי המדינה" אני מבין, את "פקודות הצבא" אני מבין, אבל מה זה את "ערכיה" של המדינה?

ישראל אייכלר: מי קובע את ערכיה של המדינה?

דוד צור: ההלכה.

נחמן שי: ערכיה של המדינה זה דבר מאוד מעניין, הם מופיעים במגילת העצמאות שלנו.

ישראל אייכלר: לא שמפריע לי, אני סתם שואל שאלה.

אבישי ברוורמן: תקשיב אלי, בן גוריון עשה מספר טעויות, אחת הטעויות הגדולות שלו שהוא שאל את השאלה מיהו יהודי, אפשר לשאול את השאלה הזו בכלל?

אבישי ברוורמן: עזבו עם השאלות האלה, ערכים, זהו.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה אחרת, מה זה בסעיף (2) "פגיעה באושיות המשטר"?

ישראל אייכלר: שלטון החוק אני יודע, הסדר הציבורי אני יודע.

אבישי ברוורמן: אל תשאל, אל תשאל.

ישראל אייכלר: לא שואל, בסדר, ויתרתי.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

<אליהו פולק: אדוני יעבור על הסעיף אחד או אחד או שהיא קראה אותם?

<אליהו פולק: יש המון הערות.

אבישי ברוורמן: אז בקצרה.

<תומר קרני: יש לנו גם הערות.

<אליהו פולק: לגבי סעיף (3) "תעמולה מפלגתית או עניין השנוי במחלוקת פוליטית או אידיאולוגית", אנחנו פה משטר מחשבות?

<אליהו פולק: מדוע?

<אליהו פולק: רק בגלל שברשות השידור זה אסור אז גם כאן זה אסור?

<אליהו פולק: אם אנחנו מדברים על חופש עיסוק וחופש פרסום מדוע שאדם שרוצה לשלם עבור פרסום דעותיו לא יכול לבוא ולעשות את זה, במיוחד כאשר כל אדם יכול להביע את דעותיו בצורה חופשית בתחנה?

<אליהו פולק: בסעיף (4) "וברגשותיהם של מיעוטים היושבים בישראל", ומה, רגשותיהם של מיעוטים שיושבים בדרום אפריקה, מותר לפגוע בהם?

<אליהו פולק: מה זה "בישראל"?

איציק שמולי: ברור שלא, אני לא מבין.

<אליהו פולק: אז מה זה "בישראל"?

<אליהו פולק: לא מבין.

<אליהו פולק: "דברי דיבה או השמצה", בשביל מה צריך סעיף על זה?

<אליהו פולק: זה אסור על פי החוק, לא צריך לבוא ולהביא את זה שוב.

ישראל אייכלר: אני רוצה שהמפקד יידע מזה דיבה גם אם אני לא מביא את זה 4 שנים לבית המשפט.

<אליהו פולק: ומה זה "השמצה"?

<אליהו פולק: מי מגדיר מה זה השמצה?

<אליהו פולק: הגדרה של השמצה היא לחלוטין – ככל שאני יודע אין לה הגדרה.

<אליהו פולק: אינני יודע מה זה "אמונות תפלות", אני יודע שיש לי הרבה חברים במכון ויצמן שחושבים שאני יהודי שומר מצוות, יש לי אמונות תפלות, אז כל דבר שקשור לדת הוא אמונה תפלה?

<אליהו פולק: וכל ניצול שהדת זו אמונה תפלה?

נחמן שי: אתה באמת לא יודע מה זה אמונה תפלה?

איציק שמולי: שניה, תנו לו לסיים.

<אליהו פולק: אני לא יודע, לא, אני לא יודע.

ישראל אייכלר: זו שאלה מעניינת.

נחמן שי: חתול שחור, זה בסדר?

נחמן שי: זה עומד בהגדרה?

<אליהו פולק: אמונה תפלה, כל אחד יש לו את ההגדרה שלו של מה זה אמונה תפלה.

נחמן שי: אם יהיה תשדיר שימליץ להיזהר מחתול שחור או לא לעבור מתחת לסולם זו נקראת אמונה תפלה.

<אליהו פולק: אני בא ושואל מה ההגדרה.

ישראל אייכלר: אבל מישהו יגיד ששמירת שבת - - -

נחמן שי: אבל יושבים שם אנשים ולא מכונות ולא רובוטים וגם כן יש להם שכל ישר.

איציק שמולי: פרופ' פולק, סיימת?

<אליהו פולק: לא, לא סיימתי.

יעקב אשר: הערה: אולי בנושאים שקשורים לדת או לדברים האלה, שתהיה היוועצות עם הרב של צה"ל?

<ירון דקל: אני רק רוצה לחדד לטובת כל מי שנמצא כאן, זה מועתק מחוק רשות השידור, מכללי רשות השידור, הכול מילה במילה נלקח ל"גלי צה"ל".

<מיקי מירו: זה כללי רשות השידור.

איציק שמולי: חבר'ה, סליחה, פרופ' פולק תסיים בבקשה ואחרי זה כולם יוכלו להתייחס.

<אליהו פולק: אחרי זה ישנו סעיף שמדבר על "מגידי עתידות, אסטרולוגים, יועצים לעניינים שבנפש וכיוצא באלה", אני לא מאמין לאף אחד ולא צריך לבוא ולשכנע אותי שהאסטרולוגים וכן הלאה – לטעמי זה דבר שאין בו מדע, נקרא לזה ככה.

<אליהו פולק: אבל למה?

<אליהו פולק: למה אנחנו צריכים לבוא ולהגדיר אנשים בדעותיהם ולבוא ולומר שהדעות שלהם לא יכולות להתפרסם?

<אליהו פולק: אני לא מבין.

ישראל אייכלר: כי זה מרמה את האנשים, האסטרולוגיה מרמה הרבה אנשים.

<אליהו פולק: אז גם כן מי שיבוא ויאמר שגם הדת מרמה אנשים, יבואו ויאמרו על כל דבר שהוא מרמה אנשים.

ישראל אייכלר: זו הערה נכונה, וכן צריך לעגן את זכויות הדת באופן - - -

<אליהו פולק: אז איפה הגבול?

<אליהו פולק: חופש הביטוי מאפשר לך לבוא ולהביא אסטרולוג לשידור, ברשות השידור יש איסור לפרסם אבל נותנים לאסטרולוגית לבוא ולדבר שם 10 דקות דברים – סליחה – שאני לא מאמין בהם.

איציק שמולי: אבל חופש הביטוי לא יכול לשמש כסות ומגן להטעות הציבור.

<ירון דקל: אבל לא בתשלום.

<אליהו פולק: אז מה ההבדל?

<ירון דקל: יש הבדל.

<ירון דקל: אם אתה תקנה תשדיר זה דבר אחד, אם תתראיין זה דבר אחר.

<ירון דקל: ממש הבדל גדול מאוד, חד משמעית.

<אליהו פולק: אני לא מצליח להבין את ההבדל.

<רון מוסקוביץ: המראיין אמור להקשות עליו.

<ירון דקל: למשל.

<אליהו פולק: דבר נוסף, כבר אמר מי שאמר כאשר מדובר על פגיעה בסדר ציבורי שיש בהם כדי לפגוע בטעם הטוב, מי מגדיר מהו הטעם הטוב?

<אליהו פולק: לא ברור לי.

<אליהו פולק: יש אנשים שיגדירו דבר אחד שהוא טעם טוב ואחרים שיאמרו שהוא טעם רע.

ישראל אייכלר: באיזה סעיף זה?

<אליהו פולק: סעיף (16).

<ירון דקל: אפשר לערער, כאמור, על הכול.

איציק שמולי: סיימת, אדוני?

נחמן שי: עד היום הרשות השנייה משדרת, עד היום היא לא היתה משדרת, ויכול להיות שזה לא היה מפריע לך, אגב.

ישראל אייכלר: המחאה החברתית, זו לא פגיעה בסדר הציבורי?

ישראל אייכלר: יש פה בעיה בלשון.

<אליהו פולק: עד כאן, תודה.

איציק שמולי: גב' צ'רנוביץ.

<עידית צ'רנוביץ: הסעיפים האלה הם מאוד מאוד חשובים, אני מכירה את הדוגמאות מהפרקטיקה של החיים.

<עידית צ'רנוביץ: כאשר אנחנו עומדים על המשמר שלא יצא מצב שבעל המאה יכתיב את הדעה ויש לזה חשיבות מאוד מאוד גבוהה, באמת לאבחנה בין פרסומת לבין תוכן, כי בתוכנית אפשר באמת להציג נושאים ששנויים במחלוקת אבל לא בפרסומת.

<עידית צ'רנוביץ: כך למשל, היתה לנו בקשה לפרסם את דת הסיינטולוגיה ברדיו, קנו שם חבילה של זמן אוויר ורצו באמת להציג את הסיינטולוגיה.

<עידית צ'רנוביץ: זה דבר שאסור שהוא יעשה וחייב שתהיה פה גם כן איזושהי אחידות בין כל גופי הפיקוח שלא תהיה זליגה, שכשאני לא אאשר את הפרסומת לאחר מכן יותר השידור שלה ב"גלי צה"ל".

<תומר קרני: אפשר גם להוסיף שבשידור יש דרישה לאיזון גם בין דעות.

<עידית צ'רנוביץ: רק משהו אובייקטיבי, פסלנו את רובם.

אבישי ברוורמן: רבותי, הצבעה.

<ישי יודקביץ: רגע, יש הערות לרשות השידור.

אבישי ברוורמן: איציק, בוא תחליף אותי דקה.

איציק שמולי: כן, בבקשה.

<תומר קרני: קודם כל, הערה על הרישה של הסעיף והיא מתקשרת גם למה שדיברנו בסעיף הקודם, האם הכוונה היא לתקן שבכל מקום שכתוב עכשיו "מפקד גלי צה"ל" יהיה רק "מי שהוסמך על ידו"?

אתי בנדלר: כן, הוא קרא את זה.

<תומר קרני: זאת אומרת שלמפקד "גלי צה"ל" בעצם לא יהיו שום סמכויות לפי התקנות למעט אותה סמכות של הערר, זה מה שיוצא מהדברים.

<לאה ורון: יש לך איזו מחשבה להיות בעתיד מפקד "גלי צה"ל"?

<לאה ורון: יושב פה מפקד "גלי צה"ל", אין לו בעיה עם זה.

ישראל אייכלר: זה מאוד בריא, זה בסדר.

ישראל אייכלר: אתה רוצה להתעסק עם כל הפרסומות הללו?

<ירון דקל: אני לא מתעסק.

ישראל אייכלר: הוא יהיה ערר.

איציק שמולי: חבר'ה, זה מקובל על מפקד "גלי צה"ל" אז לא צריך להיות פה יותר קדושים מהאפיפיור.

איציק שמולי: בבקשה.

<תומר קרני: לגופם של הסעיפים, באמת ברובם הם מסתמכים על סעיפים שחלים ברשות השידור בשינויים כאלה או אחרים.

<תומר קרני: לסעיף משנה (5) נוספה כאן תוספת "תאגידים מסוימים", אני פשוט לא מבין מה הכוונה.

<מיקי מירו: מה זה "מסוימים"?

<אתי בנדלר: אנשים או תאגידים מסוימים, זה בעקבות הערה שלי כי אחרת אסור להזכיר את גב' ריקי כהן מחדרה, וברור שלא לזו הכוונה, או שבזמנו היה מבחן בוזגלו מאשדוד.

<תומר קרני: הכוונה היא לאנשים אמיתיים שקיימים.

<אתי בנדלר: כן, הכוונה היא לזהות אנשים אמיתיים ולא שמות של אנשים כמשל.

<תומר קרני: אז אין לנו התנגדות כמובן לזה כי זה דומה למצב שקיים ברשות השידור.

<תומר קרני: הערה נוספת שיש לי מתייחסת למספר סעיפים פה שהם אומנם איסורים חשובים וחשוב שהם יהיו אבל הם מתייחסים לפרסומות ואם אנחנו מסתכלים על האיסורים האלה כאוסרים פרסומת אז מה שלא נכתב במפורש עלול להתפרש כמותר.

<תומר קרני: למשל, סעיף (11):

<תומר קרני: "תכשירים או תרופות המתיימרים לרפא מחלות", הרי ממילא ל"גלי צה"ל" אסור לפרסם תכשירים או תרופות אלא אם זה בחסות.

אתי בנדלר: אל"ף בחסות, ויש - - -

<מיקי מירו: מבצע ל"חבר".

<ישי יודקביץ: סעיף (11) מתייחס בראיה של שידורי חסות, שאנחנו לא רוצים לפרסם את זה בשידורי החסות.

<תומר קרני: אותו דבר בסעיף (13): "שירותים של בעלי מקצוע שאין לפרסמם" – אז מה, בעלי מקצוע שיש לפרסמם מותר לפרסמם?

<תומר קרני: הרי אסור לפרסם, אסור לכם פרסומת.

<תומר קרני: ההערה שלנו היא שלא יובן מכלל הלאו ההן.

אתי בנדלר: "תשדיר זה נעשה בחסות" – יש עכשיו כל הזמן פרסומות אצלכם ברדיו, אני לא זוכרת בדיוק, למשל חברת "טריקולור" על שיער, השביל בשיער?

<ישי יודקביץ: אני לא שומע את כל הפרסומות ברדיו.

אבישי ברוורמן: יודקביץ, זה מה שאתה מרשה, שביל באמצע?

אבישי ברוורמן: זה מה שאתה גורם לנו?

<לאה ורון: זה ברדיו, ברשות השידור.

<תומר קרני: ואם הסעיף הזה בפנים אז מדוע נמחק "הימורים לא חוקיים"?

<מיקי מירו: זהו, לא ברור.

<ירון דקל: זו עבירה על החוק.

<אתי בנדלר: כי זה כלול בפסקה (1).

<אליהו פולק: דיבה איננה עבירה על החוק?

<אליהו פולק: דיבה היא גם עבירה על החוק.

<תומר קרני: ההערה הבאה היא גם למחיקה של "דבר הנוגד את חוק הגנת הצרכן", זה סעיף שאצלנו קיים, אני לא יודע הוא הושמט.

<ישי יודקביץ: גם זה מאותה סיבה.

<תומר קרני: אבל מדוע שלא יוזכר במפורש?

<ישי יודקביץ: חוק הגנת הצרכן, מה שביקשת.

אתי בנדלר: ברור, כי דבר שנוגד את חוק הגנת הצרכן ממילא הוא נוגד את חוקי מדינת ישראל, זה כלול בפסקה (1).

אבישי ברוורמן: תודה רבה, המילה שלך מספקת לי.

אבישי ברוורמן: הלאה, בבקשה, הערה נוספת.

<אתי בנדלר: ההערה של עו"ד תומר קרני בכל זאת לגבי סמכויות מפקד "גלי צה"ל ומי שהוסמך מטעמו מטרידה אותי, אני מוכרחה לומר, ואולי כדאי להשאיר בכל זאת את ההגדרה הרחבה ולהשאיר "מפקד גלי צה"ל" ואז לומר שרק מקום שההחלטה התקבלה על ידי מי שהוסמך לכך אז הערר יוגש למפקד גלי צה"ל.

<דפנה גלוק: אני מתנצלת שאני מעלה את זה שוב אבל בסיטואציה שבה הסמכות העיקרית נמצאת אצל גורם מינהלי, אל"ף, הוא מסמיך עובד שלו לבצע את הפעולה, מלכתחילה הסמכות נשארת אצל הגורם העיקרי והוא רשאי בכל עת לשנות את ההחלטה.

<דפנה גלוק: לקרוא לזה הליך של ערר זה פשוט לא נכון.

<אתי בנדלר: אז אפשר לא לקרוא לזה הליך של ערר, אפשר לקרוא לזה השגה, עיון חוזר.

אבישי ברוורמן: חבר'ה, זה לא ערר, זו השגה.

<אתי בנדלר: עיון חוזר, זה בעצם עיון חוזר.

<אתי בנדלר: לא יקרא לזה ערר אלא עיון חוזר.

יעקב אשר: סליחה, גברתי, דובר כאן ביחד עם הפרקליט הצבאי אז זה כן איזושהי – תקראו לזה השגה, אין לי בעיה עם זה, הרי מפקד "גלי צה"ל", מסמכותו, יכול גם לגרום לכך שיש את הוועדה הזו שהוא גם חבר בתוכה, אז מה הבעיה?

אתי בנדלר: לא, ההערה היא הערה משפטית צודקת של גב' דפנה גלוק ממשרד המשפטים שהיא אומרת ככה: אם אני בעלת סמכות לפי חוק לבצע פעולה כלשהי אני רשאית להסמיך מישהו אחר לעשות בשמי את ההחלטה, הסמכות עדיין נשארת אצלי.

אתי בנדלר: ולכן, אם רוצים – עכשיו נדבר בלשון בני אדם, לא בלשון משפטית – לערור או להשיג על החלטה של מי שהוסמך על ידי זה לא ערר מבחינה משפטית אלא מדובר בעצם בעיון חוזר על ידי בעל הסמכות העיקרית.

יעקב אשר: אבל גם בעל הסמכות העיקרית צריך פה להיוועץ בפרקליט הצבאי.

אתי בנדלר: כן, כן, אותו דבר.

יעקב אשר: אני כן רוצה שיהיה מצב שבו אנשים יודעים, הציבור יודע, שאם יש לו ערעור הוא יכול לערער.

יעקב אשר: במילים שאתם מכניסים לפי החוק זה לא יופיע, כי לא יהיה מושג של ועדת השגה או ועדת ערר.

<אתי בנדלר: נקרא לזה עיון חוזר בהחלטה ויהיה כתוב שם שאם החלטה על דחיית תשדיר התקבלה על ידי מי שהוסמך לכך בידי מפקד "גלי צה"ל" או מי שהוסמך לכך בידי הפרקליט הצבאי הראשי, רשאי בעל התשדיר לפנות למפקד "גלי צה"ל" עצמו.

<אתי בנדלר: כאן אנחנו צריכים רק לראות איך לנסח את זה שיהיה ברור שכאן לא מדובר בידי מי שהוסמך אלא בידי מפקד "גלי צה"ל" עצמו, ושהתייעץ לצורך העניין עם הפרקליט הצבאי הראשי, שיעיינו בהחלטה ויקבלו החלטה.

יעקב אשר: חייבים גם לתת לזה את המשבצת של זה.

ישראל אייכלר: זה צריך להיות מנומק, ועדת הערר הזו, היועצת המשפטית?

ישראל אייכלר: האם ועדת הערר צריכה לנמק את הפסילה כדי שנוכל לגשת לבית המשפט אם יש בעיה עם זה?

<ירון דקל: אתה יכול לגשת גם בלי, אתה יכול לגשת לבית משפט בכל עת.

ישראל אייכלר: השאלה אם אתה נותן נימוק בכתב של ועדת ערר?

<ירון דקל: הגיוני שכן.

<אתי בנדלר: רשות מינהלית באופן כללי צריכה לנמק את החלטותיה כדי לאפשר - - -

ישראל אייכלר: יש לי שאלה מאוד מעשית וסליחה שאני לוקח דוגמה, אגודת "אפרת", על פי החוק הזה יכולה לפרסם אצלכם?

ישראל אייכלר: זאת שמעודדת ילודה.

<איילת ביגר: כן, היא יכולה לפרסם, הם גם פנו אלינו.

<איילת ביגר: הם לא מפרסמים בפועל מסיבות שונות, הם פנו אלינו.

ישראל אייכלר: אבל עקרונית הם יכולים?

<איילת ביגר: כן.

אתי בנדלר: אגב, אפשר להוסיף שההחלטה בעיון חוזר או בדיון חוזר תינתן בכתב בצירוף נימוקים.

ישראל אייכלר: זה מה שחשוב.

<ירון דקל: טוב.

אבישי ברוורמן: מצביעים.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: פה אחד.

<לאה ורון: הסעיף אושר לרבות ההחלטה שתינתן בכתב בצירוף נימוקים והעיון חוזר.

אבישי ברוורמן: אתם לא יכולים שניכם להצביע.

ישראל אייכלר: נתנו קול אחד.

אבישי ברוורמן: רק רציתי לוודא שאין התפלגות במפלגות נוספות.

<אתי בנדלר: אז כל מקום שקראת "או מי שהוסמך לכך" מוחקים את זה, זה ברור.

<ירון דקל: אוקיי.

<אליהו פולק: האם מותר משדר חסות למוקד התנועה, לא כמו ב"קול ישראל", כמו אצלכם?

<ישי יודקביץ: כן.

נחמן שי: אפשר גם פרסומות ב"קול ישראל", אם אתה שומע.

<אליהו פולק: לפי הסעיף הזה לא.

<ירון דקל: טוב, תמשיך.

<מיקי מירו: אני לוקח את זה ברצינות, זה רעיון נפלא, מה שהצעת עכשיו.

נחמן שי: כן, אתם יכולים לעשות פרסומות, גם לטלוויזיה, גם ל"ערוץ 1".

אבישי ברוורמן: חבר'ה, יש לנו עוד נושאים על הפרק היום.

אבישי ברוורמן: נחמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: כן, יודקביץ, סע.

איציק שמולי: אתה יכול להסביר את 4(ב)?

ישראל אייכלר: זה סעיף חשוב מאוד, שהוא לא יכול להכתיב את התוכן.

<ירון דקל: ניתוק בין העריכה וההפקה לבין התשדיר באופן מוחלט.

<ישי יודקביץ: ההשראה היא מכללי רשות השידור.

<ישי יודקביץ: אנחנו חשבנו שבאמת לא צריך שיהיה שידור חסות, לעשות הפרדה בין השידור הממומן לבין השידור האמיתי של התחנה עצמה ולכאן מכוון הסעיף הזה.

<ישי יודקביץ: אנחנו לא רוצים השפעה על התוכן של המשדר הזה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אתי, בסדר?

אתי בנדלר: לי לא היו הערות.

אבישי ברוורמן: פרופ' פולק הערה ומר קרני הערה קצרה.

<אליהו פולק: מאחר ומדובר בשידורי חסות, מדוע שידור חסות לא יכול להינתן על ידי גוף פוליטי?

<אליהו פולק: אני לא מתכוון כרגע מפלגתי אלא פוליטי.

אבישי ברוורמן: תהיה התייחסות של מר יודקביץ.

<ישי יודקביץ: זה די ברור.

<ירון דקל: כדי שהתחנה לא תקבל צביון פוליטי.

<אליהו פולק: פוליטי במובן הרחב, המכון הישראלי לדמוקרטיה יכול לבוא ולתת תשדיר חסות או לא?

<ירון דקל: הוא פוליטי?

<ירון דקל: אתה מגדיר אותו כפוליטי?

<אליהו פולק: כן, הוא פוליטי במובן האידיאולוגי, הכוונה לעמדה פוליטית.

נחמן שי: גם מרכז בגין יכול.

<אליהו פולק: זאת השאלה ולכן למה צריך פה את המילה "פוליטי", יש "מפלגתי".

נחמן שי: הם מרכזי עיון ומחקר.

אבישי ברוורמן: רבותי, נחמן, גמרנו, הבנתי.

אבישי ברוורמן: את האמת, אני רוצה רק בשביל הקונטקסט, כל מה שקורה שבני אדם יש להם מאבק אחד עם השני זה פוליטי, החיים הם פוליטיים, כלכלה היא פוליטית, תקשורת היא פוליטית, משא ומתן בין גבר ואישה גם בתוכו יש פוליטי, ולכן השאלה היא איך מגדירים פוליטי.

אתי בנדלר: זה מפלגתי-פוליטי, זה כתוב ביחס עם נסמך, זה ברור.

אבישי ברוורמן: כמו שאמר חבר הכנסת אייכלר בחוכמתו כי רבה, ערכים, המדינה, הדברים, מיהו יהודי, מיהו נוכרי, זה הכול סיסמאות ולכן משאירים את זה לחוכמת המנהיג הנאור.

<מיקי מירו: השכל הישר.

אבישי ברוורמן: במידה ואין שכל ישר ומנהיגים לא נאורים – לכן אני לא רוצה להיכנס לנושאים האלה יותר מדי.

אבישי ברוורמן: זה הכול.

אבישי ברוורמן: הלאה, אדוני, מר קרני, בבקשה.

ישראל אייכלר: הערה לפרוטוקול: המכון הישראלי לדמוקרטיה הוא פוליטי פוליטי פוליטי.

אבישי ברוורמן: הוא פוליטי, ברור שהוא פוליטי.

ישראל אייכלר: הוא פוליטי ועוד איך.

ישראל אייכלר: יש לו עמדות, אג'נדות.

אבישי ברוורמן: פוליטי לא במובן של שמאל ימין, במובן שיש לו אג'נדות פוליטיות.

אבישי ברוורמן: השפעה על שיטת הממשל זו אג'נדה פוליטית.

<אליהו פולק: ולכן אפשר למחוק את המילה "פוליטי".

אבישי ברוורמן: מר קרני, רצית לומר משהו?

<תומר קרני: כן.

<תומר קרני: בחודשים האחרונים גובשה הצעה שעוד לא הגיעה לשולחן הכנסת אבל מן הסתם תגיע לוועדה לתיקון כללי החסויות גם ברשות השידור, שם אנחנו הכנסנו סעיף שקיים לדעתי ברשות השנייה שהודעת חסות לא יכול שתוקרא על ידי גורם שמשתתף בתוכנית, בתוכנית שלה ניתנת אותה חסות, זה עלול להטעות.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת למשל, אם יש מישהו ב"האח הגדול" – היה פעם אחד בשם בובליל, אז אסור לו לקרוא הודעות חסות.

<תומר קרני: לקרוא הודעת חסות לתוכנית שבה שהוא משתתף.

<תומר קרני: זה משהו שאולי חסר כאן, לשיקולכם.

<עידית צ'רנוביץ: למשל בטלוויזיה, בתוכנית "ארץ נהדרת" אייל קיציס לא יכול לפרסם את - - -

אבישי ברוורמן: אז את אומרת שפרזנטור של בנק לא יכול אחרי זה להוציא תשדירי פרסומת בתוך הפוליטיקה?

<עידית צ'רנוביץ: כן, כי יש בזה משום הטעיה.

<מיקי מירו: כי אתה לא יודע להבחין בין הפרסומת לתוכן.

דוד צור: אבל הוא יכול להיות יושב-ראש מפלגה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מחפש את המבוגרים האחראיים וישראל חסון נכנס.

ישראל אייכלר: אבישי, אני רוצה לשמוע את השאלה עוד פעם, מה היתה שאלתך?

אבישי ברוורמן: עזוב, ישראל, אנחנו נלך ל"פופוליטיקה" נוציא את טומי לפיד זכרונו לברכה מהקבר?

אבישי ברוורמן: עזוב, חאלס.

ישראל אייכלר: פרזנטור של בנק יכול להיות יושב-ראש ממשלה?

אבישי ברוורמן: תראה, אני לא יכול להגיד, היום כולם פרזנטורים, כמו שירון דקל שפעם היה אמון על השידור יודע שטקטיקה זה "טוויטר" ואסטרטגיה זה "פייסבוק".

אבישי ברוורמן: רבותי, להצבעה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<מיקי מירו: רגע, זה עם ההערה של תומר קרני?

אבישי ברוורמן: עם ההערה של תומר, אתי?

<אתי בנדלר: אני לא יודעת, אני לא שמעתי תגובה שלהם.

<ישי יודקביץ: אישרת לפי שהספקנו לומר, אין לנו בעיה עם התוספת.

אבישי ברוורמן: אז זה בתוך.

<אתי בנדלר: אז להוסיף עוד תקנה שמה היא אומרת, תומר?

<לאה ורון: הודעת חסות לא תוקרא על ידי מי שמשתתף בתוכנית עצמה.

<תומר קרני: הודעת חסות לא תוקרא בידי אדם המשתתף בתוכנית שהוענקה לה החסות.

אבישי ברוורמן: הלאה, אושר, תכניס, יודקביץ.

ישראל אייכלר: והתחנה לא אחראית על הדברים?

<ירון דקל: על התוכן?

<אתי בנדלר: לא, היא לא אחראית על התוכן.

<דפנה גלוק: על מה שהיא משדרת.

<דפנה גלוק: על התוכן שלה כן, על שידורי חסות ותשדירי שירות לא.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כשאני בעל עיתון, אני מכניס מודעה שיש בה לשון הרע אז בית המשפט יחייב אותי, גם את המפרסם וגם אותי.

אבישי ברוורמן: אייכלר, אתה כל כך חשוב לנו פה.

אבישי ברוורמן: אז אם למשל באמת נותן חסות – אתם לא בודקים, אז תובעים אותו ואתם לא?

ישראל אייכלר: אני מסכים ששניהם יהיו אחראיים, לא רק התחנה אלא גם הוא.

אבישי ברוורמן: רבותי, השב"כ בפעולה, מה אתה אומר, ישראל חסון?

ישראל חסון: אייכלר, יש הבדל גדול בין הדינים של לשון הרע, שאת זה תכף גב' בנדלר תגיד לך, זה דין בפני עצמו, לבין אמת בפרסום.

ישראל חסון: הוא לא אחראי למשל בתשדיר החסות לאמת פרסום.

ישראל אייכלר: לא דיברנו על אמת בפרסום, מדובר פה על חוק איסור לשון הרע ודיני הזכויות, זה משהו אחר.

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, מה יש לך להגיד?

<אתי בנדלר: לדעתי מה שכתוב כאן לא יכול לפטור את "גלי צה"ל" מאחריות.

<אתי בנדלר: מה שכתוב כאן אומר שבעל התשדיר יהיה אחראי כלפי "גלי צה"ל", זאת אומרת שיהיה שיפוי מבעל התשדיר.

אבישי ברוורמן: אבל "גלי צה"ל" ברור שגם הם יתבעו אותם.

אבישי ברוורמן: בסוף ייקחו את הפנסיה הזעומה של ירון דקל והוא יהיה liable.

ישראל אייכלר: זה לא צריך להיות ברור בחוק בסעיף (ב)?

אתי בנדלר: מה בחוק?

ישראל אייכלר: שזה לא גורם אחריותו של בעל התשדיר וגם לא באחריותה של התחנה?

<אתי בנדלר: ככל שיש לתחנה אחריות לפי חוק איסור לשון הרע אז הם יחויבו.

<אתי בנדלר: מה נאמר בסעיף 7(א)?

<אתי בנדלר: שהוא אחראי כלפי "גלי צה"ל" וכלפי כל אדם אחר – כי יכול להיות שגם אדם אחר נפגע – לתוכן התשדיר לרבות לפי דיני הזכויות בחוק איסור לשון הרע.

ישראל אייכלר: יבוא אדם אחר לבית המשפט, יבוא - - -

<אתי בנדלר: הוא יתבע את "גלי צה"ל", "גלי צה"ל" תשלח להם הודעת צד ג', מה שנקרא.

ישראל אייכלר: ו"גלי צה"ל" יגידו לבית המשפט שלפי חוק "גלי צה"ל" אנחנו לא אחראיים אלא האדם האחר.

<אתי בנדלר: לא, זה לא מה שכתוב כאן.

איציק שמולי: זה לא נכון כי זה לא פוטר את "גלי צה"ל" מאחריות.

ישראל אייכלר: מבחינתך זה בסדר?

<אתי בנדלר: כן, כן.

<אתי בנדלר: התקנות האלה בעצם מקנות ל"גלי צה"ל" זכות תביעה ושיפוי כלפי בעל התשדיר.

ישראל אייכלר: אז שיהיה כתוב.

אתי בנדלר: אבל זה מה שכתוב.

אתי בנדלר: אין כאן סעיף, וגם אם הם היו מכניסים סעיף כזה לתקנות, הייתי אומרת שזו חריגה מסמכות.

אתי בנדלר: התקנות לא יכולות לפטור את "גלי צה"ל" מאחריות לפי חוק איסור לשון הרע.

ישראל אייכלר: מקובל עלי.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: פה אחד.

אבישי ברוורמן: אייכלר אתנו, הר הבית בידנו.

אבישי ברוורמן: כן.

אתי בנדלר: סליחה, מירב מפנה את תשומת לבי שלא היתה הצבעה על התוספת שדובר עליה?

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: מי בעד תוספת קרני לסעיף הקודם?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד, אושר.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<לאה ורון: חבר הכנסת אייכלר מצביע בכל מקום במקום חבר הכנסת יעקב אשר.

אבישי ברוורמן: שכרגע נכנס.

יעקב אשר: בסדר, הכול בסדר, אני סומך על הרב אייכלר במאה אחוז.

אבישי ברוורמן: לכם, יהדות התורה, אני יודע שליצמן וגפני זו אהבה הכי גדולה.

אבישי ברוורמן: הלאה, כן.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, הבעיה שלך היא שאתה יודע יותר מדי.

אבישי ברוורמן: כמו שאימא שלי אמרה: מרבה דעת מרבה מכאוב.

אבישי ברוורמן: היא ציטטה.

אבישי ברוורמן: כן, הלאה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: אין מתנגדים, פה אחד.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אליהו פולק: מדוע שלא יפורסם במקום ברור?

<מיקי מירו: שקיפות.

<ישי יודקביץ: כי הוא לא מפורסם לא ברשות השידור ולא מפורסם ברשות השנייה.

<אליהו פולק: זה לא אומר שמקום שאין שקיפות לא צריכה להיות.

<ישי יודקביץ: מקומו של "גלי צה"ל" לא צריך להיגרע מרשות השידור.

<קריאה: שקיפות זו מגרעה?

אבישי ברוורמן: אתי?

אתי בנדלר: אני העליתי גם את הנושא הזה כי במקור היה "כפי שיפרסם מזמן לזמן היועץ הכלכלי של משרד הביטחון" ואני שאלתי אותם: איפה זה יפורסם כדי שזה יהיה שקוף?

אתי בנדלר: אז אני רואה שהם בחנו את הסוגיה והם החליטו בכלל למחוק את סעיף הפרסום, אינני יודעת מדוע.

אבישי ברוורמן: מה המלצתה של המנוסה ביועצים המשפטיים?

אתי בנדלר: זה לא עניין של ניסיון.

אתי בנדלר: תראה, אני ביקשתי, ואני לא יודעת אם זה נעשה, לברר עם הממונה על ההגבלים העסקיים האם יש חשש שפרסום המחירון יביא להעלאת מחירים.

אבישי ברוורמן: היקף שיתוף פעולה והשקיפות collusion.

<אתי בנדלר: בדיוק כך.

דוד צור: למה להחיל גם על "גלי צה"ל" משהו שלא חל לגבי אחרים?

<אתי בנדלר: יכול להיות מאוד שראוי אפילו להחיל על "גלי צה"ל", לא רק שאפשר אלא ראוי.

<ישי יודקביץ: אם אין חובה לרשות שידור למה יש חובה לנו?

<אתי בנדלר: זה לא שייך.

דוד צור: זה יוצר בעיה של תחרותיות.

<אתי בנדלר: מה שאמרתי הוא שאין לי תשובה מוחלטת והייתי מצפה לשמוע מה עמדת הממונה.

<אתי בנדלר: ככל שאין בכך כדי לפגוע בתחרות, יכול להיות שדווקא בגלל שמדובר בגוף שניתן לו היתר מיוחד לפרסם את התשדירים האלה, לא ברמה המסחרית כמו ברשות השידור, וזה ההבדל בכל זאת ביניהם, אולי כן יש מקום לפרסם את המחירון, אבל אני לא יודע מה התשובה של הממונה.

אבישי ברוורמן: האם יש פה נציג של הממונה על ההגבלים העסקיים.

<אתי בנדלר: לא, קרוב לוודאי שלא, הם בדרך כלל לא מוזמנים לסוג כזה של דיונים.

<אתי בנדלר: יצא לכם לדבר אתם?

<ישי יודקביץ: לא, זה היה זמן קצר מדי.

אבישי ברוורמן: כל השאלה הזאת, מר יודקביץ, חוזרת בכל מיני מקומות.

אבישי ברוורמן: מצד אחד אנשים רוצים שקיפות, ברגע אבל שאתה עושה שקיפות – גם היה לנו עכשיו דיונים על תקשורת – אנשים כבר רואים את כל המחירים וזה תיאום מחירים בלי אפילו tacit collusion, זה actual collusion כי יש לך את כל הדברים האלה.

דוד צור: אתה יוצר קרטל, בדיוק.

<ירון דקל: אבל מדובר על שוק תחרותי.

אבישי ברוורמן: לכן השאלה שלי, אתי, מה אנחנו עושים כאן כדי שנוכל להתקדם.

יעקב אשר: לדעתי החלטות כאלה צריכות להיות לרוחב על כל השוק, לא יכול להיות - - -

אבישי ברוורמן: על סגמנט אחד.

<אליהו פולק: אבל אם אתה מתחיל אותם באיזשהו מקום אז זה ימשך.

אבישי ברוורמן: רבותי, מר מוסקוביץ אתנו, מה יש לך להגיד?

<רון מוסקוביץ: לגבי הגופים המפרסמים, הנתון לגבי הגופים המפרסמים גלוי בהיותם גופים ציבוריים.

<רון מוסקוביץ: אני חושב שזה פותר אולי חלק מהעניין ואולי מייתר את העניין הזה של שקיפות.

<רון מוסקוביץ: אני אומר את זה מתוך חשש שהדבר הזה דווקא ייקר לנו, כגופים ציבוריים, את העלות ולא להפך.

<רון מוסקוביץ: אז אני אומר, מי שרוצה לדעת כמה משלם הגוף שאני המנכ"ל שלו יכול לבדוק ולראות בדיעבד כמה שילמנו בשנה שעברה ובשנה שלפניה.

<מיקי מירו: אגב, מהסיבה הזו גופים כאלה הולכים ל"גלי צה"ל", כי המחירים שם יותר נמוכים.

אבישי ברוורמן: אתי, המלצתך.

אתי בנדלר: תראה, אם הגופים שרוצים לעודד את השימוש שלהם בעצם ב"גלי צה"ל" לצורך שידור תשדירי חסות או בעיקר תשדירי שירות שהאדון מייצג אותם, ויש חשש שהפרסום יביא להעלאת המחירים אז אולי באמת עדיף לא - - -

<מיקי מירו: אבל יש גם חשש אחר.

אבישי ברוורמן: ברור שיש פה שני דברים שהם סותרים, זו בעיה.

ישראל חסון: אני חושב שיש לך פה שני טיעונים, לא שהם סותרים, טיעונים שהם מצטברים.

ישראל חסון: הטיעון הראשון זה שאין לך אחידות בדרישה הזו מגוף ציבורי נוסף, שזו טענה כבדה בפני עצמה.

ישראל חסון: את לא דורשת את זה לא מערוץ 1, את לא דורשת את זה לא מרשות השידור באופן כזה או אחר.

ישראל חסון: הדבר השני הוא הסיכון לתיאום מחירים.

אבישי ברוורמן: הסיכון לתיאום מחירים.

אבישי ברוורמן: אז לכן, כמה אני שמח שחבר הכנסת חסון, שאני היום רוצה קצת לשוחח אתך כשיהיה לנו זמן.

ישראל חסון: אנחנו רצים משהו לפריימריז?

אבישי ברוורמן: עוד נגיע לזה גם כן.

ישראל אייכלר: השאלה היא מהי טובת האזרח.

אבישי ברוורמן: העיקר, אם נכבוש את תחנת השידור של "גלי צה"ל" - - -

<ירון דקל: המפרסם יודע, כשהוא בא הוא יודע.

אבישי ברוורמן: רבותי, אמר חבר הכנסת חסון שני דברים חשובים: עקרון השוויון והסכנה לתיאום מחירים, לכן אני הולך עם ההמלצה הנוכחית.

אבישי ברוורמן: מי בעד סעיף 9?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: פה אחד.

אבישי ברוורמן: הלאה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להדגיש כדי שדעתכם תהיה נוחה גם על כך שהצבעתם נכון, אין סיכוי שתהיה אפליה בין בעלי התשדירים, בין אלה שמעוניינים, כי זה צריך בכל זאת להיות מעוגן במחירון.

אבישי ברוורמן: יש הערות?

אבישי ברוורמן: אין הערות.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד פה אחד.

<אתי בנדלר: אני הערתי לגבי תקנת משנה (א) שהוא ישודר במועד ובמשבצת שקבע לכך מפקד "גלי צה"ל" - - -

<ישי יודקביץ: בשביל זה הוספנו את סעיף 14 החדש, בעקבות ההערות שלך.

<אתי בנדלר: אוקיי, אז אני רק אומר מה ההערה ותכף נראה.

<אתי בנדלר: יש כאן החלטה – אני מבקשת לשדר ביום א' ומפקד "גלי צה"ל" קבע שזה ישודר ביום ג' בשעה 08:00.

<ישי יודקביץ: אז יש לנו מענה בתקנה 14.

<ישי יודקביץ: אני מציע שנקרא אולי את סעיפים 11, 12, 13 ו-14 ברצף.

אבישי ברוורמן: אני מקבל את המלצתך וההערות יהיו לכל המכלול.

אבישי ברוורמן: ישי, בבקשה.

<ישי יודקביץ: וכאן סעיף 14 שמתייחס לכל ההחלטות שדיברנו עליהן כרגע, על סעיפים 11-13.

איציק שמולי: כן, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה, אני יודע שכשאזרח בא להזמין משהו, שירות או משהו אחר, ומשלם על זה כסף יש לו זכות להגיד מתי הוא רוצה ומתי הוא לא רוצה.

ישראל אייכלר: השאלה, אם המפקד מחליט והוא לא מרוצה מזה, האם הוא יקבל את הכסף בחזרה?

<קרן גונן: כן, התשובה היא כן.

<ירון דקל: זה כתוב ב-17(א).

ישראל אייכלר: זאת היתה שאלה אחת.

ישראל אייכלר: השאלה השנייה, היות ובעוונותינו "גלי צה"ל" משדר גם בשבת ויש אנשים, מפרסמים דתיים, שלא ירצו שהתשדיר יפורסם בשבת.

<ירון דקל: אין תשדירים בשבת, חבר הכנסת אייכלר, תנוח דעתך, מכניסת השבת, פרט למסרי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בעניין נהיגה נכונה ותרבות נהיגה לטובת אלה שלמרבה הצער כן נוהגים בשבת, רק זה.

ישראל אייכלר: שלא ייווצר מצב שמישהו מזמין - - -

<ירון דקל: אין עם זה בעיה.

איציק שמולי: הערות נוספות?

איציק שמולי: כן, קרני.

<תומר קרני: רק עניין ניסוחי.

<תומר קרני: אם אני לא טועה, בהצעת החוק שעברה דובר על שילוב, לפחות כהוראת שעה, גם באתר האינטרנט, אז כל מקום שזה שידור מדובר, אני מניח, גם על השיבוץ באתר, זאת אומרת, אותן הוראות חלות גם שם.

<תומר קרני: השאלה אם לשנות את הניסוח.

איציק שמולי: זה בסדר?

<אתי בנדלר: גם את ההערה הזאת הערתי אתמול, אני מניחה שהתקנות האלה יהיו טעונות תיקון אם וכאשר יכנס לתוקפו הפרק שיאפשר תשדירי שירות או הודעות חסות באמצעים טכנולוגיים אחרים כי יש כאן התאמות שונות שצריכים לבצע.

<ישי יודקביץ: אני אמשיך לקרוא את תקנה 15, צריך להצביע על תקנות 11 עד 14.

איציק שמולי: אז אנחנו מצביעים על תקנות 11-14.

איציק שמולי: מי בעד?

איציק שמולי: בעד – פה אחד

איציק שמולי: אושר פה אחד.

איציק שמולי: הערות לשני הסעיפים האלה ?

איציק שמולי: אז צריך להצביע אם לא.

איציק שמולי: סעיפים 15 ו-16 להצבעה.

איציק שמולי: מי בעד?

איציק שמולי: בעד – פה אחד

איציק שמולי: פה אחד.

איציק שמולי: הערות?

איציק שמולי: היועצת המשפטית.

אתי בנדלר: אני חושבת שיש עם זה בעיה כי מדובר על כך שבעל התשדיר יהיה זכאי להשבה של כל סכום שחויב בו בעד תשדיר שלא שודר מטעמים שאין ל"גלי צה"ל" שליטה עליהם, אבל במקרה שמאן דהוא ביקש לשדר ביום א' בצהרים ומפקד "גלי צה"ל" החליט לשדר את זה ביום ב' בבוקר, יש ל"גלי צה"ל" שליטה עליהם.

אתי בנדלר: אם בעל התשדיר אומר: סליחה, אם זה מה שאתם מציעים לי, הרצועה, אז אני לא מעוניין, אז מה קורה אז?

אתי בנדלר: אין לו זכות השבה, זה מה שמופיע כאן.

<ירון דקל: אבל אז זה לא ישודר.

<קרן גונן: אם הוא לא חותם על ההסכם אז זה גם - - -

<אתי בנדלר: אבל אם הוא שילם אז הוא לא זכאי להחזר.

<איילת ביגר: אין תשלום מראש בכל מקרה.

<אתי בנדלר: זה לא ברור, צריך להיות ברור שהוא לא חייב בתשלום במקרה כזה.

<ישי יודקביץ: סעיף 15 מאפשר לו לבטל את התשדיר.

איציק שמולי: נכון, אבל הוא לא מאפשר לו לבטל אותו בכל מקרה.

<ירון דקל: אבל אז, עו"ד בנדלר, הוא מבטל את התשדיר על פי סעיף 15.

<אתי בנדלר: כן, אבל בסעיף 15 הוא לא זכאי, תראה באיזה טעמים ב-17(ב): "בעל תשדיר אשר ביטל את שידור התשדיר כאמור בתקנה 15 יהיה חייב בתשלום כאילו שודר התשדיר זולת אם נתקיים אחד מאלה: (1) הביטול או בקשת הדחייה הוגשה מטעמים שלדעת גלי צה"ל לבעל התשדיר אין שליטה עליהם.

<אתי בנדלר: " ודאי שיש פה.

<קרן גונן: לרוב לקוח קודם כל מאשר את התשדירים ורק אחר כך חותם על הסכם ומתקדם בעצם.

<קרן גונן: קודם אנחנו מקיימים אתו איזשהו דו שיח.

אתי בנדלר: אבל את מדברת על הפרקטיקה, אני מדברת על מה שהתקנות מציעות, על פרקטיקה אולי שסוטה מהמקובל אצלכם.

איציק שמולי: אז אולי תציעו איזשהו תיקון?

<ירון דקל: איזה תיקון את מציעה להוסיף?

<אתי בנדלר: "הביטול או בקשת הדחייה הוגשה מטעמים שלדעת גלי צה"ל לבעל התשדיר אין שליטה עליהם" – או בשל החלטת מפקד "גלי צה"ל" לשדר את התשדיר במועד שאינו מתאים לבעל התשדיר.

איציק שמולי: זה סביר ביותר.

<ירון דקל: אוקיי.

<לאה ורון: ולמה בדרך של זיכוי חשבונו?

<לאה ורון: אין דרכים אחרות, רק זו הדרך הבלעדית?

<ירון דקל: זו הדרך הפשוטה ביותר.

<לאה ורון: אולי הוא נתן לכם שיק ואתם רוצים להחזיר את השיק?

איציק שמולי: ירון, אפשר להתקדם עם זה?

<ירון דקל: כן.

איציק שמולי: טוב, אז אנחנו מעלים את זה להצבעה אלא אם כן יש הערות נוספות לנוסח המתוקן כמובן.

ישראל אייכלר: יש לי רק שאלה לגבי מועד.

ישראל אייכלר: הוא צריך להודיע 7 ימים קודם, השאלה אם אתם תודיעו לו יומיים קודם שהמועד - - -

<ישי יודקביץ: 3 ימים.

ישראל אייכלר: 3 ימים.

ישראל אייכלר: ואם תודיעו לו תוך יום והוא לא יספיק?

ישראל אייכלר: צריכה להיות הדדיות בין ההודעה שלכם על דחיית התשדיר ליום מסוים, לבין זכותו להגיד: אני לא רוצה באותו יום.

ישראל אייכלר: זה צריך להיות זהה.

ישראל אייכלר: "הבקשה הוגשה שבעה ימים לפחות לפני מועד השידור, אלא אם אישר מפקד גלי צה"ל מועד קצר יותר", אז צריך להיות באותו מועד שיש ל"גלי צה"ל" להגיד לו: אני דוחה את התשדיר, שיהיה לו עוד זמן להגיד לו: אני לא רוצה.

<קרן גונן: לרוב אם מתקיימת דחייה זה בעקבות או תקלה או איזשהו משדר מיוחד, כלומר, זה מעכשיו לעכשיו.

<אתי בנדלר: זה בסדר, הכול לגיטימי, רק רוצים לוודא שהוא לא יחויב בתשלום.

<עמי רוטמן: אתי, 17(ג) לא נותן לך מענה?

<עמי רוטמן: כי זה מה שמתייחס לשיקול דעת מפקד "גלי צה"ל" באיזושהי צורה.

אתי בנדלר: לא, כי זה רק בחלק מהנסיבות.

<עמי רוטמן: אני חושב ש-17(ג) הוא נותן מענה כי הוא מתייחס לסעיפים של ביטוי - - -

<אתי בנדלר: עו"ד רוטמן חושב שתקנה משנה (ג) נותנת מענה לעניין אבל אני לא חושבת כי מדובר כאן רק על הפסקת שידור בנסיבות המפורטות בתקנה (11)(ג), (12) ו-(16) וכאן מדובר על נסיבה אחרת.

<לאה ורון: גם המילה "הופסקו" היא לא המילה "לא שודרו".

איציק שמולי: ישי, אמרתם שהתיקון הזה של ה-3 ימים מקובל עליכם, ההערה של אייכלר?

ישראל אייכלר: על ההדדיות בזמן.

אבישי ברוורמן: אם זה מקובל נציע ניסוח וזהו.

<ירון דקל: כן, בסדר.

איציק שמולי: אתי, ההערה של חבר הכנסת אייכלר מקובלת על "גלי צה"ל", אני מציע שנצביע על זה.

ישראל אייכלר: מקובלת שתהיה הדדיות בין המועד שהם מודיעים לאזרח, שהם לא יכולים לפרסם בזמן שהוא רוצה, לבין זכותו להגיד: אני לא רוצה.

<ירון דקל: בסדר, כולם רוצים הדדיות.

איציק שמולי: קדימה, בואו נעלה את זה להצבעה.

איציק שמולי: מי בעד?

איציק שמולי: בעד – פה אחד

איציק שמולי: אושר פה אחד עם התיקון של חבר הכנסת אייכלר כמובן והתיקון שהציעה היועצת המשפטית קודם לכן.

אתי בנדלר: בעצם בפסקה (ב)(2): "הבקשה הוגשה שבעה ימים לפחות לפני מועד השידור, אלא אם אישר מפקד גלי צה"ל מועד קצר יותר, או שהוגשה בסמוך לאחר קבלת אישורו של מפקד גלי צה"ל בהתאם להוראות תקנה 3(א)".

איציק שמולי: אוקיי, סעיף 18.

איציק שמולי: תודה, ישי.

איציק שמולי: אני מציע שלפני שאנחנו עוברים להערות אולי תסבירו גם, כי בכל זאת צופים בנו, בשפה של בני אדם מה תפקידה של ועדת הפיקוח, מתי היא מתכנסת ובאילו נסיבות, ממש בקצרה.

<ישי יודקביץ: ועדת הפיקוח לפי המוצע כאן, אל"ף, היא לא אמורה לאשר מראש תשדירים ומסיבות פרקטיות אופרטיביות גרידא.

<ישי יודקביץ: היא אמורה לשמוע אחת לחצי שנה, לסקור את מה שנעשה ב"גלי צה"ל" בנושא הזה, ההחלטות של מפקד "גלי צה"ל", והיא תדון בדוחות של מפקד "גלי צה"ל".

<ישי יודקביץ: 7 ימים לפני כינוס הישיבה החצי-שנתית הזו מפקד "גלי צה"ל" יהיה מחויב למסור לה דיווח מלא.

<ישי יודקביץ: הוועדה תוכל להתכנס לישיבות שלא מן המניין, לישיבות מיוחדות, לבקשת חבר ועדה, אבל כדי שלא תהיה ישיבה אחת ליומיים שלושה או כל שבוע אנחנו מציעים להגביל את זה לאחת לחודש, את הישיבות המיוחדות הללו.

<ישי יודקביץ: הוועדה תוכל להמליץ, מפקד "גלי צה"ל" יכול להשיג על המלצות של הוועדה וההשגה של מפקד "גלי צה"ל" תדון בישיבה מיוחדת של הוועדה, זו הצעה שלנו.

<ישי יודקביץ: וכמובן דיווחים לבעלי תפקידים בצבא ובמשרד הביטחון לגבי החלטות הוועדה.

<ישי יודקביץ: אנחנו רוצים, לסיכום, שהוועדה גם תנהל את פרוטוקוליה ונהלי העבודה שלה כמו שמתנהלת ועדה במליאת רשות השידור.

איציק שמולי: תודה.

איציק שמולי: בבקשה, היועצת המשפטית.

<אתי בנדלר: יש לי עוד שתי הערות מעבר לכל התיקונים: אל"ף, בתקנת משנה (א) נאמר שהוועדה מתכנסת לשתי ישיבות בשנה וכשאני אמרתי: ומה אם אחד מחברי הוועדה מבקש לכנס אותה מעבר לכך?

יעקב אשר: צריך להוסיף "לפחות".

איציק שמולי: שזו לא אחת משתי הישיבות?

<אתי בנדלר: לא, מעבר לאחת משתי הישיבות, שמי שעומד בראש ועדת הפיקוח יהיה חייב לכנס אותה לפי דרישת אחד מחברי הוועדה.

<אתי בנדלר: צריכים לזכור שהוועדה מונה בסך הכול 3 חברים, זאת אומרת שאם הוא רוצה לכנס זה צריך לבוא לידי ביטוי שהוא רשאי לכנס אותה בכל עת.

<אתי בנדלר: בנוסף לכך, אם אחד מחברי הוועדה האחרים מבקש לכנס, חובה עליו גם כן לכנס את הוועדה בתוך זמן סביר, 7 ימים, שבועיים, לא משנה, מיום הדרישה.

<אתי בנדלר: כאן משאירים לו שיקול דעת, לא מחייבים אותו לכנס.

<אתי בנדלר: בתקנה משנה (א) כתוב כך: "ועדת הפיקוח תתכנס בתחילת חודש ינואר ובתחילת חודש יולי של כל שנה לפחות לישיבה חצי שנתית ורשאית היא להתכנס בכל עת, על פי הצורך, לבקשת אחד מחברי הועדה לישיבה מיוחדת", זו ממש לא הכוונה.

<ירון דקל: אפשר להוריד את המילה "ורשאית", "והיא תתכנס" בלי ה"רשאית".

<אתי בנדלר: "והיא להתכנס בכל עת", לא "על פי הצורך" - "להחלטת יו"ר ועדת הפיקוח או לבקשת אחד מחבריה".

איציק שמולי: אוקיי, השינוי התקבל.

<אליהו פולק: סליחה, ואז מה קורה אם אחד מהחברים מבקש כינוס הוועדה, הוועדה מתכנסת, צריכה חומר נוסף וצריכה להמשיך לדון, אז היא לא יכולה להמשיך ולהתכנס אלא חודש לאחר מכן?

איציק שמולי: ברור שזה חלק מאותו הדיון.

איציק שמולי: לא צריך לרדת פה לרזולוציות כל כך – הרי ברור שאם מכנסים דיון והדיון לא ממוצה במסגרת ישיבה אחת אתה עדיין באותו הדיון, זו הכוונה.

איציק שמולי: גם צריך להפעיל סבירות.

<תומר קרני: אבל בהמשך לאותה הערה, אם נניח הדיון החצי שנתי לצורך הדוגמה היה בשבוע שעבר ושבוע לאחר מכן עולה איזושהי חסות שערורייתית והוועדה, לפי בקשת אחד מחבריה, רוצה להתכנס ולדון בזה בצורה דחופה ועוד לא עבר חודש, אז אנחנו לא מבינים מדוע זה צריך להיות.

<ירון דקל: כדי לא לטרטר.

<תומר קרני: תראו, אני מניח שהוועדה לא תרצה להתכנס בכל שבוע או כל שבועיים, אני לא יודע אם גם פעם בחודש אבל המגבלה הזו עלולה להיות מגבלה במקרים גבוליים שהיה כינוס לפני שבוע ולא נוכל עכשיו לדון חודש שלם.

איציק שמולי: יש לי הצעה, תגידו לי אם זה מקובל עליכם, ישי.

איציק שמולי: אני חושב שאם באמת יקרה – אני לא רואה מצב כזה שקורה אבל היה וקורה דבר כזה כנראה שלא רק חבר אחד יזדעק אלא יזדעקו שניים, אם לא שלושה.

אתי בנדלר: סה"כ הוועדה מונה 3 חברים.

איציק שמולי: אני חושב, תשקלו את האפשרות, שאם מדובר בשני חברים שפונים בדחיפות ומבקשים לכנס בדחיפות את הוועדה, האם יותר להם לעשות זאת.

<ירון דקל: איך אתה מונע טרטור?

<אליהו פולק: מה זה נקרא טרטור?

<אליהו פולק: מה זה טרטור?

<אליהו פולק: זה פיקוח ציבורי.

<ירון דקל: סליחה, מדובר בגוף מתחרה.

<עידית צ'רנוביץ: מה זאת אומרת גוף מתחרה?

<ירון דקל: רשות השידור היא בסופו של דבר מפקחת, היא גם גוף מתחרה, ואם רשות השידור תחליט לטרטר את "גלי צה"ל" אז היא יכולה לעשות את זה.

<מיקי מירו: ירון, מזמינים אותו לישיבות כל שבוע, אז מה אני יכול לעשות?

<ירון דקל: אולי את רוצה שזה יקרה, אני פחות רוצה, ולכן המגבלה של אחת לחודש היא בגדר הסביר.

<אליהו פולק: רגולטור הוא בפירוש לא מטרטר, רגולטור זו סמכות.

<ירון דקל: אני קורא לזה לטרטר.

<ירון דקל: כשאתם תתכנסו לדון בזה פעם בשבוע אז גם תחילו את זה עלינו.

<אליהו פולק: כן, אבל בגלל זה הוא רגולטור.

איציק שמולי: כן, משרד המשפטים, בבקשה, תנסו גם להציע הצעות ייעול.

<דפנה גלוק: אני מסכימה, אני חושבת שיש הבדל בין החשש שגורם יחיד בתוך הוועדה מביא לטרטור לבין סיטואציה שבה או היו"ר מבקש – גם אני חשבתי שהמגבלה של פעם בחודש בסיטואציה שהיו"ר מחליט על הכינוס, או גם סיטואציה ששני חברים מבקשים את הכינוס, אם צריך לכנס את הוועדה צריכה להיות אפשרות לכנס אותה, ויש הבדל בין חבר אחד לבין שניים או היו"ר או שלושתם.

<דפנה גלוק: לא משנה, לצורך העניין כשיש איזושהי הבנה שנדרש כינוס.

איציק שמולי: כן, קרני, רצית להוסיף?

<תומר קרני: אין לי בעיה עם הפתרונות האלה, אני חושב אבל שצריך למצוא איזה פתרון שיאפשר לוועדה במקרה הצורך.

<תומר קרני: רציתי להזכיר גם שהוועדה שמפקחת על השידורים הלא צבאיים של "גלי צה"ל", שהיא ועדה אחרת אמורה להיות, אין לה מגבלה על מתי היא מתכנסת, כן?

<תומר קרני: היא יכולה להתכנס בכל תדירות שהיא.

<תומר קרני: אז זו אפרופו ההערה לגבי התחרות והפיקוח.

<תומר קרני: עוד פעם, אני לא מניח שזה יקרה בצורה דחופה אבל צריך לתת את האפשרות שזה יקרה.

<אתי בנדלר: אני מציעה אם כך שיאמר משהו כזה, תקנו אותי אם אני מפספסת: ועדת הפיקוח תתכנס בתחילת חודש ינואר ובתחילת חודש יולי של כל שנה לפחות לישיבה חצי שנתית והיא תתכנס בכל עת, על פי החלטת יו"ר הוועדה או לפי דרישת אחד מחברי הועדה לישיבה מיוחדת, ובלבד שלא תכונס הועדה יותר מפעם אחת בחודש, אלא אם כן החליט יו"ר הוועדה לכנסה או דרשו זאת שניים מחברי הוועדה.

איציק שמולי: זה בסדר?

<ירון דקל: מקובל.

יעקב אשר: בסדר גמור.

אתי בנדלר: כמובן שצריכים לשפר את הנוסח.

אתי בנדלר: עכשיו לעניין תקנת משנה (ב), זה לא: "7 ימים לפני כינוס הוועדה" אלא "לפחות 7 ימים לפני כינוס הועדה".

<ישי יודקביץ: בסדר.

אתי בנדלר: ההערה האחרונה שלי היא מה קורה אם מפקד "גלי צה"ל" מסיג על החלטות ועדת הפיקוח.

אתי בנדלר: מה שנאמר כאן ב-(ז) שאם הוא הסיג היא תקיים דיון על ההשגה, אבל אם ההשגה שלו לא מתקבלת, האם זה סוף פסוק או האם תהיה ערכאה מעבר לזה?

אתי בנדלר: אני חושבת שראוי שתהיה ערכאה מעבר לעניין הזה כי בכל זאת אני לא יכולה לא להתחבר כאן להערה שבכל זאת מדובר באיזושהי ועדה של גוף מתחרה ולכן אני חושבת שבמקרה כזה צריך להעביר את זה להכרעה משותפת של שר הביטחון והשר הממונה על רשות השידור.

<ירון דקל: בסדר, מקובל.

<מיקי מירו: גם כתוב שזה יישום המלצותיה, לא קביעותיה.

איציק שמולי: בסדר, ההצעה מקובלת על "גלי צה"ל" אז אנחנו מתקדמים.

איציק שמולי: הערות נוספות לכל סעיף 18?

איציק שמולי: בבקשה, חבר הכנסת.

ישראל אייכלר: לי יש הערה, סעיף (ג): "ועדת הפיקוח תבחן את מידת התאמתם של התשדירים לחוק ולתקנות אלה.

ישראל אייכלר: " אני מבקש להוסיף: ותדון גם בנימוקי הפסילה של התשדירים שנפסלו.

איציק שמולי: בסדר, זה מקובל.

<ירון דקל: זה ברור.

<מיקי מירו: יש לי רק שאלת הבהרה.

<מיקי מירו: אני שואל לגבי אותו סעיף (ז), הוועדה - - -

אתי בנדלר: זו ביקורת בדיעבד, זה לא יכול כבר.

אתי בנדלר: זאת אומרת, הם פסלו.

יעקב אשר: כל הוועדה פה בדיעבד.

<אתי בנדלר: כן, לכן איך היא יכולה?

<אתי בנדלר: מתכנסים פעמיים בשנה.

ישראל אייכלר: לא, היא יכלה להתכנס כל חודש או לפי דרישת שני חברים כל שבוע.

יעקב אשר: בכל מקרה הוועדה תבחן את מידת התאמתם של התשדירים בדיעבד, זה מין איזשהו מצפן לעתיד.

<אתי בנדלר: זה קיים בלאו הכי בלי תיקון, זה אחד מתפקידה.

יעקב אשר: לא, מה שהוא אומר שהיא גם תבחן לא רק את התאמתם אלא גם את אלה שנפסלו, וגם מבחינת כזה וראה קדש הלאה.

<אתי בנדלר: זה נדמה לי חלק מהדוח שהם אמורים לקבל כך וכך.

איציק שמולי: מה שטוענת היועצת המשפטית הוא שזה כבר כלול בסעיף (ג).

ישראל אייכלר: אבל יש הסכמה של "גלי צה"ל" בעניין הזה.

אתי בנדלר: אנחנו נבחן ואם זה לא כלול בלאו הכי, בחינת התשדירים שנפסלו, אז נבהיר את זה.

יעקב אשר: אנחנו נוקטים את גישת היושב-ראש הזמני כרגע, בלשון בני אדם.

<דפנה גלוק: אני רוצה רק להבין את האמירה של היועצת המשפטית בקשר להשגות של מפקד "גלי צה"ל" בוועדת הפיקוח.

<דפנה גלוק: למיטב הבנתי, כשהחוק קבע את ועדת הפיקוח השר הממונה, אין לו סמכות פה, לא כל כך ברור לי מה הצעת, אולי תסבירי לי.

אתי בנדלר: את אומרת שההצעה חורגת בעצם מההסמכה – יכול להיות.

<דפנה גלוק: לא כל כך ברור לי למה את מתכוונת, אני לא בטוחה שהבנתי.

<אתי בנדלר: אני אגיד לך מה מטריד אותי.

<אתי בנדלר: מטריד אותי שמקבלים החלטה בוועדת הפיקוח ומפקד "גלי צה"ל" רשאי להשיג על ההחלטה הזאת ומבקש מהם בעצם – אותו פורום דן מחדש בהחלטה שלו, ונניח שההשגה שלו לא מתקבלת, שאלתי את עצמי האם זה סוף פסוק.

<דפנה גלוק: בעיני כן.

<דפנה גלוק: החוק קבע שיש ועדת פיקוח, היא הוועדה שמפקחת.

<תומר קרני: בדומה לסעיף 48 לחוק רשות השידור.

<דפנה גלוק: רשות השידור היא גוף עצמאי בוודאי בדברים כאלה וההכנסה שלה – שר הביטחון הוא מבחינתי לא שונה ממפקד "גלי צה"ל" במובן הזה, זו אותה מערכת ולשר הממונה אין מעמד בעיני בתחום הזה.

יעקב אשר: יש תמיד איזה סוף.

אתי בנדלר: אני חושבת שהיה ראוי בכל זאת לעשות את זה אבל אני חוששת בעקבות הערתך שלהצעה שלי אין אסמכתא בחוק.

אתי בנדלר: יכול להיות, אני בודקת את זה.

<תומר קרני: אפשר להזכיר שגם אין החלטות לערור על החלטות ועדת "גלי צה"ל" של מליאת רשות השידור באותה צורה, גם היא הוועדה המוסמכת לפקח על לוח השידורים.

איציק שמולי: אתה יכול לחזור על דבריך?

<תומר קרני: אני אומר שבדומה לכך – הרי בסעיף 48 לחוק השידור מוסדר אופן הפיקוח מצד מוסדות רשות השידור על השידורים הלא צבאיים של "גלי צה"ל", בכלל השידורים, לא החסויות ותשדירי השירות, והתפקיד הזה מסור לוועדת "גלי צה"ל" של מליאת רשות השידור, לא זכור לי שיש שם אפשרות ערר על ההחלטות האלה.

<מיקי מירו: זה החלטות, זה לא המלצות.

<אתי בנדלר: אני חוזרת בי ולו רק בגלל שקראתי עכשיו את סעיף 5(ג) לחוק גלי צה"ל ונאמר שם שהשר בהתייעצות עם השר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור יקבע את סדרי עבודתה של ועדת הפיקוח ובמסגרת סדרי עבודתה של ועדת הפיקוח אינני יכולה להעניק סמכויות השגה לשרים.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה, ועדת הפיקוח הם שלושה אנשים אמרת, מי הם השלושה?

<ישי יודקביץ: שאינם חברים בוועדת הרדיו של מליאת רשות השידור.

<ירון דקל: מליאת רשות השידור.

ישראל אייכלר: אבל ביקשתי בדיון הקודם שיהיה גם לרשות השנייה נציג שם.

<ישי יודקביץ: הצעה שלך לא התקבלה.

ישראל אייכלר: היתה הצבעה ולא התקבלה?

<ישי יודקביץ: כן.

<תומר קרני: אגב, הוועדה תהיה בת שלושה עד חמישה חברים, זה החוק.

ישראל אייכלר: אז אפשר להוסיף עוד אחד?

<ישי יודקביץ: לא, אבל לא מהרשות השנייה.

אתי בנדלר: סעיף 5 לחוק, שאותו אנחנו לא יכולים לשנות עכשיו, לחוק גלי צה"ל, החוק שעליו אנחנו מדברים, קובע שוועדת הפיקוח תהיה בת שלושה עד חמישה חברים שימונו מקרב החברים במליאת רשות השידור.

איציק שמולי: מדובר בחוק הראשי.

<אתי בנדלר: זה בחוק הראשי, בדיוק.

ישראל אייכלר: אז זה נשאר בהסתייגויות במליאה?

<מירב תורג'מן: יש לך שתי הסתייגויות להצעת החוק אבל אני לא בטוחה אם זה בעניין הזה של ועדת הפיקוח, אני צריכה לבדוק את זה ולהשיב לך.

ישראל אייכלר: אבל ביקשתי אז שיהיה גם על הרשות השנייה.

<אתי בנדלר: יכול להיות, אני לא זוכרת, זה חוק שאנחנו הנחנו כבר.

איציק שמולי: טוב, אנחנו לא נפתור את זה כאן ועכשיו.

ישראל אייכלר: אז זה לא שייך לפה?

<אתי בנדלר: לא.

איציק שמולי: הערות נוספות?

איציק שמולי: כן, קרני.

<תומר קרני: מספר הערות לגבי הסעיף הזה.

<תומר קרני: היו לנו יותר הערות, חלקן התקבלו, אני חייב לציין, ונכנסו בנוסח.

<תומר קרני: לגבי 18(א), הכינוס אחת לחודש, דיברנו.

<תומר קרני: 18(ב), הדין וחשבון מוגש לפני ישיבה חצי שנתית אבל גם לפני ישיבה, נקרא לה, שלא מן המניין.

<תומר קרני: אותה ישיבה שמכונסת לפי בקשת החברים, הוועדה צריכה לקבל חומר, דיווח, פרטיים.

איציק שמולי: זה בסדר?

<ישי יודקביץ: לא, זה לא מקובל עלינו כי אנחנו חושבים שהישיבות הסדורות הן אחת לחצי שנה, לישיבות שלא מן המניין מפקד "גלי צה"ל" לא צריך למסור את הדוח המסודר.

איציק שמולי: הוא לא מדבר על הדוח.

<תומר קרני: אז אל תמסור דוח אבל תמסור פרטים.

איציק שמולי: הוא לא מדבר על הדוח, ישי, הוא מדבר על להעביר חומר.

<ישי יודקביץ: בכל מקרה לחברי הוועדה יש סמכות לקבל חומר.

<ישי יודקביץ: סעיף (ד) מדבר על: "ועדת הפיקוח רשאית לעיין..." גם מחוץ לישיבות, לא צריך את למסמר את הדוח.

איציק שמולי: מקובל, הלאה, תומר.

<תומר קרני: לגבי סעיף (ה), הוא לא כל כך ברור לי.

<תומר קרני: על פי הכללים הפנימיים שלנו ישיבות המליאה הן פומביות, הפרוטוקולים של כל ישיבות מליאת רשות השידור, וזה מן הסתם יחול גם על הוועדה הזו, כפופים גם לחוק חופש המידע, כך שלא ברור לי בדיוק הסעיף הזה של הסודיות.

<תומר קרני: אם הוועדה דנה בתשדיר מסוים ובתוכנו, האם הציבור לא רשאי לדעת שהיא דנה בתשדיר הזה, מה היו החלטותיה ומה נאמר לגבי התשדיר הזה?

<ישי יודקביץ: אנחנו לא מדברים על הפרוטוקולים ועל ההחלטות, אנחנו מדברים על נושא כל מידע שמועבר.

<ישי יודקביץ: "גלי צה"ל" אמורים למסור לחברי הוועדה כל מידע שהם יבקשו לגבי כל - - -

איציק שמולי: אחרת לא יפרסמו אצלם.

<ירון דקל: נכון, כל משא ומתן שהתנהל בין לקוח, אתה רוצה לפרסם?

<ירון דקל: חד משמעית לא.

<ישי יודקביץ: פרטים לגבי משא ומתן אני גם לא חייב למסור לפי חוק.

<ירון דקל: ואם זה יעלה בוועדה?

<ירון דקל: זה גם לא יפורסם.

<תומר קרני: ואגב, גם לפי חוק חופש המידע אני צריך לשאול אתכם לגבי עמדתכם אם מבקשים ממני למסור מידע כזה ויש איזה תהליך פה, אבל - - -

<ישי יודקביץ: הכוונה שלנו לנתונים המסחריים, זאת היתה הכוונה שלנו.

<ירון דקל: ודאי שלא.

איציק שמולי: אוקיי, וזה נאמר לפרוטוקול.

<תומר קרני: אז צריך להיות ברור שזה בכפוף לחוק.

<תומר קרני: אני לא יודע אם צריך להוסיף את זה כאן אבל צריך להיות ברור שזה כפוף לחוק חופש המידע.

<ירון דקל: ברור שזה כפוף.

<מיקי מירו: מה קורה במקרה נניח שאתם משדרים 7 דקות פרסומות וזה עולה בוועדת הפיקוח, זה סודי או פתוח?

<ירון דקל: הפרוטוקול פתוח.

<איילת ביגר: הפרוטוקול פתוח, זה מה שאמרתם.

איציק שמולי: תומר, יש עוד הערות?

<תומר קרני: עוד שתיים וחצי הערות.

<תומר קרני: יש כאן התנסחות של יישום המלצות הוועדה, להבנתי החוק קובע שהוועדה תפקח, אני לא יודע "תמליץ", תמליץ למי?

<תומר קרני: הוועדה קובעת, מחליטה.

<מיקי מירו: זה קשור למה שדיברתי.

<תומר קרני: זה צריך להיות "החלטותיה", לא "המלצותיה".

<מיקי מירו: זה החלטות.

אתי בנדלר: האמת היא שוועדת פיקוח אמורה לפקח אבל בסופו של דבר אין לה סמכויות אופרטיביות.

<תומר קרני: אין הסדר פה למי היא ממליצה ומי אמור לקבל את ההחלטות.

<תומר קרני: היא מחליטה, היא מקבלת את ההחלטות.

<מיקי מירו: אם זה המלצות אז יש עוד מישהו מלמעלה שצריך לקבל או לא לקבל.

איציק שמולי: משרד המשפטים, מה אתם מציעים?

<דפנה גלוק: בעיני זה בוודאי לא המלצות, אבל השאלה מה קורה אם "גלי צה"ל" לא מיישמת היא שאלה בפני עצמה.

איציק שמולי: מה את ממליצה לגבי הניסוח, להשאיר אותו כפי שהוא?

<ישי יודקביץ: זה מתייחס לתקנה משנה (ו) ולתקנת משנה (ז).

<מירב תורג'מן: גם (ו).

<ישי יודקביץ: כי ב-(ו) אנחנו מדברים: "ותמליץ על מניעת שידור נוסף".

<ישי יודקביץ: זאת אומרת, אם היא רואה שיש איזו בעיה בתשדיר - - -

דוד צור: היא אומרת בהנחה שלא מיושמות ההמלצות.

<דפנה גלוק: כשאני מדברת על משהו שנוצר מכוח התקנה – השאלה האם עכשיו, כשהשר אמר שהיא תמליץ, אז הוא כאילו גרע מסמכותה כמפקחת?

<דפנה גלוק: כמפקחת אין לי שום דבר שאומר שהיא יכולה לחייב אותם לעשות כך או אחרת.

<דפנה גלוק: אני לא רואה מניעה.

<דפנה גלוק: אם הכוונה היא להמלצות שספציפיות הן ההמלצות שמדוברות בסעיף (ו) אז זה ודאי המלצות, אבל יש החלטות שאינן בגדר סעיף (ו), זה לא המלצות.

<ירון דקל: אבל (ז) מתייחס לזה.

<דפנה גלוק: אז לצורך העניין (ז) מתייחס להמלצות לפי סעיף (ו) ואם יש החלטה שאינה בסוגיה של מניעת שידור נוסף של תשדירים שאינם עומדים, זה לא נכנס ל-(ז), זה משהו אחר, זה מה שאני מנסה לומר.

<אתי בנדלר: אז מה את מציעה, דפנה?

<לאה ורון: לא מספיק שוועדת הפיקוח מדווחת?

איציק שמולי: שימו לב לכמה אינסטנציות ועדת הפיקוח צריכה לדווח, לשר הביטחון, לראש אגף כוח אדם, לפרקליט הצבאי.

<אליהו פולק: לפי הניסוח הקיים אין לוועדת הפיקוח סמכות לשום דבר, כי אין פה החלטה שאם מפקד "גלי צה"ל" מערער וועדת הפיקוח לא מסכימה אתו, אז מה?

<אליהו פולק: לא כתוב פה כלום.

<דפנה גלוק: מן הראוי שגם שמפקד "גלי צה"ל" וגם המערכת כולה שאחראית תיקח את ההמלצות של ועדת הפיקוח ברצינות ותעשה ככל יכולתה כדי - - -

<אליהו פולק: ואם היא לא מסכימה, אז איפה ועדת הפיקוח מפקחת?

<אליהו פולק: אם לא נותנים לה סמכויות בשביל מה צריך אותה?

דוד צור: בגלל זה היא ועדת פיקוח, לא ועדה ממונה.

<אליהו פולק: אבל אם אתה מפקח יש לך זכות להחליט.

דוד צור: היא לא ועדה ממונה, היא ועדת פיקוח, לכן יוצאים מתוך הנחה שיש פה שר ביטחון, ראש אכ"א.

<מיקי מירו: אז זאת אומרת שזה רק המלצה?

<אליהו פולק: אז הכול המלצות?

איציק שמולי: יש פה הצעת פשרה.

דוד צור: היא ועדת פיקוח, היא לא ועדה ממונה, זה לא היררכי.

<מיקי מירו: אז זה לא פיקוח.

<אליהו פולק: זה לא פיקוח, זו ועדה ממליצה.

דוד צור: מבקר המדינה הוא גורם מפקח או גורם ממונה?

דוד צור: מבקר המדינה הוא גורם מפקח, לכן הוא גורם ממליץ.

איציק שמולי: בואו נשמע את הצעת הפשרה, בבקשה.

<איילת ביגר: אנחנו מציעים בסעיף (ז) להוריד את המשפט הראשון כך שיהיה: "השיג מפקד גלי צה"ל על ממצאי ועדת הפיקוח תקיים הועדה דיון" והמשך המשפט.

<תומר קרני: לא, אבל הוא צריך לעדכן את הוועדה מה נעשה בעקבות החלטותיה.

דוד צור: אין בעיה, עדכונים זה בסדר.

איציק שמולי: זו השגה, לא?

<תומר קרני: אם הוועדה החליטה החלטה אז רצוי שהמפקד יעדכן אותה בישיבה הבאה או מתי - - -

<איילת ביגר: אבל הוא יפקח על המפקדים שלו לשר הביטחון ולראש אכ"א.

<תומר קרני: אבל כתוב: "יעדכן את הועדה בדבר יישום המלצותיה", זה המשפט.

<איילת ביגר: אז אנחנו רוצים להוריד את זה בעקבות מה שדובר פה.

<תומר קרני: אז הוא לא יעדכן אותה?

<תומר קרני: אם הוועדה תבקש עדכון, מפקד "גלי צה"ל" יגיד: אין לי פה - - -

<איילת ביגר: אנחנו כן צריכים להשאיר.

<מירב תורג'מן: אם הוועדה תבקש עדכון, מפקד "גלי צה"ל" יצטרך להעביר עדכון.

<תומר קרני: זה סעיף שהוא במקום לדעתי, רק הניסוח שלו לא.

<דפנה גלוק: אם ועדת הפיקוח מצאה ממצאים והמליצה המלצות ואז היא באה ואומרת למפקד "גלי צה"ל": בבקשה, תספר לי מה עשית, מפקד "גלי צה"ל" צריך לבוא ולספר לה מה הוא עשה.

<תומר קרני: אם ועדת הפיקוח מצאה שחסות מסוימת לא עומדת בכללים וביקשה אחר כך עדכון מה נעשה עם זה אז היא צריכה לקבל את העדכון על זה.

<דפנה גלוק: לא משנה, אבל ברגע שיש המלצה אופרטיבית ומבקשים דיווח על מה נעשה עם ההמלצה האופרטיבית מפקד "גלי צה"ל" יצטרך לדווח.

דוד צור: זה בסדר, איפה הבעיה?

דוד צור: לא צריכה להיות בעיה עם זה.

איציק שמולי: אין עם זה בעיה.

איציק שמולי: אבישי, תעלה להצבעה.

<אתי בנדלר: אז מה עולה?

<אתי בנדלר: נשאר כפי שזה?

<קריאה: מרוקנים את כל הוועדה ממשמעות.

<מיקי מירו: זה הופך אותה לוועדה חסרת משמעות.

דוד צור: עם כל הכבוד, אתם רוצים להיות ממונים, לא גורם מפקח, לפי התיקון הזה.

<תומר קרני: לא ממונים, רוצים שיהיה משמעות למילה פיקוח.

דוד צור: מה אתה רוצה, סנקציה על משהו?

<תומר קרני: לא, לא סנקציה.

<עידית צ'רנוביץ: לא, אנחנו רוצים שהוועדה תהיה כזו שמקבלת החלטות והיא לא בגדר ממליצה.

דוד צור: נאמר והתקבלה והוא משיג, אז יש לו היררכיה מעל.

<עידית צ'רנוביץ: ואם אין הסכמה ביניהם?

דוד צור: אז עם כל הכבוד יש לו היררכיה מעל.

דוד צור: לא גורם מתחרה אמור להיות גורם ממונה והוא מפקח.

דוד צור: יש פה עיוות.

<עידית צ'רנוביץ: אבל זה המצב כרגע, שהחוק אומר שוועדת הפיקוח בנויה מחברי המליאה.

דוד צור: לכן החוק הוא חוק מאוזן.

<דפנה גלוק: אז אפשר לתקן את החוק המקורי אבל כרגע זה המצב.

<עידית צ'רנוביץ: לנו יש אינטרס שהוועדה הזו תהיה בעלת משמעות ושהיא לא תהיה רק ועדה שממליצה ולעקר אותה מתוכנה.

דוד צור: אתם רוצים החלטה, אתם רוצים שתהיה לכם יכולת להחליט.

<עידית צ'רנוביץ: כן.

<מיקי מירו: את המילה "החלטה".

דוד צור: זו סנקציה, להורות אותם לא, להורות אותם כן.

<מיקי מירו: לא סנקציה.

<קריאה: לא סנקציה, החלטה ולא המלצה.

<תומר קרני: לא מדובר על סנקציה, השאלה מה קורה אם הוועדה מחליטה שחסות מסוימת שהיא דנה בה לא עומדת בכללים ומבקשת או מורה להוריד אותה, השאלה אם זה המלצה או החלטה מחייבת, זו שאלה.

<איילת ביגר: האם מפקד "גלי צה"ל" צריך לבוא ולהגיד: אוקיי, אז לא שידרתי את החסות?

<איילת ביגר: אני חושבת שזו החלטה שהיא מקובלת.

<אליהו פולק: אי אפשר להגיש ערר לוועדה, זה כבר החלטתם, עכשיו אתם גם רוצים שהוועדה לא תוכל להחליט כלום, אני לא יודע מי יהיה מוכן לשרת בוועדה כזו.

<דפנה גלוק: יש לנו הצעה, אתי.

<ירון דקל: אני מציע לא להכפיף את מפקד "גלי צה"ל" לרשות השידור.

<אליהו פולק: נכון, אבל כן לוועדה ציבורית חיצונית.

<דפנה גלוק: מכיוון שהסמכות של השר מלכתחילה היא לקבוע את סדרי העבודה והשר אינו קובע את הסמכות של הוועדה להמליץ או להחליט כך או אחרת, אני מציעה פשוט למחוק את הסיפה של סעיף (ו).

<דפנה גלוק: החל מ"ותמליץ על מניעת שידור נוסף" אני מציעה למחוק.

<דפנה גלוק: השאלה המהותית לא נפתרה פה, השאלה המהותית האם הוועדה רשאית להחליט או רק להמליץ לא נפתרה בשלב הזה, האמירה היא שבעצם השרים שקובעים את התקנות האלה, או השר שקובע את התקנות האלה, הוא לא זה שמוסמך להגיד לוועדה האם היא רשאית להמליץ או רשאית להחליט, הוא מוסמך לקבוע את סדרי עבודתה.

<דפנה גלוק: זה מה שאני מנסה לומר, והשאלה היא שאלה בפני עצמה והיא לא נפתרה.

<איילת ביגר: ואז מה התיקון ב-(ז)?

<לאה ורון: ההצעה שלך רק מחלישה עוד יותר.

<דפנה גלוק: לא, היא לא מחלישה את הוועדה, היא לא קובעת כלום לגבי הוועדה.

דוד צור: אני חושב שבגלל שהוועדה נקראת ועדת פיקוח יש פה רצון לקבל לוועדת הפיקוח סמכויות הרבה מעבר במובן הזה שיש רצון להחליט.

דוד צור: בסופו של דבר נוצר פה מצב שיכפיפו את מפקד "גלי צה"ל" לוועדת הפיקוח, ועדת הפיקוח יש לה אינטרסים גם מנוגדים.

דוד צור: בהנחה שאנשים הכי ישרים בעולם, הכי הגונים בעולם והם יהיו מה שנקרא "בונה פידה" זה לא הגיוני שבסוף ועדת הפיקוח תקבל החלטה שהיא החלטה פוסקת, ולכן כשמה כן היא, ועדת פיקוח.

דוד צור: אם צריכים - - -

<עידית צ'רנוביץ: אז מה משמעות הפיקוח?

<מיקי מירו: אז אולי לא צריך אותה?

דוד צור: רגע, שמעתי אתכם בסבלנות לא דיברתי.

<עידית צ'רנוביץ: הוועדה - - -

אבישי ברוורמן: תסלחי לי, הוא מדבר, הוא יסיים ואז תדברי.

דוד צור: לכן, אם נדרשת פה סמכות נוספת מעל לוועדת הפיקוח בהנחה שלא מגיעים להבנות, בסופו של דבר לדעתי הציר הזה שנקבע אם זה שר הביטחון או הפצ"ר קודם או כל אינסטנציה אחרת, אבל אי אפשר בסופו של דבר להשאיר את ההחלטה בידי ועדת הפיקוח שיש לה גם ניגוד אינטרסים, מה לעשות.

<ישי יודקביץ: מה שאני מבין, וההערה של משרד המשפטים מקובלת עלי וזו יכולה להיות בעיה משפטית פה, שהנושא הזה של מה תעשה הוועדה, המלצה, החלטה, דברים כאלה, השרים לא יכולים לקבוע בתקנות את הנושא הזה, של המלצה או החלטה, מאחר והשרים מוגבלים בחוק הראשי לקבוע רק את סדרי עבודת הוועדה ולא את סמכויות הוועדה.

<ישי יודקביץ: לכן צריך למחוק את סיפה סעיף (ו) ואת רישה סעיף (ז) ולהשאיר את הסעיף כפרוצדורלי.

<אתי בנדלר: אני חושבת שהרישה של סעיף (ז) זה חלק מסדרי עבודה, אני חושבת שאתה נותן לזה פרשנות מאוד מצומצמת.

<אתי בנדלר: לא צריכים לקחת את זה למקום רחוק מדי כי אם אתה אומר שסדרי העבודה זה רק אם הם יתייצבו בירושלים או בתל אביב ובאיזה שעה אז חבל על הזמן בכלל לשבת על התקנות.

<אתי בנדלר: ברור שכשאתה אמרת שכל התקנות בכל מקום שהיה קודם מה מותר ואסור זה חלק – זו פרשנות הרבה יותר רחבה.

<אתי בנדלר: אבל יכול להיות שבאמת אין מקום.

<אתי בנדלר: אני הייתי אומרת אולי למחוק "ותמליץ על מניעת שידור נוסף" אבל "ועדת הפיקוח תדווח לשר הביטחון, לראש אגף כוח אדם במטה הכללי, לפרקליט הצבאי הראשי ולמפקד גלי צה"ל על ממצאיה לגבי מידת התאמת.

<אתי בנדלר: .. ומסקנותיה".

<אתי בנדלר: "ועל מסקנותיה", בלי לקבוע כרגע אם זה בגדר המלצה או משהו.

אבישי ברוורמן: יפה.

<ירון דקל: זה אפקט ציבורי מאוד משמעותי, דבר כזה.

<ירון דקל: מאוד משמעותי.

<ירון דקל: איזה כוח שמדווחים לפצ"ר?

<ירון דקל: יש לזה כוח מאוד גדול.

אתי בנדלר: ואחר כך: "מפקד גלי צה"ל יעדכן את הועדה בדבר יישום מסקנותיה".

אבישי ברוורמן: אני רוצה שתקרא ראיון שלי ב"אל-מוניטור", ירון דקל, עם מזל מועלם לגבי חוסר המשילות הישראלי שנובע מהנושא חברי הכנסת שרצים ממקום למקום, קרא את זה בבקשה.

<ירון דקל: מאה אחוז, עד הישיבה הבאה.

דוד צור: לקחתי את זה אישית.

אבישי ברוורמן: לא, אתה לא אשם, אתה רק חלק ממערכת תמריצים.

אבישי ברוורמן: אסור שאנשים ישבו בכמה ועדות, הוא לא הדוגמה היחידה לחברי כנסת שעושים את זה.

<אתי בנדלר: "השיג המפקד על הממצאים או על המסקנות תקיים הועדה דיון על ההשגה תוך שלושים יום מיום שביקש זאת מפקד גלי צה"ל ודיווח על החלטות הועדה בהשגות האמורות ימסר לבעלי התפקידים", זה בסדר.

<ישי יודקביץ: זה בסדר.

אבישי ברוורמן: קרני, אי אפשר בלי קרני, מה קרה, קרני?

<תומר קרני: יש לנו עוד שני סעיפים: אל"ף, אני מניח שזה ברור שהדיון בהשגה של מפקד "גלי צה"ל" לא נכלל במכסת הדיונים קודם שצריכים לבקש פעם בחודש או פחות מזה.

אבישי ברוורמן: לא, לא.

אבישי ברוורמן: השכל הישר כבר לא קיים, כמה עורכי דין העולם צריך?

<תומר קרני: לגבי סעיף (ט).

<ישי יודקביץ: בסעיף (ט) הלכנו לפי ההערות של השר ארדן.

<תומר קרני: כן אבל חלקית, לא עד הסוף, משום שכאן מדובר שהפרוטוקול ינוהל בהתאם לכללים החלים אבל אנחנו ביקשנו שהחלות של הכללים שחלים על כלל ועדות מליאת רשות השידור תחול גם על הוועדה הזו.

<תומר קרני: זאת אומרת בכלל על כינוסה והחלטותיה יחולו הכללים החלים, רוב, קוורום.

<אתי בנדלר: אז מה אתה מציע?

<תומר קרני: אין לי בעיה עם הרישה, שיהיה כתוב שעל כינוסה והחלטותיה יחולו הכללים - - -

<אתי בנדלר: אנחנו לא יודעים מה זה.

<אתי בנדלר: תראה, יש בעיה לוועדה כרגע לאשר נוסח כשאנחנו לא יודעים מה המשמעות שלהם בכלל.

אבישי ברוורמן: עזוב אותי, עוד סעיף ועוד סעיף, אני כבר לא יכול, לא יכול יותר.

אבישי ברוורמן: רבותי.

<לאה ורון: היתה כבר הצבעה, סעיף 18 אושר.

<ירון דקל: נשארו סעיפים 19 ו-20, עוד שניים קצרים מאוד.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע, הייתי קורא את ההגדה של פסח, עד איפה זה הגיע?

<מיקי מירו: עוד הערה אחת, הערה אחרונה ודי.

<תומר קרני: הערה אחרונה, אני מבטיח.

<לאה ורון: לסעיף 18 שכבר אושר?

<תומר קרני: אני אמרתי לפני שהוא אושר.

<תומר קרני: אנחנו היינו רוצים להוסיף כאן גם אמירה שהוועדה לא אחראית לתוכן השידורים.

<תומר קרני: זה נכון שכתוב במקום אחר שבעל התשדיר הוא האחראי אבל זה מובן מאליו וצריך להיות ברור שהוועדה לא אחראית לתוכן של השידורים שמשודרים, היא מפקחת אבל היא לא אחראית.

אתי בנדלר: איך אפשר להניח, על סמך מה, שהוועדה אחראית לתוכן השידורים כדי לכתוב את זה?

אתי בנדלר: היא גם לא אחראית על השעה, בשביל מה?

אבישי ברוורמן: חבר'ה, מספיק עם הכסת"ח הזה, בשביל זה יש רק ראש אחד, משהו לא בסדר – להוריד את הראש לירון דקל, לא מעניין אותי שום דבר.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אתי בנדלר: תומר, אני לא מבינה את ההערה, כאילו איך אפשר בכלל לבוא למסקנה שאולי כן כדי לפטור?

אבישי ברוורמן: אתי, אני לא יכול יותר, כל אחד יתחיל לי פה וכו', כולם כסת"חים, יאללה, נו.

אבישי ברוורמן: רבותי, מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: רבותי, מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד – פה אחד

אבישי ברוורמן: בעד פה אחד.

אבישי ברוורמן: ירון, אתה חייב לי רק כל חודש פגישה.

<ירון דקל: פגישה ולקרוא את ה"אל-מוניטור".

אבישי ברוורמן: תודה רבה, להתראות, הישיבה נעולה.