ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 66, 2013-07-17 17:30

אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה לפתוח את הדיון, אני רוצה לפתוח את הדיון.

אבישי ברוורמן: קודם כל, טוב לראות אתכם.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שאנחנו נתקדם היום, יש מספר נושאים שצריך לקדם.

אבישי ברוורמן: יש מספר חילוקי דעות, אני מקווה שאנחנו נמצא את דרך המלך והפשרה.

אבישי ברוורמן: אדוני השר, אני מתחיל את הנושא הראשון.

אבישי ברוורמן: כמו שאתם יודעים, הייתה לנו דרמה מסוימת, גם בעבר.

אבישי ברוורמן: באמת חשבנו שהחדשות – הן בטח לא מושלמות – אבל מאוד חשוב שיהיה קול וביטוי לפריפריה כי עדיין לא כל הקול צריך לצאת מתל אביב ומירושלים, ובמקביל 100 עובדים מסורים וגם איכותיים שנמצאים שם, ימשיכו את עבודתם.

אבישי ברוורמן: בסופו של דבר הגעתי להסכמה עם שר התקשורת, למרות שאנשי האוצר ויוני בראשם לא כל כך התלהבו אבל לפעמים אפשר גם לכפות את כוחה של הכנסת.

אבישי ברוורמן: לא הזכרתי את שמה של יעל.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו נשלים את ההתחייבויות לחדשות המקומיות, יוני, ל-18.5 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: אדוני, אני חייב להעיר לפרוטוקול: ההסכמה על הכסף היא לא איתי.

גלעד ארדן: לי אין כסף והחוק הזה איננו שלי.

אבישי ברוורמן: רק אמרתי שבשיחה אתך.

גלעד ארדן: נאמר שהגעת איתי להסכמה.

גלעד ארדן: עוד יבוא היום ונבקש גם את הכסף שלך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, גם הייתה איזושהי סוגיה, הייתה פה בקשה – אני שואל גם את היועצת המשפטית – לנושא חדש.

אבישי ברוורמן: אתה מעלה נושא חדש?

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה להאריך בדברים – אתה העלית שזה נושא חדש.

אבישי ברוורמן: אני מבין שיש אנשים שרואים בזה נושא חדש.

אבישי ברוורמן: לי ברור - -

גלעד ארדן: מה נושא חדש?

אבישי ברוורמן: החדשות המקומיות.

אבישי ברוורמן: - - לי ברור דבר אחד: אם אני לא אקח על עצמי – מכיוון ששר התקשורת לא, שר האוצר לא – היום להעביר את זה, אז 100 אנשים ילכו הביתה מהחדשות המקומיות.

אבישי ברוורמן: לכן אני מקבל את הנקודה הזאת לגבי נושא חדש וזה צריך ללכת לוועדת הכנסת, כן?

איציק שמולי: זה לטובת העניין, שלא יהיה איזה הליך משפטי שבסוף ימנע את העניין הזה.

אבישי ברוורמן: בבקשה תסביר.

איציק שמולי: בדיון הקודם עלתה בקשה של נושא חדש.

איציק שמולי: השאלה עכשיו, גם מבחינת המהות וגם מבחינה משפטית, מה התוקף של זה?

איציק שמולי: מכיוון שאני מבין שהגיעו להסדר חדש, אבל אני חושב שגם - - -

אבישי ברוורמן: אתה מעלה את הדרישה לנושא חדש.

איציק שמולי: אני חושב שגם לטובת העניין, לטובת החדשות המקומיות, כדי שלא יתקעו את זה בהליך משפטי, כדאי לעבור דרך ועדת הכנסת.

<אתי בנדלר: אני אסביר את הבעיה, אדוני.

<אתי בנדלר: בישיבה הקודמת הובאה הצעה משולבת בפני ועדת הכלכלה, לפיה במסגרת התיקונים הכלולים היום בפרק התקשורת בחוק ההסדרים, שדנים בעצם רק בשלושה עניינים – אם אפשר לומר כך – וזה: הרחבת התחרות בפס הרחב, בטלפוניה הנייחת, חבילה צרה בטלוויזיה הרב-ערוצית והרחבת השידורים במערך עידן פלוס.

<אתי בנדלר: במסגרת זו ביקש שר התקשורת שני תיקונים נוספים.

<אתי בנדלר: האחר נגע להקמת שתי חברות חדשות לשידורי חדשות על-ידי הוט ויס והשנייה נגעה לחדשות המקומיות, והיא הארכת תוקף חוק אחר שדן בחדשות המקומיות עד ה-31 בדצמבר 2013, וזאת עד לכניסת התיקון שנוגע להקמת אותן חברות חדשות שיחויבו לשדר גם חדשות מקומיות.

<אתי בנדלר: לגבי ההצעה הזאת, ההצעה העיקרית, נטענה טענת נושא חדש, כידוע.

<אתי בנדלר: אדוני כתב מכתב לוועדת הכנסת כדי שתדון בטענה הזאת כפי שנדרש בתקנון, ולאחר מכן הייתה הסכמה – כך הבנתי – ללכת להליך חקיקה נפרד, דהיינו להניח הצעת חוק.

אבישי ברוורמן: אני התחייבתי לסיים אותו ב-31 באוגוסט - - -

גלעד ארדן: זאת הסכמה פה אחד – הפה של אבישי אמר ואני הסכמתי בלית ברירה.

גלעד ארדן: זאת הייתה ההסכמה.

<אתי בנדלר: זו הסכמה אדוני.

<אתי בנדלר: מבחינה משפטית זו הסכמה: הייתה הצעה והיה קיבול.

גלעד ארדן: מה הברירה שלי?

גלעד ארדן: אבישי משך את הבקשה לנושא חדש.

<אתי בנדלר: נשאר העניין של הארכת תוקף החוק שמדבר על חדשות מקומיות עד ה-31 בדצמבר, דבר שלמיטב הבנתי מחייב גם הוא להיעשות בהצעת חוק נפרדת.

<אתי בנדלר: כבר היום, בשעות הבוקר המוקדמות, פניתי ליועצת המשפטית של משרד התקשורת, גברת דנה נויפלד, לוודא שאכן המשרד מניח בהליך זריז ומהיר את הצעת החוק הזאת כדי שתאפשר לכנסת לקבל אותה בשלוש קריאות עוד לפני היציאה לפגרה.

<אתי בנדלר: הסתבר שהמשרד, כפי שאמר שר התקשורת כרגע, סבור שזה עניין של משרד האוצר, משרד האוצר סבור שזה עניין של משרד התקשורת, ולכן אף ממשרד ממשלתי לא מניח הצעת חוק.

<אתי בנדלר: הפתרון הוא לנסות להשחיל את זה שוב במסגרת חוק ההסדרים.

אבישי ברוורמן: אומר את זה בצורה יותר בוטה: לא שר האוצר ולא שר התקשורת מוכנים עכשיו לקדם את זה בצורה הזאת, ולכן - - -

גלעד ארדן: לא, לא.

גלעד ארדן: אני מאוד מצטער, אדוני.

גלעד ארדן: הבעיה כאן היא בעיה של כסף בלבד ושל כתיבת חוק.

גלעד ארדן: ראיתי אתמול ושמחתי מאוד שראשת מפלגת העבודה יחד עם חבר הכנסת רוזנטל יחד עם אדוני, מול סגן שר האוצר הגעתם לסיכום.

גלעד ארדן: הסיכום הזה, אני מברך עליו ואני מאוד שמח שהצלתם את החדשות המקומיות, באמת.

גלעד ארדן: עכשיו מה שנותר זה שמי שי לו את הכסף ומי הוא מחוקק יכתבו שניים-שלושה סעיפי חוק.

גלעד ארדן: היה לנו היום עומס אדיר במשרד עם כל מה שצריך לגמור פה על ה-DTT, אדוני יודע, ופשוט לא יכולנו להתפנות לעניין הזה.

גלעד ארדן: אנחנו תומכים בסיכום ובהחלט מברכים עליו.

אבישי ברוורמן: אני אגיד לכם את המצב שאני נמצא בו: שר האוצר לא יקדם את החוק, השר ארדן עסוק מכל הסיבות האמתיות ולא יקדם את החוק ולכן מה שהחלטתי לעשות, בגלל שאני לא מוכן ש-100 עובדים ילכו הביתה וייסגרו החדשות המקומיות בגלל שאף אחד לא מוכן לקדם את החוק - - -

גלעד ארדן: מה הבעיה שמישהו מהח"כים יציע את שני הסעיפים שנכתבו כבר במשרדי?

<אתי בנדלר: נכון, אפשר לעשות את זה, אדוני, במסגרת הצעת חוק פרטית שתקבל פטור מכל הקריאות על-ידי ועדת הכנסת.

אבישי ברוורמן: אבל זה אמרת לי - - -

<אתי בנדלר: לא, הצעת חוק פרטית אדוני.

<אתי בנדלר: לא במסגרת הצעת חוק ההסדרים.

גלעד ארדן: למה?

גלעד ארדן: מה הבעיה שאחד הח"כים ידרוש את זה כאן בחוק ההסדרים, ילכו לנושא חדש - - -

אבישי ברוורמן: אני צריך עורך דין שיעזור לי בנוסף.

אבישי ברוורמן: אני מוכן לשים הצעת חוק פרטית שלי, להעביר אותה מחר.

אבישי ברוורמן: תסבירי לי עכשיו: מה זה אומר שאני מציג הצעת חוק פרטית לאשר את ההשלמה ל-18.5 מיליון?

אבישי ברוורמן: מה זה אומר כרגע?

אבישי ברוורמן: מתי יצביעו על זה?

<אתי בנדלר: אדוני צריך להניח הקודם כל הצעת חוק פרטית, כפי שמניחים הצעת חוק פרטית, ולקדם אותה.

<אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, הממשלה כשהיא רוצה, היא יודעת להעביר אפילו תיקון לחוק יסוד בשלוש קריאות ביום אחד.

<אתי בנדלר: הצעת חוק פרטית אפשר גם להעביר בתוך שבוע, אם היא תקבל פטור מכל הקריאות.

<אתי בנדלר: אז זה עניין של רצון טוב ועניין של הליך ראוי – זה הכול.

<אתי בנדלר: אני מניחה שהכנסת כולה מעוניינת להאריך את תוקף החוק שמדבר על חדשות מקומיות ותתאחד בהליך הזה של התהליך המהיר.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני לא עורך דין אבל אני עושה דבר מאוד פשוט: דיברתי עם יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת לוין - - -

<לאה ורון: יו"ר הקואליציה שממלא את מקומו של היושב-ראש ועדת הכנסת.

אבישי ברוורמן: ממלא מקומו של צחי הנגבי, שילך להצביע עכשיו ואני מקווה שהקואליציה תקבל את עמדתי שזה לא נושא חדש, יחזור לכאן ואני אצביע כדי שהדבר הזה יגמר כאן ויבוא לציון גואל.

אבישי ברוורמן: אני צריך להצביע על זה?

<אתי בנדלר: אני צריכה קודם כל, אדוני, להכין מכתבך בשמך ליושב-ראש ועדת הכנסת ולהודיע לו על ההליך, להודיע לו שנטענה טענת נושא חדש על-ידי חבר כנסת שמולי ולהביא את המכתב הזה ליושב-ראש ועדת הכנסת ואז יכנסו את ועדת הכנסת.

אבישי ברוורמן: אני מבקש כרגע שתכתבי מכתב קצר, אני אבקש מיריב לוין לכנס בתוך כך בשעה הקרובה את ועדת הכנסת ואז, אחרי שידחו שזה נושא חדש, להביא את לנוסח כאן ואני אצביע על זה כאן כדי שהדברים יהיו.

אבישי ברוורמן: זאת ההצעה שלי.

<אתי בנדלר: דפנה, את רצית לדבר?

<אתי בנדלר: מה את אומרת?

<דפנה גלוק: מבחינת עמדת הממשלה, אם זה מגיע מחברי הכנסת זה ודאי לא עבורי לומר, אבל מבחינת עמדת הממשלה אנחנו הסכמנו, כמובן, לקיצור כל המועדים הנדרשים כדי להעביר את החקיקה הממשלתית, כי אנחנו גם חושבים גם כן שלא יהיה נכון להכניס את זה במסגרת הנוכחית.

<אתי בנדלר: בבקשה, גם עמדת משרד המשפטים - - -

אבישי ברוורמן: דעת ודעת – ובסוף שום דבר לא יקרה, אני כבר מכיר.

אבישי ברוורמן: אני לוקח את זה על עצמי.

אבישי ברוורמן: אחרי זה, אם יצטרכו עוד חקיקה פרטית, שיעשו פעם שנייה.

אבישי ברוורמן: אני צריך להצביע על זה?

אבישי ברוורמן: לא.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: אין על מה להצביע.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: תשלחי את המכתב.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו מתקדמים לנושא של התוכן.

אבישי ברוורמן: יש פה רק נקודה אחת לנושא של עידן פלוס - - -

גלעד ארדן: אם אני יכול לייעץ לאופוזיציה: הממשלה כבודה במקומה מונה, ואני חבר ממשלה, אבל אין שום דבר שמונע מיו"ר ועדה או מחבר כנסת לדרוש להוסיף סעיף חוק שהוא מציע אותו על גבי חוק או פרק, כל חוק, בטח כשזה עוסק בהסדרת שידורים, וחבר כנסת רוצה לדרוש שהממשלה תסדיר שידורים של חדשות מקומיות, זאת זכותה של הכנסת.

גלעד ארדן: אם ח"כ אחר חושב שזה נושא חדש, גם זו זכותו.

גלעד ארדן: ואם ועדת הכנסת קובעת שזה לא נושא חדש והממשלה לא התנגדה ולא גייסה את הקואליציה נגד זה, אז אולי זה הליך פחות נורמטיבי או פחות תקין, אבל הוא חוקי והכול בסדר.

גלעד ארדן: למה זה - - -

אבישי ברוורמן: השר הוא גם עורך דין, ולכן אני שמח - - -

גלעד ארדן: לא, לא עורך דין.

גלעד ארדן: סתם יש לי פה ניסיון.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לעשות את זה הכי פשוט.

אבישי ברוורמן: אתה אומר לי עכשיו שאני - - -

גלעד ארדן: לא, מה שאמרתם זה בסדר – אתה תביא את התיקון וחבר הכנסת שמולי יטען נושא חדש כדי שאם מישהו יעתור בעתיד לבג"ץ על אי תקינות ההליך - - -

אבישי ברוורמן: צריך את ועדת הכנסת או לא?

גלעד ארדן: כן.

אבישי ברוורמן: גמרנו.

אבישי ברוורמן: אני עושה את זה.

אבישי ברוורמן: רק הסברת מה שאני אעשה.

גלעד ארדן: כן.

אבישי ברוורמן: חשבתי שיש משהו חדש.

גלעד ארדן: לא, כי זה תאר כאילו נעשה פה משהו שמעולם לא קרה.

אבישי ברוורמן: חוקי, חוקי, חוקי.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אנחנו פותחים את הדיון - - -

<לאה ורון: רגע.

<לאה ורון: גברת בן גיגי ביקשה רשות דיבר בנושא ההצעה שמועלית עכשיו.

אבישי ברוורמן: נילי בן גיגי, איפה את?

אבישי ברוורמן: בבקשה להתקרב לשולחן.

<לאה ורון: תאפשרו לה בבקשה לשבת.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: זכות הציבור לדעת.

<נילי בן גיגי-וולף: הערה קטנה בעניין החדשות המקומיות: יש הוראה ברורה של היועץ המשפטי לממשלה לא להמשיך להזרים כסף ללא מכרז.

<נילי בן גיגי-וולף: במידה ותוארך הוראת השעה ללא מכרז – אנחנו נגיש עתירה לבג"ץ.

<קריאה: אתם נשמות, אתם.

אבישי ברוורמן: שמעתי, תודה.

אבישי ברוורמן: זכות הציבור לדעת, מה אני אעשה?

אבישי ברוורמן: רבותי, עם מיוחד זה העם היהודי.

אבישי ברוורמן: וגם הערבים מיוחדים במינם.

אבישי ברוורמן: מה אני יכול לעשות?

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לומר לכם שבנושא שהתקדם כאן יהיה דבר אחד שנצטרך למצוא לו פתרון – ואני בטוח שנמצא לו פתרון: הדאגה ליצירה הישראלית.

אבישי ברוורמן: הנושא הזה יעלה, יש פה גם הרבה אנשים שידברו.

אבישי ברוורמן: זה דבר חשוב שיעלה.

אבישי ברוורמן: אדוני השר, אתה פותח או דנה?

אבישי ברוורמן: עורכת הדין נויפלד, היום אנחנו נעשה את זה בזריזות: את תדברי לאט ובזריזות.

<דנה נויפלד: לאט, בזריזות, בשקט ובקול רם.

<דנה נויפלד: אנחנו רוצים להקריא כמה תיקונים שנשארו מהפעם הקודמת, כמה קצוות שנשארו פתוחים.

מיכל רוזין: רק תגידו לנו איפה אנחנו כדי שנתאפס.

<דנה נויפלד: זה הנוסח, מה שחברת הכנסת רוזין מחזיקה.

<דנה נויפלד: אבל, לצערי, בטעות שלחנו לא את הנוסח האחרון ויש שם טעויות הגהה, אז חגית תקריא את זה לאט ובקול צלול, את הנוסח כמו שהוא אמור להיות.

<דנה נויפלד: בסדר, אתי, אפשר?

אבישי ברוורמן: עורכת הדין נויפלד, עורכת הדין ברוק – קדימה.

<חגית ברוק: "(2) בסעיף 2 – (א) במקום סעיפים קטנים (א) ו-(ב) יבוא: "(א) השר ושר האוצר ימנו את הגורם המפעיל" – כאן יש שינוי מהנוסח שפורסם היום בצהריים, אז נא לשים לב – "השר רשאי להעניק לגורם המפעיל היתר הפעלה ולקבוע בו תנאים, בין היתר, בעניינים אלה: (1) אופן הפעלת תחנות השידור הספרתיות;" גם כאן יש טעות קטנה בנוסח, אז שימו לב, אנחנו מפצלים את כל מה שכתוב בפסקה (1) לשתי פסקאות.

<חגית ברוק: "(2) אופן מתן שירות הפצת השידורים וטיבו; (3) איסור בדבר התניית מתן שירות הניתן בידי הגורם המפעיל לפי חוק זה ברכישה או בקבלה של שירות אחר הניתן בידי הגורם המפעיל או בידי אחר או באי-קבלת שירות כאמור; (4) ערבויות שעל הגורם המפעיל להמציא לשם קבלת היתר הפעלה ולהבטחת מילוי תנאי ההיתר, והדרכים למימושן.

<חגית ברוק: ".

אבישי ברוורמן: חברה, אני ב-20:30 סוגר.

אבישי ברוורמן: אם לא נגיע ב-20:30 להצבעה – לא תהיה הצבעה.

אבישי ברוורמן: לכן, גברת נויפלד, אני מוכן גם 20:00.

אבישי ברוורמן: הלאה, אבל רק שנדאג ליצירה הישראלית, איפה אסף אמיר?

אבישי ברוורמן: רק שנדאג ליצירה הישראלית.

<חגית ברוק: גם בסעיף א1 יש שינוי קטן של נוסח בלבד לעומת מה שפורסם.

<חגית ברוק: "(א1) לא ימונה כגורם המפעיל גוף שמתקיים בו ערב תחילתו של חוק זה האמור בסעיף 13(ד)(1), פסקאות (א) עד (ח); השר רשאי, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת לקבוע תנאים".

<אתי בנדלר: את מתכוונת לערב תחילתו של חוק ההסדרים?

<איתי עצמון: 1 באוגוסט?

<דנה נויפלד: כן.

<דנה נויפלד: מה הבעיה?

אבישי ברוורמן: יש בעיה?

אבישי ברוורמן: מה הבעיה?

<דנה נויפלד: זאת הבעיה?

<חגית ברוק: העברנו את הביטוי "ערב תחילתו של חוק זה" לאמצע של המשפט, כי אחרת זה בלבל.

<דנה נויפלד: אנחנו נסביר, בסדר?

<חגית ברוק: אני אקריא עוד פעם.

<חגית ברוק: "(א1) לא ימונה כגורם המפעיל גוף שמתקיים בו ערב תחילתו של חוק זה האמור בסעיף 13(ד)(1), פסקאות (א) עד (ח)".

גלעד ארדן: נראה לי שיותר חכם להסביר קודם מה אומר הסעיף, מה מהותו – ואז להקריא.

גלעד ארדן: אז זה יסתדר לאנשים מתוך ההסבר.

<דנה נויפלד: בסדר, אין בעיה.

<דנה נויפלד: נעשה את הפוך – גם בסדר.

<דנה נויפלד: לתיקון שהבאנו היום יש שתי מטרות - - -

אבישי ברוורמן: רק תקראי, כדי שיגידו שקראנו.

<דנה נויפלד: השר הציע הפוך – אני אסביר ואז - - -

אבישי ברוורמן: אני עדיין היושב-ראש עדיין – השר יקבל את עמדתי, כמו שקיבל בהגדרה אחרת.

אבישי ברוורמן: תגמרי לקרוא ואז תסבירי כדי שנגמור את הקראה ולא יגידו שלא קראנו.

<חגית ברוק: "השר רשאי, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת לקבוע תנאים לקבוע תנאים והגבלות נוספים לעניין מינוי של הגורם המפעיל ולעניין פעילותו, בין היתר, בעניינים אלה:".

<חגית ברוק: כאן כבר הקראנו, אז אני חושבת שאין צורך לקרוא שוב, למעט פסקה (3) שנמחקה והעברנו אותה לתוך סעיף קטן (א).

<אתי בנדלר: עכשיו תסבירי מה השינוי בקונספט לעומת מה שהיה בדיון הקודם בוועדה.

<דנה נויפלד: הוספנו כאן שני דברים: ראשית, לגורם המפעיל יינתן היתר הפעלה שייקבעו בו כל מיני תנאים, בין היתר, מנויים כמו שחגית הקריאה, גם בעניין אופן ההפעלה של התחנות, גם בעניין מתן השירות וגם בעניין איסור בדבר התניית שירות בשירות.

<דנה נויפלד: הכוונה היא שלאחר שייבחר אותו גורם מפעיל, יהיה בצד זאת גם אישור הפעלה או היתר הפעלה שייקבעו בו תנאים רגולטוריים לאופן מתן השירות.

<דנה נויפלד: לדוגמה: אם צריך, אופן פריסת האנטנות על מנת לוודא שיש שירות לכל, לעניין איכות וטיב השירות שאמור לספק אותו גורם פרטי.

<דנה נויפלד: ההיתר הזה נועד להסדיר את כל התנאים לפיהם יפעל אותו גורם מפעיל.

נחמן שי: מי מפקח על ההפעלה, משרד התקשורת?

<דנה נויפלד: משרד התקשורת.

<דנה נויפלד: את התיקון השני אנחנו מציעים בעקבות דיון שהתקיים וההערות של היועצת המשפטית לוועדה.

<דנה נויפלד: קודם כל, קיבלנו את הערתה של היועצת המשפטית והוספנו את אישור ועדת הכלכלה ביחס - - -

<אתי בנדלר: אני הערתי את תשומת לב הוועדה שקיבלה את העמדה הזו.

<דנה נויפלד: אנחנו הוספנו לבקשתך את אישור הוועדה.

<דנה נויפלד: אני חושבת שנכון יותר להוסיף את אישור הוועדה רק לתקנות לפי סעיף קטן (1), כי רק פסקה (1) מדברת על הגבלות של בעלויות צולבות.

<אתי בנדלר: ומה עם העיסוק האחר של הגורם בחו"ל?

<דנה נויפלד: השני הוא כוונה של ניגוד עניינים – זאת לא הכוונה - - -

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה בדיוק הנושא שצריך להיות באישור הוועדה.

<דנה נויפלד: אז האישור יישאר כמו שהוועדה ביקשה, כמו שהיועצת המשפטית הציעה.

<אתי בנדלר: אני גם סבורה שצריך להוסיף את מה שמנוי בסעיף קטן (א)(3), העניין של איסור בדבר התניית מתן שירות הניתן בידי הגורם המפעיל לפי חוק זה ברכישה או בקבלה של שירות אחר הניתן בידי הגורם המפעיל או בידי אחר או באי קבלת שירות כאמור.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת למה צריך לקבוע את זה בכלל בהיתר.

<אתי בנדלר: מדוע זה לא נקבע מלכתחילה כאיסור בחוק עצמו: איסור התניית שירות בשירות?

<אתי בנדלר: ואם כבר רוצים שזה לא יקבע בחוק – זה צריך להיות באותן תקנות באישור ועדת כלכלה ולא בהיתר.

<דנה נויפלד: יש מקרים שבהם מותר להתנות שירות בשירות.

<דנה נויפלד: גם היום, לפי סעיף 6 לחוק התקשורת, יש אפשרות לחרוג ולהחריג.

<דנה נויפלד: זאת אומרת יש כלל של אי התניית שירות בשירות ואולם ניתן לחרוג מזה ולכן הכנסנו את זה לכאן.

<אתי בנדלר: לכן אני חושבת שהכלל צריך להיות אותו דבר: איסור התניית מתן שירות בשירות אחר צריך להיות בחוק, ואפשר להתיר את זה בחקיקת משנה.

<דנה נויפלד: בשידורים יש החרגה ספציפית לעניין של חבילות, הרי ככה מוכרים חבילות - - -

אבישי ברוורמן: אתם מגיעים לפתרון?

גלעד ארדן: אולי תסבירו גם לי מה המקרה, כדי שנבין מעבר לאיזה חוק ולסעיף מה רוצים להשיג.

<דנה נויפלד: הרעיון, באופן עקרוני, שלא יתנו רכישה של ערוץ אחד בשני.

<דנה נויפלד: זאת הכוונה בהתניה.

<דנה נויפלד: או לדוגמה, ערוץ שהוא במנוי ביחד עם ערוץ אחר שהוא בדמי מנוי.

<דנה נויפלד: הכוונה היא לנתק כדי שלא תהיה התניית שירות בשירות.

<דנה נויפלד: אבל יש פעמים - - -

גלעד ארדן: שהגורם המפעיל לא יתנה את זה.

<דנה נויפלד: נכון, שהגורם המפעיל לא יעשה את זה.

<דנה נויפלד: אבל יכול להיות שיש מקרה שמוצדק לעשות את זה.

אבישי ברוורמן: תני לנו דוגמה שגורם מפעיל נוכחי שיקנה ערוץ – תני לי דוגמה מהמקרה הזה למרות - - -

<דנה נויפלד: אין לי דוגמה.

גלעד ארדן: זאת אומרת, אנחנו רוצים לאפשר לחברה שרוצה למכור חבילת ערוצים, לא לקנות רק אחד מהם אלא שניים או שלושה ביחד.

<דנה נויפלד: צריך לבדוק באילו תנאים אפשר לעשות את זה.

גלעד ארדן: אני שואל אם זאת הכוונה?

<אתי בנדלר: לא, להתנות את השירות שלו כמפעיל תחנות השידור בשירותים אחרים – זו הכוונה.

גלעד ארדן: למה שאני ארצה לדרוש דבר כזה?

אבישי ברוורמן: אחת הבעיות שנתקלתי בה בניסיון שלי, שחלק מהדיונים בוועדות הופכים להיות דיונים בין יועצות ויועצים משפטיים ואף אחד לא מבין, ובסוף יש חוק.

אבישי ברוורמן: השאלה היחידה היא - - -

<דנה נויפלד: איך תהיה לנו פרנסה אם כולם יבינו?

אבישי ברוורמן: קחי את חמשת השחקנים שנמצאים כאן, תני לי דוגמה על חמשת האנשים שעל הפרק, כולל אנונה – זה השישי – ותני לי דוגמה של מקרה שאני אבין מה קורה כאן.

<יעל מבורך: אם אני מבינה, החשש שעולה פה מהסעיף הוא שיהיה גורם מפעיל פרטי שיהיה לו אינטרס, נגיד שאתה יכול לראות עכשיו ערוצים בטלוויזיה הדיגיטלית רק אם קנית ממני חבילה ב-100 שקלים.

<יעל מבורך: הוא לא ייתן לך לקנות ערוץ בודד, הוא יעשה קשירה עסקית שתנצל את הכוח שלו כגורם מפעיל ברכישה של השידורים.

<יעל מבורך: החוק נותן סמכות לשר לאסור דברים מהסוג הזה.

גלעד ארדן: להתיר חריג.

<יעל מבורך: לא, נתן הוראות למנוע דבר כזה.

<יעל מבורך: השאלה שעומדת לפתחכם היא: האם לדרוש פיקוח פרלמנטרי או שאולי בסמכות הממשלה, קרי השר.

<יעל מבורך: זאת הדילמה שמונחת לפתחכם.

אבישי ברוורמן: אתי, תקשיבי, יעל הסבירה את זה עכשיו יפה מאוד.

אבישי ברוורמן: השאלה כאן היא לגבי פעולות שיש בהן אלמנט של שימוש בכוח מונופוליסטי מסוים, האם הכנסת תעשה את האיסור הזה או רק הרגולטור?

אבישי ברוורמן: יעל, תסבירי עוד פעם.

<דנה נויפלד: הכנסת עושה את זה.

<דנה נויפלד: הכנסת קובעת דבר שצריך לתת עליו את הדעת, היא אומרת - - -

גלעד ארדן: לא, היא רוצה שגם בפועל - - -

<אתי בנדלר: השאלה היא מה ברירת המחדל, אדוני השר?

<אתי בנדלר: האם ברירת המחדל היא שאם לא תהיה התייחסות לכך בהיתר להפעלה, הגורם המפעיל יוכל להתנות מתן שירותים, או שברירת המחדל תהיה כפי שנמצא היום בחוק התקשורת, שלא תהיה התניית שירות בשירות, אלא אם כן זה יותר.

<אתי בנדלר: אם זה יותר – השאלה באיזו דרך זה יותר?

גלעד ארדן: אני אגיד לך את עמדתי, אני לא יודע אם כך זה מנוסח – אם היועצת המשפטית של משרדי תקשיב אז אולי זה יעזור – הקונספט הכללי הוא שאנחנו רוצים לקדם תחרות לכבלים וללוויין.

גלעד ארדן: העובדה היא שכל עוד הכנסת או אני או משרד התקשורת לא החליטו אחרת, הכבלים והלוויין הם גם הפלטפורמה ויש להם עליה גם ערוצים שלהם.

גלעד ארדן: כשאתה רוצה עכשיו להביא מתחרים חדשים לשוק כדי שיתחרו בהם, השאיפה היא שכללי המשחק שתחיל על השחקנים החדשים יהיו קרובים ככל שניתן לשחקנים הקיימים.

גלעד ארדן: אם אצלם הכלל הוא: אסור, אלא אם כן השר התיר – גם פה הייתי רוצה שזה יהיה אסור, אלא אם השר התיר.

גלעד ארדן: אני לא יודע מה קיים, לכן אני שואל את היועצת המשפטית: האם זאת ההשוואה שניסו לעשות?

גלעד ארדן: פה אני גם פונה אליך ומבקש או מציע שאם זה לא קיים לגבי הוט ויס, שהסמכות של השר לבלום אותם או לא לבלום אותם לא מצריכה עכשיו להמתין בתור לוועדת הכלכלה – לא הייתי רוצה שדווקא אצל השחקנים החדשים זה יקרה.

<אתי בנדלר: אז מה התשובה דנה?

<דנה נויפלד: ברירת המחדל היא - - -

<אתי בנדלר: אני מוכנה שאותו עקרון יהיה.

אבישי ברוורמן: אותו עקרון, עקרון השוויון, הסימטריה וכולי.

<דוד קובנסיאנו: יכול להיות שאני טועה אבל אני מבין את הסעיף אחרת.

<דוד קובנסיאנו: בסופו של דבר השירות שנותן הגורם המפעיל זה שירות של הפצת שידורים.

<דוד קובנסיאנו: לדוגמה, אם למפעיל יש מפעל לבטון, אז הוא לא יתנה מכירת שקי מלט תמורת האפשרות לעלות על הפצת השידורים.

<דוד קובנסיאנו: מה עולה על גבי המערך הזה?

<דוד קובנסיאנו: רישיונות לשידורים, להם יש בחוק התקשורת את סעיף 4ז שמדבר על התניית שירת בשירות.

<דוד קובנסיאנו: לכן הדבר היחיד שעבורו הסעיף הזה בא הוא שאותו גורם מפעיל, במנותק מהרישיון שלו לשידורים, כי ההיתר שלו זה רק היתר להפיץ את השידורים, לא יתנה אם יש לו מפעל אחר, אבל זה לא קשור לשידורים – היתר ההפעלה הוא רק להפיץ את השידורים.

<דנה נויפלד: זה גם וגם.

<דוד קובסיניאנו: יש את הסעיף שמדבר על רישיון לשידורים לפי חוק התקשורת.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו צריכים תשובה כי אנחנו רוצים להתכנס.

אבישי ברוורמן: השאלה ששאל השר ארדן מקובלת עלי.

אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים סימטריה לקיימים ולנכנסים.

<דנה נויפלד: בנוסח של חוק התקשורת היום ברירת המחדל היא שאסור להתנות שירות בשירות.

<דנה נויפלד: לכן גם כתבנו את זה, כי כתוב איסור בדבר התניית מתן שירות בשירות.

<דנה נויפלד: אנחנו התכוונו להתניית שידורים וגם, כמו שדודו אמר, אפשר להתנות את זה בדברים אחרים, בשירותים אחרים שנותן אותו גורם מפיץ.

גלעד ארדן: טריפל סלולר שלו: אם הוא חברת סלולר, של יתנה את רכישת הערוצים ברכישת סלולר.

<דנה נויפלד: ברירת המחדל היא אותה ברירת מחדל:

<דנה נויפלד: להתחיל מאיסור ואז לאשר - - -

<אתי בנדלר: אז לשנות את הנוסח כך שברירת המחדל תהיה בדומה - - -

<דנה נויפלד: אבל אני מבקשת שאם זה כמו בסעיף 4ז, שיהיה אותו חופש רגולטורי.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, שיש בידו של השר לחרוג מהכלל ולא להכניס שום דבר אחר חוץ מזה.

<אתי בנדלר: בסדר.

<אתי בנדלר: החריגה תהיה שהשר רשאי לתת היתר.

<הילה שמיר: יש פה מונח חדש שנכנס לתיקון הזה והוא "היתר הפעלה".

<הילה שמיר: רציתי להבין אם זה שינוי קונספציה מהשינוי הקודם שהוצע, שמאפשר הפרדה של הבעלות מהשימוש במערך או שהיתר הפעל הוא היתר שאמור להיות היתר לבעלים.

<דנה נויפלד: לא הגענו לסעיף שאומר מה הדבר שאותו אפשר להעביר.

<דנה נויפלד: כשנגיע לזה, את תראי שנסביר מה אפשר להעביר.

<דנה נויפלד: מי שיפעיל את המערך – בין אם זה בעלות ובן אם לאו – צריך לקבל היתר הפעלה.

<דנה נויפלד: יכול להיות שהתנאים יהיו שונים, תלוי מה יועבר.

<הילה שמיר: זאת אומרת שיכול להיות מצב שבו יש מישהו שהוא הבעלים של המערך וגורם אחר שהוא המפעיל?

<דנה נויפלד: יכול להיות.

<דנה נויפלד: תיאורטית – כן.

<לילך טל: דובר כאן כרגע על עקרון השוויון וסימטריה מול המפעילים החדשים.

<לילך טל: אנחנו מבקשים, אם ככה, מאחר ולנו בהוט יש בחקיקה הראשית, בניגוד למה שיש ביס, אנחנו מבקשים שדרישת הישראליות תושווה גם כן למפעיל שהוא בפלטפורמה החדשה וגם להוט, שהיא בחקיקה ראשית, לתת סמכויות לשר.

<לילך טל: השר לקח לעצמו סמכויות, אנחנו מכבדים את זה, גם לפלטפורמה הזאת, גם ביס בתקנות – אנחנו מבקשים להשוות את אותה דרישת ישראליות לאחזקות.

אבישי ברוורמן: הרן, אתה יכול להתייחס לנושא?

<הרן לבאות: אני יכול לטעון נושא חדש?

חנא סוייד: זה במודה, זה טרנד.

אבישי ברוורמן: לילך העלתה נושא.

אבישי ברוורמן: האם הוא רלוונטי או לא רלוונטי?

אבישי ברוורמן: התשובה – דנה, הרן, מה אתם אומרים בנושא?

<דנה נויפלד: היא מדברת על משהו אחר, היא לא מדברת על זה.

<דנה נויפלד: היא מדברת על סעיף תיקון לחוק התקשורת.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני רוצה - - -

אבישי ברוורמן: מזמן לא ראיתי אותך, רוברטו.

רוברט אילטוב: כי אני בארבע ועדות – צריך לשכפל אותי.

אבישי ברוורמן: אני אומר לך שזה עוד אחד הפגמים של הכנסת – כשגלעד ואני נהיה בעמדות יותר בכירות ננסה לשנות את זה.

חנא סוייד: הוא יודע מתי להגיע.

<דנה נויפלד: לא הבנתי מה השאלה של אדוני אבל אני אנסה להסביר למה לילך ביקשה, אם אתם רוצים.

אבישי ברוורמן: השאלה אם זה רלוונטי עכשיו או לא?

אבישי ברוורמן: מה לעשות עם זה?

<לילך טל: זה רלוונטי, כי אנחנו מדברים על סמכויות של השר לקבוע בתקנות את הכללים ואת התנאים, ולכן אנחנו מבקשים להעביר לשר את הסמכויות.

<לילך טל: זה תיקון קטן, לא תיקון של מדיניות.

<לילך טל: זה תיקון שמשאיר בסוף לשר את הסמכות.

<לילך טל: וכמו שתהיה לו סמכות בפלטפורמה החדשה – כך שתהיה לו גם - - -

<רון אילון: מעודד עליה.

גלעד ארדן: במקרה הזה אין קשר למה שאמרת – הוא כבר עשה עליה.

גלעד ארדן: אם אדוני רוצה, אני אסביר מה הבקשה שלהם, אני לא בטוח שזה היה מובן: קודם כל, זה לא נאמר עכשיו בעיתוי הנכון, אבל בסדר.

גלעד ארדן: אומרת חברת הוט – היא פנתה כבר למשרד ואני אמרתי שאשאיר את זה להחלטת הוועדה – התיקון הכולל מטרתו לייצר תחרות לנו ולחברת יס.

גלעד ארדן: כלומר, להכניס מתחרים חדשים, בין אם זה הפחתת הכנסות שלהם בחבילה הצרה, בין אם זה על-ידי ה-DTT, בין אם זה על-ידי השוק הסיטונאי שאמור, בעזרת השם, להפחית בהכנסות שלהם מתשתית האינטרנט.

גלעד ארדן: ולכן זה יחייב אותם להשקיע השקעות חדשות כדי להישאר עם כושר תחרות.

גלעד ארדן: כדי להשקיע השקעות חדשות, הם צריכים לגייס כסף.

גלעד ארדן: היום, מבנה הבעלות שהחוק קובע לגבי יס מצריך מינימום של בעלים ישראליים שהוא נמוך יותר מהמינימום שמחויב בחברת הוט - - -

<לילך טל: לא, הוא זהה.

<לילך טל: רק שאצלנו זה בחקיקה ראשית וביס זה בתקנות.

גלעד ארדן: אני יכול לקבל היום החלטה כשר תקשורת לגבי יס להפחית את אחוז הבעלות הישראלית ובכך לאפשר ליס לגייס משקיעים זרים כדי להשקיע בתשתית של יס.

גלעד ארדן: לגבי הוט אני לא יכול לקבל את ההחלטה הזו אלא זה צריך לבוא לכנסת.

גלעד ארדן: אומרים בהוט: תשווה את זה כך שהסמכות תהיה בידיך, ואם תקבל את ההחלטה לגבי יס – אז תהיה החלטה של רגולטור ולא של כנסת.

גלעד ארדן: אני משאיר את זה לשיקול דעתה של הוועדה.

<לילך טל: אנו אומרים את זה כאן כי גם לפלטפורמה החדשה שנבנית במערך ניתנת אותה סמכות לשר.

אבישי ברוורמן: דנה, מה את אומרת בנושא?

אבישי ברוורמן: דעתך חשובה לי.

<דנה נויפלד: הסעיף שלילך מבקשת לתקן הוא לא חלק מהתיקון והוא לא קשור במישרין לתיקון המובא.

<דנה נויפלד: זה תיקון בנושא שמפריע להוט, אבל הוא קשור - - -

רוברט אילטוב: אבל אם אין התנגדות של השר - מה הבעיה?

<דנה נויפלד: אני לא אמרתי שיש בעיה.

<אתי בנדלר: זה קשור לתיקון הנוכחי?

<אתי בנדלר: איך זה מתקשר לתיקון החוק הנוכחי?

רוברט אילטוב: זאת פעם ראשונה שהוועדה דנה בסוגיות כאלו?

<אתי בנדלר: בכל פעם מחדש אני חושבת ומעירה שלא ראוי לחרוג מגדר הנושא.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת אם יהיה מי מחברי הכנסת שיטען כאן נושא חדש או מי מנציגי הממשלה, אבל זה ממש לא קשור לנושא הזה, ממש לא קשור בכל דרך שהיא.

רוברט אילטוב: כל הוויכוח גם בנושא ערוץ 10 היה סביב נושא חדש אבל אנחנו בסופו של דבר דנו.

רוברט אילטוב: אם יש עכשיו דיון – מן הראוי שגם על זה אפשר היה לדון.

אבישי ברוורמן: אתי, השאלה היחידה בפני היא: האם את רוצה שאנחנו נוסיף כאן במסגרת שוויון, כי על זה מדובר, את התיקון הזה?

<אתי בנדלר: ייתכן שיש לו מקום, אדוני.

אבישי ברוורמן: עצתך מקובלת עלי.

אבישי ברוורמן: מה שתגידי.

<אתי בנדלר: אני יכולה לומר שאני לא מסוגלת לבחון בצורה כזאת את המשמעות של כל התיקונים ששולפים מהשרוול ושאינם קשורים לנושא הזה.

אבישי ברוורמן: במושב הבא נוכל לעשות את זה?

<אתי בנדלר: אם תהיה הצעת חוק.

<אתי בנדלר: ייתכן שזה תיקון ראוי – לי אין עמדה בעניין.

אבישי ברוורמן: אני לא אפעל במקום כאן – עשיתי דברים והלכתי נגד דעתה של הגברת בנדלר, אמרתי בהתחלה, לגבי התעסוקה של 100 עובדים בחדשות המקומיות –בנושאים האלה שאין בהם איזו דחיפות מידית, אני לא אפעל מול שיקול דעתה של המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת.

<אתי בנדלר: תודה אדוני.

<אתי בנדלר: אני חוזרת ואומרת: ייתכן שהתיקון ראוי, אבל אני באמת לא מסוגלת לבחון עכשיו מה המשמעות שלו כדי להביא את זה בפני חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: אז אנחנו נדון בזה במועד מאוחר יותר.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אני רוצה להגיש הסתייגות.

<אתי בנדלר: הסתייגות שמה?

רוברט אילטוב: אני רוצה להעלות תיקון.

גלעד ארדן: אי אפשר להגיש הסתייגות בלי שהצביעו ונדחתה ההצעה.

<אתי בנדלר: קודם שתהיה הצעה ואז אם היא לא תתקבל - - -

רוברט אילטוב: אני אגיש הצעה בכתב.

<אתי בנדלר: מתי?

<לאה ורון: אדוני יודע שהדיונים על הצעת חוק התקשורת מסתיימים היום?

רוברט אילטוב: עוד רבע שעה זה יוגש לכם.

<מיכל פליישר: היות והדברים באמת מתקשרים לעולם התשתיות וההשקעות, כפי שרמז השר, אני רוצה להעיר – אנחנו נדרשים, כפי שעלה בדיונים בתחילת הדיון בחוק ההסדרים - - -

אבישי ברוורמן: אל תהיי עייפה – עוד הלילה ארוך.

<מיכל פליישר: חבר הכנסת אילטוב, אנחנו זקוקים לך.

רוברט אילטוב: שלום לכולם, לכל מי שלא אמרתי לו שלום.

<מיכל פליישר: אני רוצה להעיר לגבי שני נושאים, עורכת הדין בנדלר, אחד הוא לגבי - -

אבישי ברוורמן: עורכת הדין בנדלר איננה כרגע.

<מיכל פליישר: - - אחד הוא לגבי חשיבות הדברים והשני הוא לגבי העובדה שאנחנו חושבים שהדברים קשורים בטבורו של החוק הנוכחי.

<לאה ורון: תחזרי בבקשה על הבקשות שלך.

<מיכל פליישר: בנושא שהועלה, בקשתה של הוט היא בסך הכול להשוות מבחינה תחיקתית ולא מהותית את מעמדה למעמדם של בעלי רישיונות אחרים.

<מיכל פליישר: בכל חוק התקשורת כולו, בעל הרישיון היחיד לדרישת הישראליות, אם אני לא טועה – דנה, תקני אותי – נדמה לי שאחוז הישראליות שלו, 26%, קבוע בחוק התקשורת.

<מיכל פליישר: כשמחפשים את אחוז הישראליות בחברת יס, מוצאים את זה בתקנות.

<מיכל פליישר: כל מה שאנחנו מבקשים זה להעביר את הפרוצדורה מחקיקה לתקנות.

<מיכל פליישר: למה נזכרנו בזה עכשיו?

<מיכל פליישר: לא בכדי, משתי סיבות, אחת מהותית והשנייה משפטית.

<מיכל פליישר: הסיבה המהותית היא שהנושא של הבעלויות, יודעים את זה גם בעלי רישיונות אחרים, מכביד על גיוס כספים ועל הדינמיות של החברה בעולם של השקעות ותשתית וקידום ורוחב פס ומהירויות ודברים נוספים ששוחחו עליהם כאן.

<מיכל פליישר: הנושא השני – כשבאנו לבחון את הפלטפורמה של עידן פלוס, גם אנחנו מצאנו, כשקראנו את הדברים עוד בטרם השר דיבר כאן, שהולכים לכיוון של פלטפורמה רב-ערוצית מתחרה, ולכן הרשינו לעצמנו לקרוא את כל הצעות שמונחות גם בפרספקטיבה של שוויון.

<מיכל פליישר: היות ולגבי מי שיהיה בעלים או יפעיל את המערך נקבע שהשר יקבע בתקנות את הכללים והמגבלות – אנחנו מבקשים לנצל את ההזדמנות ולהסדיר את הנושא גם בענייננו.

איציק שמולי: אני מאמין שגם ליס יש מה לומר.

חנא סוייד: אני חושב שיש שני עניינים כאן:

חנא סוייד: אחד מהותי ואחד פרוצדורלי.

חנא סוייד: המהותי הוא שכל הכניסה וכל הנושא הזה הוא יצירת שוויון בין המפעילים ובין השחקנים השונים.

חנא סוייד: כאן מדובר על מה שנקרא צדק רוחבי או אופקי בין שני הגופים העיקריים שקיימים היום – הוט ויס – כאשר דובר מבחינה מהותית ל יצירת הצדק האנכי, שזה להכניס עוד שחקנים אחרים.

חנא סוייד: אני חושב שמהבחינה הזו זה צודק בהחלט.

חנא סוייד: העניין הפרוצדורלי הוא העניין של נושא חדש או לא נושא חדש.

חנא סוייד: זה כבר סיפור אחר כי אני לא רואה כאן מניעה מבחינת התוכן והמהות לקבל את העניין.

חנא סוייד: אבל הפרוצדורה יכולה לקטול את זה ולהרוג את זה.

אבישי ברוורמן: אנחנו באותו נושא?

רוברט אילטוב: כן, אנחנו באותו נושא.

אבישי ברוורמן: באותו נושא.

אבישי ברוורמן: ההסתייגות של מר אילטוב לגבי - - -

רוברט אילטוב: זה לא נושא חדש - - -

<מיכל פליישר: ניסיתי לשכנע שזה לא נושא חדש וגם שזה נושא חשוב ומהותי.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין בנדלר, עברנו כמה אירועים מאוד סוערים, גם אני פה הולך בשביל העובדים בצורה קצת שונה.

אבישי ברוורמן: השאלה היחידה שלי עכשיו, למרות הלחץ שיש לך על המוח העצום שלך, האם הרעיון הזה - - -

<אתי בנדלר: לחץ תוך-מוחי.

אבישי ברוורמן: הלוואי והיו רבות כמותה וכמו לאה בישראל ובכנסת ישראל.

אבישי ברוורמן: האם ההצעה של לילך טל – בואי ננשום עמוק רגע, נעשה מדיטציה ונחשוב יחד – האם הרעיון של השוויון שנמצא כאן, כי כל הנושא שהעלתה עורכת הדין נויפלד בא לתת שוויון לנכנסים כלפי הקיימים, מכיוון - - -

<אתי בנדלר: דנה, מדובר כאן בשוויון?

<אתי בנדלר: אני לא מכירה את הנושא - - -

גלעד ארדן: לא שואלים אם זה רלוונטי להצעת החוק, שואלים אם - - -

<דנה נויפלד: אני אסביר עניינית, אין לי בעיה.

אבישי ברוורמן: דנה, אני לא בקי כמותכם, אבל כל הרעיון פה הוא עקרון השוויון שאומר, אמר השר, אלו שנכנסים יקבלו אותו יחס כמו הקיימים.

אבישי ברוורמן: עכשיו גברת טל העלתה את הנושא שבהזדמנות זו צריך ליצור שוויון בין שני השחקנים הוותיקים.

אבישי ברוורמן: האם זה נכון לעשות את זה כאן?

אבישי ברוורמן: לא נכון?

אבישי ברוורמן: האם זה נושא חדש?

אבישי ברוורמן: אני רוצה להתקדם.

<דנה נויפלד: עניין של נושא חדש זה לא ענייני – זה עניין של חברי הכנסת.

<דנה נויפלד: אני אענה לגופם של דברים: צודקת לילך במובן זה שיש פה חריג למקום שבו קובעים את שיעור הישראליות.

<דנה נויפלד: שאלת שיעור הישראליות של המחזיק בבעל רישיון היא שאלה שנדונה לאורך כל חייהם של כל בעלי הרישיונות לפי חוק התקשורת.

<דנה נויפלד: צודקת כשהיא אומרת שעליהם מוטל נטל מוגבר, שהקביעה לגבי שיעור הישראליות המזערי שצריך להיות בבעל רישיון לשידורי כבלים נקבע בחקיקה, להבדיל מכל בעלי הרישיונות האחרים, שנקבעים או בתקנות או ברישיון.

<דנה נויפלד: היא צודקת במובן שהזה שההגבלות לעניין יס קבועות בתקנות ולא בחוק.

<דנה נויפלד: בעניין הזה היא צודקת – יש חוסר סימטריה בין הקביעות השונות.

<דנה נויפלד: בהיבט הזה היא צודקת.

<רון אילון: אנחנו בעד סימטריה בכול – בואו נעשה גם טריפל סימטריה - - - אחזקות ברישיון זה הסימטריה?

אבישי ברוורמן: לא שמעתי את רון אילון ואת מיכל רפאלי.

אבישי ברוורמן: אתי, אני רוצה בסוף שלא תכעסי עלי כל כך.

<אתי בנדלר: אני לא כועסת על כלום.

גלעד ארדן: תנו לעורכת הדין נויפלד להשלים את ההסבר.

אבישי ברוורמן: תעני לי על השאלה ואז תסכמי ואני אחליט.

אבישי ברוורמן: אני Tabula rasa פה – אני לא רוצה שהכנסת תעשה יותר מדי או פחות מדי, אני רוצה שהיא תעשה את תפקידה כדי שהדברים יהיו יעילים.

אבישי ברוורמן: אם הנושא הזה של תקנות קיים לכולם ורק לאחד לא – אז אני אוריד את החקיקה ואוותר על הכבוד ויהיו תקנות של סימטריה ונגמור את הסיפור הזה.

<דנה נויפלד: אני רוצה לתקן: לעניין בעל רישיון לשידורי כבלים יש קביעה בחקיקה.

<דנה נויפלד: יש קביעה, לדעתי, גם לעניין ערוץ החדשות המפיק חדשות עצמאית – גם הוא כתוב בחקיקה.

<דנה נויפלד: בחוק הרשות השנייה גם יש קביעה בחקיקה לעניין בעלי הזיכיון – זה הדיוק המלא.

<דנה נויפלד: זה נכון שלעניין יס יש קביעה בתקנות.

אבישי ברוורמן: רון אילון מקבל כל מה שהוא רוצה.

<לאה ורון: אז הוא החריג.

<דנה נויפלד: לא, הוא לא החריג, בגלל שכל יתר בעלי הרישיונות לפי חוק התקשורת: הסלולר, המב"לים, ה-ISP - - -

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים עכשיו על שידורים, אנחנו לא מדברים עכשיו על - - -

<דנה נויפלד: אבל זה לא מדויק אתי.

<דנה נויפלד: הבעיה של קבוצת הוט נובעת מזה שהיא קבוצה – אז יש עליה דרישות שונות שמופיעות ממקורות שונים והיא צריכה לרוץ מחוק - - -

אבישי ברוורמן: בגלל הסיפור - - -

<דנה נויפלד: בגלל המבנה של הקבוצה, זה שונה מהמצב - - -

אבישי ברוורמן: הבנתי.

<דנה נויפלד: ישלה קביעה של שוק שונה לעניין הקבוצה, לעניין השידורים ולעניין הטלקום ולעניין המב"ל ולעניין הסלולר, וכולם זו אותה קבוצה - - -

אבישי ברוורמן: לכן, דנה, מה ההמלצה שלך אחרי כל השיחה הזאת?

אבישי ברוורמן: שאני לא אקדם את הנושא הזה?

<דנה נויפלד: אני לא ממליצה בעניין הזה - - -

אבישי ברוורמן: אז את רומזת לי.

<דנה נויפלד: לא רמזתי שום דבר, אדוני.

<דנה נויפלד: הסברתי לך מה המצב הקיים.

<דנה נויפלד: אפשר לדון בכל מקרה בשאלה האם ראוי לתקן את החוק ולהעביר את ההחלטה בעניין הזה בשביל לשקול את כל השיקולים כדי שהשר יוכל לשקול את כל השיקולים כמו שהוא שוקל בכל יתר הרישיונות.

<דנה נויפלד: זאת עמדה לגיטימית ועמדה אפשרית ואף יותר מלגיטימית וותר מאפשרית.

<דנה נויפלד: השאלה שאתי הצביעה עליה היא לא לגופם של דברים, אתה שואל אותי לגופם של דברים.

<דנה נויפלד: אתי הצביעה על השאלה: מתי לעשות את התיקון?

<דנה נויפלד: זה הכול.

<דנה נויפלד: זאת שאלה אחרת.

אבישי ברוורמן: אתי, למרות הלחץ, אני חושב שהקריטריון הזה הוא הגיוני, אז אולי בכל זאת אני אאמץ אותו?

<אתי בנדלר: האמת, זה רעיון מצוין, כי יש לי עוד כמה הצעות לתיקונים בחוק התקשורת – אם לאדוני יש סבלנות, אני רוצה להציע לו.

אבישי ברוורמן: יש לי סבלנות עד 20:30.

<אתי בנדלר: אני גם משוכנעת שלשר התקשורת יש עוד כמה הצעות לתיקונים בחוק התקשורת.

<אתי בנדלר: יש פלטפורמה מצוינת – בוא נלך עליה במכלול התיקונים הנדרשים.

<אתי בנדלר: למה לא?

אבישי ברוורמן: רגע.

אבישי ברוורמן: יש לנו שתי אלטרנטיבות - - -

<מיכל פליישר: אני רוצה להתייחס לנושא המשפטי.

אבישי ברוורמן: עזבי, עזבי.

<מיכל פליישר: עורכת הדין בנדלר לא הייתה.

<מיכל פליישר: אנחנו חושבים קשורים - - -

אבישי ברוורמן: סליחה, לא נתתי לך רשות דיבור.

<מיכל פליישר: אז אני אמתין.

אבישי ברוורמן: יש לי שתי אפשרויות: אפשרות אחת, לקחת את הכוונה הזאת ולקבל את התקנות.

אבישי ברוורמן: אומרת עורכת הדין בנדלר שיש לה עוד כל מיני רעיונות במסגרת הסימטריות והשוויון.

אבישי ברוורמן: אז למה שאנחנו לא נעשה את זה, היא אומרת, בעוד חודשיים?

אבישי ברוורמן: נשב יחד אחרי הקיץ החם, נשב באוקטובר ונגמור את כולם יחד.

אבישי ברוורמן: מה את ממליצה לי?

אבישי ברוורמן: לפיך אני אעשה.

<אתי בנדלר: אדוני מטיל נטל כבד מדי על כתפיי.

<אתי בנדלר: אני מציעה להתקדם בהוראות שיש בחוק הזה.

<אתי בנדלר: הוועדה רוצה לאשר אותם, יש עוד די הרבה הוראות שצריך לסיים – אם נתחיל כל פעם עם נושאים חדשים - - -

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: נראה איך שנתקדם ולקראת הסוף נחזור לנושא הזה.

<אתי בנדלר: ככל שנספיק.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אני יכול להגיש - - -

אבישי ברוורמן: אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת אילטוב, ברגע שאתה תגיש, הוועדה תשוב ותדון בעניין הזה, תצביע על זה ואם היא לא תקבל את זה – זה יהיה הסתייגות אם היא לא תקבל.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שזה לא ייכלל כהסתייגות בלי שהוועדה דנה בהצעה קונקרטית.

<דנה נויפלד: אני רוצה להבהיר משהו, אתי ואיתי, שנאמר קודם ואנחנו צריכים להבהיר את זה בנוסח, כי כשיצביעו, יצביעו גם על זה.

<דנה נויפלד: חודדה פה הנקודה על עניין איסור התניית שירות בשירות.

<דנה נויפלד: יש שני סוגי התניות אסורות: אחת, התניה כלפי גורמים מופצים על גבי התשתית.

<דנה נויפלד: זאת אומרת שאסור לכרוך שירות אחד שהמפעיל נותן ביחד עם שירות אחר שהוא נותן לגורמים המופצים וגם לציבור.

<דנה נויפלד: יש פה שני היבטים של אי התניית שירות בשירות: לציבור מצד אחד ולגורמים המופצים מן הצד השני.

<דנה נויפלד: נבהיר את זה בנוסח?

<דנה נויפלד: מקובל עליך?

<דנה נויפלד: תודה לדודו על החידוד.

אבישי ברוורמן: כן, בסדר גמור.

<דנה נויפלד: ההבהרה מתקבלת.

<דנה נויפלד: אז ההצבעה ביחד עם ההבהרה.

<דנה נויפלד: החלק השני שהוספנו הוא לעניין - - -

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין מאבדת את ההקשבה.

מיכל רוזין: לא, לא.

מיכל רוזין: אמרתי שאיבדנו את הקהל.

מיכל רוזין: אתם מדברים ביניכם והקהל מדבר לעצמו.

אבישי ברוורמן: מי זה הקהל?

<דנה נויפלד: רוב הזמן זה ככה.

אבישי ברוורמן: חברה, יש פה רחש-בחש.

אבישי ברוורמן: אסף אמיר, אנחנו עוד מעד נגיע לתוכן ולישראליות.

חנא סוייד: אולי תעשה את זה ברוורס.

אבישי ברוורמן: דנה, אם את לא תתקדמי, לא תהיה הצבעה היום.

<דנה נויפלד: אין בעיה.

<דנה נויפלד: אני מתנה שירות בשירות: אני אסביר וגם נצביע.

אבישי ברוורמן: רבותי, אני שומע שמתחיל להיות פה רעש.

אבישי ברוורמן: אולי אנשים לא רוצים שאני אגמור להצביע?

אבישי ברוורמן: אולי יש סיבה לכך?

אבישי ברוורמן: דנה, תזוזי, ומי שמדבר לא ברשות דיבור – במקום שאני אוציא אותו, שייצא לבד.

אבישי ברוורמן: יש מרחב מאוד יפה בכנסת ואפשר לשוחח.

<דנה נויפלד: הפסקה שנייה שהוספנו, שנוגעת לבעלויות צולבות, נמצאת כבר עכשיו בחקיקה.

<דנה נויפלד: היא מבהירה שלא יכול שימונה כגורם מפעיל מי שהוא כבר היום בעל רישיון לשידורי כבלים.

<דנה נויפלד: היום – זה ערב היום הקובע.

<דנה נויפלד: הכוונה היא: מי שמתקיימים בו היום.

<דנה נויפלד: היום הוא גורם בעל רישיון לשידורי כבלים ושידורי לוויין ומי שהוא גורם שמופץ על גבי המערך – אותם גורמים אינם יכולים להיות הגורם המפעיל.

<אתי בנדלר: אני מציעה הערות לסעיף קטן (א) המוצע כאן, אולי יש גם לגורמים.

<אתי בנדלר: יש לאיתי הערות.

<אתי בנדלר: כדי שהוועדה תוכל להצביע על סעיף קטן (א).

<דנה נויפלד: מה עם פסקה (1)?

<אתי בנדלר: תעיר את הערותיך לסעיף קטן (א) המוצע.

<איתי עצמון: אני מבין שיש כאן איזשהו שינוי המודל לעומת המודל שהוצע קודם לכן בהצעת החוק: למעשה, יהיה מינוי ולאחר מכן מתן - - -

<דנה נויפלד: הגורם שעולה יקבל היתר הפעלה.

<איתי עצמון: למעשה, מבקשים ליצור כאן משטר חדש של רישוי?

<דנה נויפלד: כן.

<דנה נויפלד: רישוי זה רישוי.

נחמן שי: ומי נותן אותו?

נחמן שי: השר?

<דנה נויפלד: נכון.

נחמן שי: מצוין.

<דנה נויפלד: למה לא? זה ברזלים.

נחמן שי: - - - במיטבה – השר מחלק זיכיונות - - -

<דנה נויפלד: אבל זה לא מה שהוא מחלק.

<דנה נויפלד: אנטנות, אדוני חבר הכנסת שי, הוא נותן אנטנות.

נחמן שי: - - - אתם תתחרטו על זה, אבל זה רק ייקח כמה שנים ויתחלפו כמה אנשים והכול יחזור למקומו.

נחמן שי: זה יהיה הליך ציבורי ולא הליך ממשלתי.

<איתי עצמון: ביחס להסדר המוצע, להבנתי יש בו כמה חוסרים - - -

גלעד ארדן: אם חבר הכנסת שי מעדיף הוא לתת את הרישיונות – אני מוכן שייכתב גם השם שלו והוא ייתן.

גלעד ארדן: אין בעיה.

נחמן שי: לא, לא.

נחמן שי: נתתי מספיק רישיונות.

גלעד ארדן: אפשר לשנות את המודל וגם חברי כנסת יתנו את רישיון המפעיל.

נחמן שי: השר, צריך להיות הליך ציבורי.

<דנה נויפלד: למה, אדוני?

<דנה נויפלד: אנחנו מדברים על היתר להפעיל את מערך השידור.

גלעד ארדן: איזה הליך ציבורי?

גלעד ארדן: אתה רוצה לשלוט במכרז?

גלעד ארדן: מה אתה רוצה?

גלעד ארדן: לא הבנתי.

גלעד ארדן: למה אתה מתנפל על היועצת המשפטית.

נחמן שי: לא מתנפל עליה.

מיכל רוזין: היא לא נראית מבוהלת.

גלעד ארדן: אני לא מבין על מה הכעס.

גלעד ארדן: זה בדיוק הליך כמו כל הליך מכרזי של הממשלה, אין שום הבדל.

גלעד ארדן: שר לא נותן על פי שיקול דעתו – הוא צריך לקיים הליך מכרזי.

נחמן שי: במתן זיכיונות שידור יש - - -

גלעד ארדן: אבל זה לא זיכיונות שידור.

נחמן שי: בסוף זה יהיה זיכיונות שידור.

גלעד ארדן: לא בסוף ולא בהתחלה.

<דנה נויפלד: אני אסביר, חבר הכנסת שי, כי פספסת את הדיונים הקודמים.

<דנה נויפלד: אנחנו מדברים על מערך ההפצה, כלומר על המערך של מתקני השידור.

<דנה נויפלד: הכוונה בגורם המפעיל היא לזה.

<דנה נויפלד: ביחס לשידורים שעוברים על גבי התשתית – זה תשתית, צינורות.

<דנה נויפלד: לגבי מה שעובר על גבי הצינורות, לגבי מי שמשדר – יש הסדרה אחרת והרישיונות ניתנים כמו שניתנים רישיונות לשידור על-ידי המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין ולא השר.

<איתי עצמון: אני אמשיך עם ההערות.

<איתי עצמון: הערה ראשונה לגבי תוקף היתר ההפעלה האם יש בכוונת

<איתי עצמון: כם לקבוע תוקף למתן היתר או שההיתר יינתן לתקופה בלתי קצובה?

<דנה נויפלד: זה תלוי בזכות שתועבר והיא תהיה רלוונטית ככל שייבחר המודל, כמו ששאלה היועצת המשפטית של הרשות השנייה, בחוק לא קבענו את המודל של מה מועבר, האם מועברת ההפעלה או הבעלות.

<דנה נויפלד: כאשר ייבחר המודל הזה, גם ביחס אליו ייקבע אם יש צורך בתוקף או לא.

<דנה נויפלד: ככל שיהיה צורך – אנחנו נקבע את זה, כמובן בהיתר.

<איתי עצמון: אמרתם שאתם לא רוצים לקבוע את זה - - -

<דנה נויפלד: יכול להיות שמה שיועבר זה הזכות להיות הגורם המפעיל בלי הבעלות ויכול שתועבר הבעלות עצמה.

חנא סוייד: איך מעבירים את הבעלות?

חנא סוייד: לפי כל מה שסופר עד עכשיו אני לא מבין איך מעבירים?

חנא סוייד: בעלות על מה?

<דנה נויפלד: ככל שהבעלות עוברת, כמו כל נכס, זה יהיה בהליך בחירה שוויוני כמו שהבעלות עוברת בכל נכס של המדינה.

חנא סוייד: זה נושא חדש.

<דנה נויפלד: זה לא נושא חדש.

<דנה נויפלד: זה נדון כבר לפני שתי ישיבות.

איציק שמולי: אני חושב שמה שאמר קודם השר זה הגיוני.

איציק שמולי: אם מדברים פה על מתן בעלות על התשתית , זה כבר לא בהליך הרגיל של המכרזים הממשלתיים.

<דנה נויפלד: אז איך מעניקים בעלות בנכס ממשלתי שלא על-ידי מכרז?

איציק שמולי: אני לא טען כמובן נגד המכרז.

איציק שמולי: אני אומר שאני לא חושב שהאינסטנציה שאמורה לאשר דבר כזה זה שר.

<דנה נויפלד: אז מי?

איציק שמולי: אולי ועדה או לפחות באישור ועדה.

<דנה נויפלד: בוא נעשה סדר.

<דנה נויפלד: יש פה שתי החלטות שונות - - -

גלעד ארדן: אני לא מבין למה אתם קוראים לזה העברת בעלות וכל מיני מילים משפטיות מסובכות - - -

חנא סוייד: נכון, זה היבט חדש שעכשיו - - -

גלעד ארדן: לא, זה לא היבט חדש בכלל.

גלעד ארדן: חבר הכנסת סוייד, היבט חדש זה נושא שלא היה כלול בחוק שאושר בממשלה.

גלעד ארדן: זה כלול בחוק שאושר בממשלה וזה מה שעבר בכנסת.

אבישי ברוורמן: מבחינה יורידית.

גלעד ארדן: אין פה שום דבר חדש.

גלעד ארדן: אמרנו ואני אסביר את זה עוד פעם:

גלעד ארדן: אנחנו רוצים שאותו מערך שהמדינה הקימה בכספי הציבור והשקיעה בו כ-100 מיליון שקלים, מערך ההפצה של עידן פלוס, שבגלל מגבלות ששמנו בעבר על עצמנו כדי שאפשר יהיה להגדיל את כמות הערוצים שיש לעליו, הוא לא התרומם מעבר לששת הערוצים והוא לא מהווה עדיין אלטרנטיבה כל שהיא לכבלים וללוויין.

גלעד ארדן: היום אנחנו אומרים לכנסת שאנחנו רוצים שהמערך הזה יהווה אלטרנטיבה לכבלים וללוויין.

גלעד ארדן: כדי שהוא יהווה אלטרנטיבה, קודם כל צריכים להיות עליו יותר ערוצים – זה מבחינת התוכן.

גלעד ארדן: מבחינת התשתית, כיוון שזה נכס של המדינה, הרשות השנייה היא זאת שהקימה את זה.

גלעד ארדן: רצינו להקים את זה מהר-מהר, זה היה בלי מכרז, דומני, כי זה גוף של המדינה.

גלעד ארדן: היא הקימה את זה ועוסקת בניהול של זה ובהפצה.

גלעד ארדן: יש תלונות על איכות השידורים – אני לא יודע אם הן נכונות או לא נכונות, זה לא רלוונטי.

גלעד ארדן: המטרה היום של משרד התקשורת היא לחזק את מערך עידן פלוס, גם את האיכות של התשתית שלו והקליטה של השידורים ומתן שירות בעת תקלה וגם את כמות הערוצים.

גלעד ארדן: כמות הערוצים זה בסעיפים אחרים, איך ממכרזים אותם ואיך בוחרים ודרישה לתוכן ישראלי – עוד לא הגענו לזה.

גלעד ארדן: כרגע אנחנו מדברים על התשתית עצמה: איך לתת את הכלים למשרד התקשורת כדי לגרום לכך שהגורם המפעיל את המערך הזה יהיה הגורם היעיל ביותר שיביא לתוצאה איכותית ביותר לתשתית.

גלעד ארדן: האם זה נכון להשאיר את זה בידי הרשות השנייה?

גלעד ארדן: האם נכון להוציא את זה למכרז?

גלעד ארדן: מי יכול להתמודד במכרז כזה?

גלעד ארדן: האם גם סלקום ואורנג' אם הם יהיו בעלי חלק מערוצי התוכן וגם יפעילו את התשתית כמו כהוט ויס הן גם העלות התשתית וגם יש להן חלק מערוצי התוכן, אז כמובן יש להן עניין רב מאוד שהאיכות והישורת יהיו ברמה הגבוהה ביותר.

גלעד ארדן: אלו השאלות שאנחנו מנסים לקבוע בהן עמדה כרגע.

איציק שמולי: ברשותך, אדוני השר, אני רק אבהיר מה שניסינו להגיד.

איציק שמולי: עד עכשיו, הנחת העבודה, לפחות כפי שאני הבנתי, הייתה שכשאומרים הגורם המפעיל מתכוונים לגורם שמפעיל באמת את התשתית, אבל התשתית עצמה נשאת בבעלות המדינה.

איציק שמולי: עכשיו כל מה שאנחנו אומרים הוא שעולה פה אפשרות נוספת: שהתשתית לא בבעלות המדינה וכל מה שנטען קודם – מה לא?

<דנה נויפלד: אני אומרת לא כי זה הוצג במפורש מתחילתו של הדיון שזאת הכוונה.

איציק שמולי: אני לוקח את האחריות עלי שלא הבנתי.

איציק שמולי: אני אומר זה עניין שהוא מרחיק לכת.

גלעד ארדן: אז תסבירי ואולי גם אני אבין.

מיכל רוזין: היא הפריעה לך.

מיכל רוזין: אולי תסיים להסביר, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: עד עכשיו, הנחת המוצא שאני הבנתי – ולא הבנתי נכון, לפי דבריה של דנה – הייתה שיוצאים כמובן להליך מכרזי כמו שצריך לגורם המפעיל, שיינתן לו בסופו של דבר היתר להפעיל את התשתית, להיות אחראי על האנטנות - - -

נחמן שי: התשתית של המדינה.

איציק שמולי: בין השאר, אחת האפשרויות שהוקראה כאן היא שלא יהיה גורם מפעיל והתשתית תישאר בבעלות המדינה, אלא שהתשתית עצמה תעבור לידי הגורם הפרטי.

איציק שמולי: אני חושב שמקרה כזה הוא מרחיק - - -

נחמן שי: לא, זה לא יכול להיות.

איציק שמולי: למה זה לא יכול להיות?

נחמן שי: - - - לתת מתנה למישהו - - -

<דנה נויפלד: לא נותנים מתנה לאף אחד.

<דנה נויפלד: נזכיר מאיפה התחלנו: התחלנו מזה שהמערך, כמו שהוא היום, הוא מערך שאפשר לעבות אותו ולהפעיל אותו ביתר יעילות, שיש קושי עם המצב כמו שהוא כיום, הרשות השנייה עושה עבודה מצוינת אבל אפשר לעשות את זה עוד יותר טוב.

<דנה נויפלד: הדרך לעשות את זה עוד יותר טוב היא גם על-ידי העברה לגורם פרטי כדי שהציבור כולו ייהנה ממנו.

<דנה נויפלד: הכוונה היא לשפר את מה שקיים שהוא טוב, לשפר אותו עוד יותר.

<דנה נויפלד: זאת הייתה הכוונה מלכתחילה וזה הוצג במצגת מהיום הראשון זאת הכוונה ולכן אין פה נושא שלא הוצג.

<דנה נויפלד: אם צריך, נסביר את זה שוב: המודל עוד לא נבחר, המודל ייבחן.

<דנה נויפלד: כבר דובר בזה בפעם הקודמת, בתיקון החוק הקודם שהממשלה הביאה, שיש כוונה להעביר את זה לגורם אחר שיכול להיות שלא יהיה הרשות השנייה, על מנת לשפר את איכות השידורים אות איכות ההפצה.

<דנה נויפלד: כל מה שהוספנו עכשיו זה את היכולת להעביר את זה לגורם פרטי כדי שאפשר יהיה לנצל את המשאב הזה ביתר יעילות.

<דנה נויפלד: זאת הייתה הכוונה.

איציק שמולי: איך יבוא לידי ביטוי העניין הזה שהמדינה כבר השקיעה בתשתית 100 מיליון שקל?

גלעד ארדן: למה אתם לא אומרים "למכור את זה"?

גלעד ארדן: למה אתם אומרים "להעביר" את זה?

גלעד ארדן: לא מצליח להבין גם אני.

גלעד ארדן: השפה מעוררת שאלות.

גלעד ארדן: למה "להעביר"?

<דנה נויפלד: למכור, אדוני, למכור.

<דנה נויפלד: להוציא מכרז ולמכור.

גלעד ארדן: - - - לגורם שמשלם הכי הרבה, הגורם שקונה את זה.

נחמן שי: אז זאת הפרטה?

נחמן שי: מפריטים?

גלעד ארדן: כן.

נחמן שי: מוכרים מערכת ממשלתית.

<שי באב"ד: להמשיך את דבריה של דנה.

<שי באב"ד: אני חושב שהרעיון הוא נכון.

<שי באב"ד: לא הייתי אומר שגורם פרטי בהכרח יעשה את זה יותר טוב, אבל צריך לתת את האלטרנטיבה שבה אם יש גורם שעושה את זה גם מצד הפצה שתהיה עם פחות תקלות וגם, בעיקר – אני חושב שזאת הנקודה המרכזית – בעלות יותר נמוכה, אז שווה לבחון את זה, בין אם זה יעשה על-ידי גורם שהוא המדינה, תאגיד סטטוטורי או גורם פרטי מפעיל.

<שי באב"ד: כרגע קטונתי מלהגיד אם אנחנו עושים את זה הכי טוב או גורם פרטי יעשה את זה יותר טוב.

<שי באב"ד: צריך לאפשר את האלטרנטיבה הזאת, בוודאי.

<דנה נויפלד: נכון, זאת הכוונה.

<שי באב"ד: אני רוצה לתת את הדעת על מה שעלה פה היום: עד הדיון היום דיברנו על זה שההעברה נעשית כולה, גם הבעלות וגם ההפעלה.

<שי באב"ד: זאת אומרת אם אנחנו מופרטים – הכול עובר.

<שי באב"ד: כרגע אנחנו מפרידים את הבעלות ואת ההפעלה.

<שי באב"ד: אני רוצה לשאול, קודם כל, מה הרציונל של זה?

<שי באב"ד: ושנית, אני חושב שיש פה משהו שיכול לסבך כי אנחנו לוקחים את המערך: יש גורם שמעלה את הערוצים, יש גורם שיכול להיות הבעלים ויש גורם שיכול לקבל את היתר ההפעלה.

<שי באב"ד: האם אנחנו לא מכניסים פה יותר מדי גורמים כדי להיות, כמו שאמר השר קודם, המטרה היא לעשות את עידן פלוס כמה שיותר יעיל עם כמה שיותר ערוצים בעלות כמה שיותר נמוכה ובאיכות הכי טובה עובר צופה.

<שי באב"ד: למה עושים את ההפרדה הזאת.

<שי באב"ד: צריך גם לתת את הדעת, מה קורה במצב בו יש בעלים ולמישהו אחר יש את היתר ההפעלה לגבי כל החובות והתשלומים שיכולים לחול על אותם בעלים.

<שי באב"ד: נניח שזה נשאר בבעלות המדינה ומישהו אחר מפעיל.

<שי באב"ד: מה עושים במצב הזה?

<יעל מבורך: כל הסוגיות שאתה מעלה עכשיו נמצאות בהצעת החוק שאנחנו דנים בה כבר שבוע בוועדת הכלכלה והיא מונחת פרק זמן יחסית ארוך על שולחן הוועדה.

<אתי בנדלר: ועדת הכנסת מחכה לנו.

איציק שמולי: תסיימי את המשפט ואז אני אעצור את הישיבה.

גלעד ארדן: תסבירי באמת את המודל אחת ולתמיד כדי שנוכל להתווכח בהפסקה.

<יעל מבורך: יש שתי אופציות: או שהבעלות תישאר בידי המדינה ורק ההפעלה תעבור לגורם פרטי.

<יעל מבורך: בשביל זה צריך את ההיתר, לעשות לו כל מיני הגבלות, צריך לפקח עליו שהוא לא עושה - - -

<הילה שמיר: המודל הזה לא היה עד עכשיו - - -

<יעל מבורך: ההיתר היה - - -

<דנה נויפלד: כל העניין זה ההיתר – זאת התוספת.

איציק שמולי: תנו ליעל לסיים.

איציק שמולי: את ברשות דיבור.

<יעל מבורך: אפשרות שנייה היא למכור, כמו שאומר השר, את הבעלות לגורם פרטי ולקבל בחזרה את כספי הציבור שמימנו את המערך הזה לקופת המדינה לשימושים כלליים כדי להביא למודל יותר יעיל.

<יעל מבורך: במידה ותהיה סבורה הממשלה שגורם פרטי יעשה את זה בצורה טובה יותר, יהיה לו אינטרס להשקיע בתשתית ולשפר אותה, דמי ההפצה יהיו נמוכים יותר וכל הגופים המופצים ייהנו מזה.

<יעל מבורך: אלו שיקולים שהממשלה תצטרך לשקול.

<יעל מבורך: זה המודל שאנחנו רואים ברוב מדינות העולם – ההפעלה היא פרטית.

<יעל מבורך: לכן אנחנו מבקשים את האופציה הזאת.

איציק שמולי: אנחנו יוצאים להפסקה של 10 דקות בגלל הדיון בוועדת הכנסת שצריכים להיות בו גם היועצת המשפטית וגם היושב-ראש - -

<דנה נויפלד: וגם אתה.

איציק שמולי: וגם אני.

איציק שמולי: בעוד 10 דקות או רבע שעה נחזור לכאן.

איציק שמולי: תודה.

בשעה 18: <(היו"ר רונן הופמן)>

רונן הופמן: אנחנו ממשיכים, ברשותכם או שלא ברשותכם.

רונן הופמן: אנחנו חוזרים להסבר.

<עידית חנוכה: לשבת בבקשה.

חנא סוייד: באיזה נושא אנחנו מתכנסים?

רונן הופמן: אנחנו חוזרים בדיוק לנקודה בה הפסקנו: להסבר של גברת יעל מבורך בנושא התקשורת.

<יעל מבורך: הפסקנו בהסבר לגבי התיקון שמציע שתי אפשרויות - - -

רונן הופמן: רבותי היוצרים, אנחנו ממשיכים.

<יעל מבורך: המצב של החוק לפני התיקון שמונח לפניכם אומר שמי שיפעיל את המערך והבעלות זה הרשות השנייה והחוק קבע שצריך להעביר את ההפעלה לגורם אחר וגם את הבעלות.

<יעל מבורך: החוק מנה למי אפשר לעשות את זה: הוא התיר כל חברה ממשלתית או תאגיד סטטוטורי.

<יעל מבורך: זה המצב החוקי הקיים היום.

<יעל מבורך: התיקון שמונח בפניכם אומר שניתן יהיה להעביר את ההפעלה או הבעלות גם לגורם פרטי, עם כל מנגנוני הפיקוח עליו, עם כל ההגבלות עליו כך שלא יעשה שימוש לרעה במשאב, שיהיה ניטרלי ועוד כל מיני הגבלות.

רונן הופמן: איפה מצוינים מנגנוני הפיקוח הללו?

<יעל מבורך: עברנו עליהם בוועדה מספר פעמים.

<יעל מבורך: דיברנו על זה.

<אתי בנדלר: לעורך דין איתי עצמון היו עוד כמה הערות לגבי היתר ההפעלה.

<איתי עצמון: האם ראוי לקבוע הוראות לעניין העברת היתר ההפעלה, הגבלות על העברת היתר ההפעלה והגבלות על העברת שליטה בתאגיד שיהיה בעל היתר הפעלה, האם ראוי לעגן את זה כהוראות בחוק?

<דנה נויפלד: אפשר גם לקבוע את זה בחוק.

<דנה נויפלד: זאת הסמכה לכוון לאיזה סוגים של נושאים נוספים ההיתר יכול להתייחס.

<דנה נויפלד: כתבנו בין היתר, אז כך - - -

<איתי עצמון: יש כל מיני דרכים: ניתן לקבוע את זה כהסמכה בסעיף ההסמכה לשר לקבוע את זה בתקנות, אפשר בסעיף - - -

<דנה נויפלד: לא בתקנות.

<איתי עצמון: אני חושב שראוי לעשות את זה בחקיקה ראשית כסעיף נפרד, הגבלות על העברת היתר ההפעלה - - -

גלעד ארדן: ההפעלה או הבעלות?

<דנה נויפלד: אתה מדבר רק על ההיתר, רק על המסמך המלווה.

גלעד ארדן: אולי תסבירו מה ההבדל, מה זה המסמך המלווה?

<דנה נויפלד: מי שיהיה גורם מפעיל יקבל היתר.

<דנה נויפלד: היתר זה כמו סוג של רישיון, סוג של רישוי, שייקבע באילו תנאים הוא יכול לפעול.

<דנה נויפלד: קבענו סעיף הסמכה רחב שאומר שהשר רשאי לקבוע היתר ולקבוע בו תנאים.

<דנה נויפלד: איתי מעלה נושאים נוספים שהוא רוצה כבר לקבוע בחקיקה ראשית שהשר יהיה רשאי לקבוע לעניינם הוראות.

<איתי עצמון: או לקבוע את זה ממש כסעיף מהותי בחוק או לקבוע את זה בסעיף המסמיך – זה להכרעת הוועדה.

<מיכל רפאלי כדורי: למה גורם שמשדר במדינת ישראל צריך לקרוא לו בעל היתר ולא בעל רישיון?

<מיכל רפאלי כדורי: צריך להיות בעל רישיון.

<דוד קובסיניאנו: מפעיל - - -

<דנה נויפלד: קודם כל, לא גורם משדר - - -

גלעד ארדן: הוא ענה לה.

<אתי בנדלר: אז את מציעה שתהיה הסמכה מפורש להתייחס בהיתר הפעלה גם לנושאים שאיתי - - -

<דנה נויפלד: אני לא מציעה, אבל איתי הציע ואני לא רואה שום מניעה לא להכניס את זה.

<אתי בנדלר: זה מקובל פשוט בחקיקה.

<איתי עצמון: אפשר לקבוע גם כסעיף מהותי שהיתר ההפעלה לא ניתן להעברה, לשעבוד או לעיקול אלא אם כן השר נתן לכך אישור.

<דנה נויפלד: יש לנו סעיפים כאלה בחקיקה, בחוק התקשורת, זה מקובל.

<איתי עצמון: וסעיף נוסף, שהעברת השליטה בתאגיד שהוא בעל היתר ההפעלה, טעונה אישור מראש ובכתב מאת השר, ואז סעיפים קצרים שהעברת השליטה בתאגיד שיקבל את היתר ההפעלה טעונה אישור מראש ובכתב מהשר.

<דנה נויפלד: בסדר גמור.

<דנה נויפלד: מקובל בחקיקה.

גלעד ארדן: אם אני נותן היתר הפעלה ואותו גורם רוצה להעביר את זה למישהו אחר בדרך כל שהיא כמו לשעבד, הוא צריך אישור מראש ובכתב של משרד התקשורת.

<איתי עצמון: של השר.

רונן הופמן: גבירותי ורבותי, יש הערות נוספות לגבי הסעיף הזה?

רונן הופמן: אנחנו ממשיכים בקריאה, אם אפשר.

גלעד ארדן: דנה, תמשיכו בקריאה.

<אתי בנדלר: תשאיר את זה בהיתר.

<אתי בנדלר: אדוני, אני חושבת שכדאי להצביע על פסקה (1) ובפסקה (2) על סעיף קטן (א).

רונן הופמן: היושב-ראש ביקש שנערוך את ההצבעה אחר כך.

רונן הופמן: אז בואו נמשיך, בבקשה.

<דנה נויפלד: מקריאים את התיקון הבא.

<חגית ברוק: התיקון הבא בפסקה (3) שמתייחסת לתיקונים בסעיף 3 לחוק: "(ב) בסעיף קטן (ב), במקום "יהיו" יבוא "יכול שיהיו".

<חגית ברוק: ".

<איתי עצמון: תוכלי להסביר את המשמעות של התיקון?

<דנה נויפלד: התיקון הזה מבהיר את מה שיעל הסבירה קודם, שתחנות המערך – כמו שאמר השר – אני אומרת את זה במילים מפורשות: אפשר למכור אותן ואפשר להעביר את הזכות להפעיל.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, אנחנו לא קובעים כרגע מה המודל של ההפעלה העתידית.

<דנה נויפלד: יכול להיות שמכרו את המערך עצמו ויכול להיות שיעבירו רק את האפשרות להפעיל אותו לידי גורם פרטי – זכות ההפעלה לעומת המכירה.

רונן הופמן: זכת ההפעלה, כלומר את המכירה?

<דנה נויפלד: יכול להיות או רק הפעלה או - - -

<יעל מבורך: זה יכול שזה יהיה בבעלותו.

<יעל מבורך: אם לא יהיה תיקון – יהיה נוסח מחייב רק לבעלות.

<חגית ברוק: עמוד 5 למטה, סעיף (ד) שמתקן את סעיף קטן (ד) - - -

<אתי בנדלר: על איזה סעיף את מדברת?

<דנה נויפלד: כבר הקראנו את זה.

<דנה נויפלד: זה עוד לא הוצבע אבל הקראנו את זה ודיברנו על זה בפעם הקודמת.

<איתי עצמון: אבל לא התקבלה החלטה - - -

רונן הופמן: רבותי, עמוד 5 סעיף (2), כן?

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: לפני כן יש הצעה לגבי סעיף 13 של חברת הכנסת רוזין להוסיף עוד שני נושאים.

<דנה נויפלד: אילו נושאים?

<איתי עצמון: מוזיקה והיסטוריה.

<איתי עצמון: היא ביקשה להוסיף גם תרבות אבל זה כבר התקבל.

<אתי בנדלר: מה עמדת הממשלה בעניין הזה?

גלעד ארדן: אין בעיה, מקובל.

גלעד ארדן: בסך הכול זאת הסמכה שנתונה לשיקול הדעת.

<דנה נויפלד: מי שמחליט זה הזוכה.

מיכל רוזין: נכון, הוא יכול להחליט שהוא עושה ערוץ מוזיקה.

<דוד קובסיניאנו: אם זה כדאי לו, אז שייקח.

גלעד ארדן: בתנאי שהוא מציג את ההיסטוריה מהזווית הנכונה, לא מסלף את ההיסטוריה.

מיכל רוזין: אמורים להצביע?

רונן הופמן: אנחנו לא מצביעים עכשיו.

<אתי בנדלר: אנחנו לא מצביעים על שום דבר, אחר כך נסקור את השינויים בכל אחד מהסעיפים לפני ההצבעה.

מיכל רוזין: - - -

גלעד ארדן: זאת לא הסתייגות.

<אתי בנדלר: זאת לא הסתייגות, זאת הצעה.

<אתי בנדלר: אם היא לא תתקבל – תוכלי לבקש להגיש הסתייגות.

רונן הופמן: אם לא תהיי כאן - - -

<דנה נויפלד: אני מניחה שזה לא אותו ערוץ, כן?

<דנה נויפלד: חברת הכנסת רוזין, זה לא אותו ערוץ, אלו שני ערוצים, נושאים נפרדים.

גלעד ארדן: ההיסטוריה של המוזיקה.

<דנה נויפלד: או חדשות של ההיסטוריה.

<חגית ברוק: עמוד 5 למטה, פסקה (ד) שמתקנת את סעיף קטן (ד).

<חגית ברוק: אני ממשיכה בפסקה (2) שבעצם גם היא הוקראה אבל יש פה את התיקון לבקשתה של היועצת המשפטית: הוספת שיקול דעת למועצה, קריטריונים של שיקול הדעת למועצה.

<חגית ברוק: "(2) אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) על אף האמור בפסקה (1)(א), רשאי מי שמחזיק באמצעי שליטה במשדר ערוץ נושאי להשתתף במכרז לערוץ נושאי נוסף, ובלבד שלא יופצו במסגרת תחנות שידור ספרתיות יותר מארבעה ערוצים נושאיים שאותו גורם מחזיק בהם, אלא באישור המועצה לאחר שהביאה בחשבון שיקולים של הרחבת מגוון שידורי הטלוויזיה המופצים באמצעות תחנות השידור הספרתיות, ושל קידום התחרות בתחום שידורי הטלוויזיה.

<חגית ברוק: ";".

<אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר שהעליתי את הסוגיה, אני לא הצעתי שיהיו דווקא ארבעה, ומעבר לזה המועצה תכריע.

<אתי בנדלר: את זה אתם מציעים, והוועדה תצטרך להחליט אם היא מקבלת את ההצעה הזאת.

רונן הופמן: או האם למועצה יש שיקול דעת - - -

<אתי בנדלר: עד ארבעה מותר לגורם אחד להחזיק.

<אתי בנדלר: ארבעה מתוך 12 הערוצים הנושאיים.

<אסי קליין: עד ארבעה כבר נידון בישיבה הקודמת ואז היועצת המשפטית בקשה להוסיף קריטריונים מתי אפשר יהיה יותר מארבעה והוספנו.

<דנה נויפלד: זה באישור מועצה.

גלעד ארדן: אני רוצה לשאול שאלה את היועצות המשפטיות: הלך כבר חבר הכנסת נחמן שי – אבל אני מבין את ההיבטים הציבוריים והדימויים שנוצרו היום לענייני הפרטות למיניהן, למרות שכאשר מישהו יודע לעשות את זה טוב יותר ומשפר את השירות ומוזיל את המחיר לציבור, אז אין סיבה שלא לעשות את זה.

גלעד ארדן: אני שואל אם לא כדאי בכל זאת לקבוע בחקיקה ראשית שאם הממשלה מוכרת את הבעלות במערך, אז חלק מהקביעה בחוק תהיה שאותם ערוצים שחייבנו אותם להיות מופצים בחינם לציבור, קרי: ערוץ 1, 2, 10 – גם אם זה יהיה מפעיל פרטי הוא יצטרך להמשיך ולאפשר צפייה בחינם בערוצים האלו.

<אתי בנדלר: לדעתי אין ספק בעניין – זאת הוראה חוקית שלא משתנה - - -

גלעד ארדן: זה קיים היום – ההוראה לא משתנה.

גלעד ארדן: אבל זה עלול ליצור בעיה שאם זה מפעיל פרטי, הוא ידרוש מערוץ 2 ו-10 מחיר שאני צריך להיות בשליטה עליו.

<אתי בנדלר: על מחיר דמי ההפצה יש לך שליטה – אתה קובע את זה.

גלעד ארדן: זאת אומרת, גם אם אנחנו מוכרים את הבעלות, הערוצים הללו נותרים מופצים חינם ואני קובע כמה ישלמו ערוצים 2,10 ו-1 לבעלים הפרטי החדש.

<אתי בנדלר: רק לעניין הזה אני רוצה להזכיר - - -

גלעד ארדן: אני מגן עליכם, 2 ו-10, אם לא הבנתם.

<אתי בנדלר: זו הגנה חלקית, אדוני.

<אתי בנדלר: ההגנה היא חלקית משום שאתה קובע את המחיר בהתבסס על עלות ההפצה בתוספת רווח.

<אתי בנדלר: את הרווח אתה קובע - - -

גלעד ארדן: גם את העלות אני קובע, כבר התווכחנו על זה.

<אתי בנדלר: - - אבל זה כולל כמובן גם את מה שהם שילמו.

גלעד ארדן: אם הם ישלמו למפעיל שלהם שכר של 200 אלף שקל – אני לא אכיר בזה כעלות.

<אתי בנדלר: אבל אם הם ירצו להרחיב את המערך, זה יהיה יוטל, בסופו של דבר, שוב על המופצים.

גלעד ארדן: הרן לימד אותי, וגם שי, שאם מרחיבים את המערך, זה אמור להוזיל לכל אחד את דמי ההפצה ולא להעלות.

גלעד ארדן: צריך להיות היגיון כלכלי מאחורי הדברים.

<הרן לבאות: צריך לתת כלי כלכלי למי שבסופו של דבר מקבל היתר הפעלה, להתייעל ואינטרס להתייעל, לכן צריך ליצור - - -

גלעד ארדן: אבל איפה קבועה הסמכות שלי בחוק – לא שלי, של שר התקשורת – לקבוע מה עלות ההפצה שתשולם לבעלים של המערך שמפיץ את אותם ערוצי חינם?

<דבורה קמחי: החשש של השר הוא מאוד משמעותי - - -

<אתי בנדלר: סעיף 9: גוף ששידוריו מופצים - - -

גלעד ארדן: טוב, אז תני לי להתמודד אתו ולפתור אותו.

<דבורה קמחי: אם ימכרו אותו ב-100 מיליון שקלים, ברור בסופו של יום על מי יוטל התשלום הזה.

<דבורה קמחי: אין יש מאין.

גלעד ארדן: בשונה מכם – לא אתם ספציפית – שמציגים את הביד שלהם כחלק מההפסדים התפעוליים, לא נראה לי שפה זאת הכוונה.

גלעד ארדן: מדובר על עלות הפצה ולא על עלות הרכישה.

גלעד ארדן: אני טועה או צודק, הרן?

<הרן לבאות: אתה צודק.

<דבורה קמחי: אנחנו יודעים שאין יש מאין.

<דבורה קמחי: מאין הוא יחזיר את השקעתו?

<דבורה קמחי: אם הוא ישלם 100 מיליון למדינה?

גלעד ארדן: המטרה במכירה היא לייעל ולהוזיל את עלות ההפצה ולשפר את השירות והאיכות.

גלעד ארדן: אם אי אפשר להשיג את זה, הרי שאין סיבה לעשות את ההחלטה הזו.

גלעד ארדן: אין לנו עניין שהדברים יהיו גרועים יותר אלא שהם יהיו טובים יותר.

גלעד ארדן: מה העניין של בעל המערך להיות בעל המערך?

גלעד ארדן: אני לא יודע.

גלעד ארדן: אני עוד לא הייתי איש עסקים מצליח, כנראה.

גלעד ארדן: אני לא יכול להגיד לכם מהיום מה האינטרס שלו.

גלעד ארדן: מה האינטרס של הבעלים של ערוץ 10 להיות הבעלים של ערוץ 10?

<דבורה קמחי: אינטרסים ערכיים.

גלעד ארדן: ערכיים-ציוניים, בוודאי ובוודאי.

רונן הופמן: חברים, יש עוד הערות?

<דוד קובסיניאנו: יש לי שאלת תם.

רונן הופמן: שאלת תם?

רונן הופמן: זה עוד לא היה לנו.

<דוד קובסיניאנו: יכול להיות שאני טועה, אבל - - -

גלעד ארדן: במקרה – טוב, לא חשוב.

גלעד ארדן: יש פה מעט תמים מסביב לשולחן, אבל במקרה הזה, זה דווקא נכון.

גלעד ארדן: תם זה ישר, למי שלא יודע.

<דוד קובסיניאנו: סעיף 12 מדבר על כך שהגורם המפעיל לא יגבה תשלום כלהו מהציבור בעד קליטת שידורים המופצים באמצעות מערך העידן פלוס.

<דוד קובסיניאנו: אבל כל הערוצים שמבוססים דמי מנוי יגבו מהציבור תשלום - - -

<דנה נויפלד: הוא צודק.

<דנה נויפלד: צריך לתקן את זה.

<דנה נויפלד: צודקים, זה בסדר.

<דנה נויפלד: עלתה פה טענה של חוסר התאמה בין סעיפים בעקבות התיקון.

<דנה נויפלד: אנחנו מסתכלים על זה עכשיו ותכף נציע תיקון לעניין הזה.

רונן הופמן: טוב, מיד יוצע תיקון לעניין הזה.

רונן הופמן: הערה נכונה.

<אסף אמיר: בזמן הזה, אני רוצה לחזור אחורנית, אם אפשר.

רונן הופמן: אני לא מצליח לשמוע.

רונן הופמן: תתקרב למיקרופון.

<אסף אמיר: אני מבקש לחזור בבקשה לסעיף של סוגי הערוצים ולדעת האם באמת אנחנו חושבים שבמידה וחלק מהם יהיו ערוצים ישראליים – נגיע לזה בהמשך – האם יש סמכות למועצה לערבב או לשלב בין הנושאים האלה?

<אסף אמיר: כלומר, האם תרבות ודוקומנטריה, למשל, יכולות להיות ביחד?

<אסף אמיר: יש לי חשש שאם יהיה ערוץ שהוא רק דוקומנטרי, הוא לא יהיה קיים וגם רק תרבות לא ממש ישראלי – הוא בטח לא יחזיק את עצמו.

<אסף אמיר: לכן אני שואל אם יש למועצה סמכות להגיד: תעשו סרטים וסדרות - - -

רונן הופמן: שאלה טובה.

רונן הופמן: מי יכול לענות על זה?

<הרן לבאות: היחס הוא 75% מול 25%.

רונן הופמן: לא מעבר ל-25% בכל מקרה?

רונן הופמן: גם אם לא תהיה פה היתכנות?

<אסף אמיר: אני אומר את זה, במקרה הזה, כאיש תוכן.

<אסף אמיר: אני לא בטוח שזה ריאלי להחזיק ערוץ דוקומנטרי ב-75% - - -

<מיכל רפאלי כדורי: רצו ערוצים נושאיים.

<אסף אמיר: כן, אבל אם זה תרבות ודוקומנטרי – זה עוד אפשרי.

<אסף אמיר: אם זה סרטים וסדרות – זה עוד אפשרי - - -

רונן הופמן: אי אפשר יהיה להכפיל את האחזקות, נכון?

רונן הופמן: זאת אומרת זה לא - - -

<אתי בנדלר: ערוץ אחד שם מיועד לשני נושאים, במילים אחרות.

<אתי בנדלר: כרגע, לפי המוצע, אין אפשרות.

רונן הופמן: זה בכל מקרה נשאר - - -

<אסף אמיר: - - - התרבות והדוקומנטרי ביחד זה 75% – זאת הכוונה שלי.

רונן הופמן: הוא אומר, אם התרבות והדוקומנטרי ביחד 75% - - -

<אסף אמיר: לא, דו-נושאי - - -

<הרן לבאות: אבל אין דו-נושאי בחוק.

<אסף אמיר: אני יודע שאין בחוק, אבל אנחנו מדברים בסוף על טלוויזיה.

<אסף אמיר: אנחנו יודעים שערוצים ישראליים, בתחומים האלה, להחזיק אותם רק על דוקומנטרי – לא נראה לנו.

<אסף אמיר: אני אומר, ואלי מציע - - -

רונן הופמן: זה יכול לקרות לכל ערוץ בכל נושא.

מיכל רוזין: כן, גם להחזיק דרך קבע, רק ספורט יצדיק את עצמו – לא חדשות, לא טבע - - -

<אסף אמיר: יש יותר סיכוי שאם הייתם מערבבים סרטים וסדרות - - -

רונן הופמן: בכל אופן, זה לא סעיף גמיש, אם אני מבין נכון.

גלעד ארדן: קראתי בעיתון שיש מתמודד בשם אביב גלעדי – ככה לא יהיו בעלי הון.

רונן הופמן: בואו נעבור לסעיף הבא.

<אסף אמיר: אני רק אומר לאוצר דווקא, שהדבר הזה שאני מדבר עליו הוא חסם בפני עליית ערוצים ישראליים לפלטפורמה.

<אסף אמיר: יותר קשה להחזיק ערוץ דוקומנטרי לבד או תרבות לבד במצב שאנחנו נמצאים בו.

<אסף אמיר: אולי שווה לחשוב על איזשהו שילוב באישור ועדה או מועצה או שר.

גלעד ארדן: אם הכללים פה של דוקומנטרי הם כמו כללים במקומות אחרים – אז יהיה מאוד גמיש.

<אסף אמיר: נכון, אתה צודק.

רונן הופמן: שמענו והערתך נרשמה.

<אתי בנדלר: זה רעיון לא רע.

<אתי בנדלר: כבוד השר, למה אי אפשר לשקול שערוץ נושאי יהיה ערוץ טלוויזיה ש-75% לפחות משעות השידור שלו מוקדשים לנושא אחד או, נניח לצורך העניין, 90% לשני נושאים במצטבר בערוץ אחד?

<דנה נויפלד: מה זה אומר?

<דנה נויפלד: לא הבנתי מה זה אומר.

גלעד ארדן: גם אני לא הבנתי.

רונן הופמן: בואו נקשיב רגע.

<אתי בנדלר: מה שאמר מר אסף אמיר זה: האם ניתן יהיה לקיים ערוץ נושאי שיש בו שני נושאים, לא נושא אחד?

גלעד ארדן: דו-חוגי.

<אתי בנדלר: דו-חוגי, כן.

<אתי בנדלר: כי אחרת יש נושאים שלא תהיה להם היתכנות כלכלית מניסיונו.

<אתי בנדלר: אמרו לו שאפשר לעשות את זה רק ביתרת ה-25%, כי ערוץ נושאי מוגדר כערוץ ש75% לפחות משעות השידור שלו, מוקדשים לנושא אחד.

<אתי בנדלר: אמרתי שאולי אפשר לשכלל את ההגדרה הזאת ולקבוע שאם לא 100% אז לפחות 90% משעות השידור שלו מוקדשים לשניים מהנושאים המפורטים.

גלעד ארדן: ומה עם ה-10% הנותרים?

<אתי בנדלר: חופשי.

רונן הופמן: טוב, התייחסויות לשכלול הרעיון.

<אתי בנדלר: הרי ב-25% אתה נותן לו לעשות מה שהוא רוצה - - -

<דנה נויפלד: אני רוצה להסביר למה זה לא ככה.

<שי באב"ד: אני חושב שאנחנו קצת מתפזרים בזה.

<שי באב"ד: אני חושב שיש הבדל בין ערוצי הברודקסט לערוצים הנושאיים והערוצים הייעודיים שאנחנו רוצים להעלות על הפלטפורמה הזאת.

<שי באב"ד: באותה נימה אפשר גם להגיד ש-90% יהיו 4 נושאים: נשים גם סרטים, גם סדרות, גם דוקו וגם תרבות.

<שי באב"ד: לכן אין לזה גבול.

<אתי בנדלר: אז תעשה 100%.

<שי באב"ד: אני חושב, לכן, צריך לעשות הבדל בין ערוצים נושאיים לערוצים ייעודיים שעולים על הפלטפורמה הזאת לבין ערוצי ברודקסט שמשדרים מגוון רחב של נושאים.

<שי באב"ד: לכן 75% זה פלטפורמה.

<שי באב"ד: עוד הוסיף קודם השר ואמר, הרבה פעמים גם בהגדרות עצמן של מה נכנס אחר כך בדוקו ומה נכנס אחר כך בתעודה, פה יש הרבה פרשנות גם למועצה שתהיה וגם לרשות לשידורים מסחריים העתידית, לבחון אם זה באמת תחת אותו נושא ומרחיב אותו.

<שי באב"ד: אני מניח שזה ייתן מענה מאשר לבוא עכשיו ולהתחיל לערבב שלושה או ארבעה נושאים שונים בתוך ה-90%.

מיכל רוזין: לא, אמרנו שניים.

<אתי בנדלר: זה לא שניים.

<אתי בנדלר: זה אחד פלוס מה שהוא רוצה ב-25%.

<דנה נויפלד: בסדר, זאת בדיוק הגמישות.

<דנה נויפלד: נסביר למה הייתה המגבלה - - -

רונן הופמן: עורכת דין נויפלד, נשמע את התייחסות המערכת.

<דנה נויפלד: הסיבה שמלכתחילה ההגבלה הזאת כבר נקבעה בעבר ובאופן מכוון, זה נכון שהרבה יותר קל אם יש גמישות להעלות מה שרוצים לערוץ, אולם צריכים להיות פה הוגנים: ערוצי ברודקסט שבהם משודר תמהיל, יש להם את החובות ואת המבנה שיש לערוצי ברודקסט.

<דנה נויפלד: אנחנו לא נותנים פה דרך להקל לעומת ערוץ הברודקסט.

<דנה נויפלד: מי שרוצה לשדר תמהיל של שידורים – יבוא ויתכבד, יקבל רישיון לפי חוק הרשות השנייה וישדר בהתאם לחובות שמוטלות על הרשות השנייה.

<דנה נויפלד: אין פה שום סיבה לעשות מעקף.

<דנה נויפלד: ערוץ נושאי – ערוץ מיוחד שיש לו עוד גמישות של 25%, זה בהחלט איזון מספיק - - -

גלעד ארדן: אני חשבתי שגם זה יותר מדי.

<שי באב"ד: דנה, על זה אומרים: יישר כוח.

רונן הופמן: נציגי היוצרים – בבקשה.

<אסף אמיר: אני מצטער.

<אסף אמיר: אני חושב שאפשר היה לפתור את זה.

<אסף אמיר: אני חושב שתרבות ודוקומנטרי אלו שני מקומות חלשים יחסית מבחינת הרצון העז של מישהו להרים את הערוץ הזה.

<אסף אמיר: אפשר לעשות שאחד מהם הוא תרבות ודוקומנטרי וזהו.

<אסף אמיר: אז לא צריך לשנות שום סעיף בחוק.

<דנה נויפלד: דווקא התרבות והדוקומנטרי?

<אסף אמיר: - - - דוקו זה תרבות - - -

<ירמיהו קדושי: אני מדבר פה בשם יוצרים מהפריפריה.

<ירמיהו קדושי: אני חושב שקודם לכל, החוק הזה הוא מאוד מבורך, החוק הממשלתי כפי שהוא, כי הוא נותן באמת מענה לכשל שוק שנמצא כבר שנים ולא נותן לאומנים ויוצרים להביע את דעותיהם ואת היצירות שלהם.

<ירמיהו קדושי: אני אומר שכל הנושא הזה של ההפקות והעניין הזה של הנושאי, זה ייתן מענה, כמו שאמרתי, לכשל שוק.

<ירמיהו קדושי: חשוב מאוד שהפקות המקור שיופקו בתוך המחויבות הזאת של הערוצים הנושאיים, יתנו גם מענה ויתנו גם אפשרות לשים שם הפקות מוכנות שלא שודרו בטלוויזיה.

<ירמיהו קדושי: אנחנו סובלים מזה, אנחנו הפכנו להיות, איך שאומרים, היצירה הפרטית, היצירה החופשית, נעלמה מהעולם – סרטי הבורקס וכל אלה – פשוט קטלו אותם.

<ירמיהו קדושי: משקיעים פרטיים שרוצים להשקיע בענף הטלוויזיה לא נותנים להם לעשות את האפשרות הזאת כי כשבאים עם סרט מוכן - -

רונן הופמן: בסדר, אבל מה זה קשור לחוק?

<ירמיהו קדושי: - - לא נותנים לזה מענה כאילו זה סרט.

<ירמיהו קדושי: זה ייתן גם מענה לכל הנושא הזה שאסף אמיר מודאג ממנו, כי לפי דעתי במצב הזה, אם יעלו ערוץ סרטים כמו שהיה ערוץ הקולנוע הישראלי שהיה מבורך ומאוד טוב, יוכלו לשים שם הרבה סרטים, גם סרטי מגירה שלא שודרו בטלוויזיה.

<ירמיהו קדושי: אני חושב שמאוד חשוב לשים את זה כאן בתקנות כי הרגולטור לא נתן לזה מענה עד היום.

רונן הופמן: הנה, יש לשר הצעה מהפכנית.

גלעד ארדן: אני לא חושב שאפשר לצאת - - -

<ירמיהו קדושי: - - - אני חושב שצריך לעשות את זה כי זה ייתן מענה - - -

רונן הופמן: מר קדושי, הנה השר משיב לך.

גלעד ארדן: אני לא משיב לו, אני משיב לכל הטענות ביחד כי אפשר להמשיך ולדבר עליהן עד מחר בבוקר ועוד הרבה מעבר לזה כי כולם מדברים פה על תיאוריות.

גלעד ארדן: אף אחד לא יודע מי ייגש, אף אחד לא יודע מה הוא יציע, אף אחד מאתנו לא בנה את המודל העסקי לא שלה מתחרים הפוטנציאליים מול הכבלים והלוויין ולא של מי שרוצים למכור ערוץ אחד.

גלעד ארדן: אני לא רואה פה מישהו בחדר שהוא יש לו תכנית עסקית כזאת כאן.

גלעד ארדן: אני מציע שהחובה החוקית תוטל עלי כשר התקשורת להביא לכך שבתהליך המכרזי מול מועצת הכבלים והלוויין שלושה מ-12 הערוצים יהיו כאלה שיש בהם את חובת הפקות המקור הישראליות באותו היקף של הכבלים והלוויין מחויבים: 8% עד 12%.

גלעד ארדן: אי אפשר להתחיל פה בחקיקה ראשית לבנות עבור מועצת הכבלים והלוויין ועבורנו את כל המודלים העסקיים שאיננו יודעים בכלל אם הם נכונים או לא ובסוף אולי יביאו לתוצאה שהמערך הזה יישאר עם ה-100 מיליון שקל השקעה ועם 6 ערוצים שהם לא מהווים אלטרנטיבה למחיר הגבוה שהציבור משלם היום לכבלים וללוויין.

גלעד ארדן: אני חושב שאין לי אחריות כשר בעניין הזה.

גלעד ארדן: אני מוכן לקבל אותה מכוח חוק ואחר כך, אני זה שנושא באחריות מול הכנסת ומול היצירה הישראלית.

גלעד ארדן: זה סעיף שלא הוכנס – אני מוכן להכניס אותו כעת.

גלעד ארדן: כמו שבדברים אחרים יש לי את האחריות והסמכות לעשות, תביאו אותי לוועדת הכלכלה בחוק אחת לשנה לדווח על היקף ההשקעות ביצירה הישראלית, גם את זה אפשר להכניס בחוק.

גלעד ארדן: אני מבקש שזה יהיה המודל ולא להתחיל כאן לנסות ולנחש באוויר מה יהיה הדבר שייתן את התוצאה כולם כאן רוצים בה, בסופו של דבר.

רונן הופמן: לי זה נשמע הגיוני.

רונן הופמן: זה מקובל, חברים?

גלעד ארדן: שיטילו עלי בחוק את האחריות לייצר את מנגנון שמתוך 12 הערוצים – שלושה יהיו ישראליים - - -

רונן הופמן: זה מעבר לאחריות, אם אני מבין נכון, ההצעה שלך - - -

גלעד ארדן: אני אעצור את המכרזים איפה שצריך - - -

רונן הופמן: זאת חובה, נכון?

<אסף אמיר: אני לא יודע – הגענו לסעיף הזה?

<אסף אמיר: כי דיברנו קודם על - - -

<דנה נויפלד: לא משנה - - -

גלעד ארדן: לא, אבל זה אותו דבר.

גלעד ארדן: אתה מעורר עכשיו חששות שאפשר בכל סעיף לעורר אותן – ואולי לא יהיה?

גלעד ארדן: אולי נישאר בחושך?

<אסף אמיר: לא, לא.

<אסף אמיר: אני סתם דיברתי לגבי זה שערוץ דוקומנטרי לא נראה לי.

גלעד ארדן: בסדר, אז לא נראה לך – מה אני אעשה?

<אסף אמיר: זה לא קשור למה שדיברנו קודם.

<אסף אמיר: חשבתי שהגענו - - -

גלעד ארדן: אבל זה אותו רעיון.

גלעד ארדן: זה לא נראה לך כי אתה חושב שהוא לא יעלה.

<שי באב"ד: הוא דיבר על משהו שונה.

<שי באב"ד: יש פה שני נושאים: נושא אחד הוא מה תהיה כמות הערוצים הישראליים שיעלו על המערך, והנושא השני הוא האם בכלל בערוץ אחד שעולה, כמה נושאים יש - - -

גלעד ארדן: האם יש התכנות לנושא אחד בערוץ.

<שי באב"ד: נכון.

<שי באב"ד: אלו שני נושאים נפרדים.

<שי באב"ד: הוא העלה את הנושאים אם יש התכנות.

<שי באב"ד: אמרה לו דנה בצדק שמדובר בערוץ נושאי, זאת לא טלוויזיית ברודקסט וגם אין להם את החובות של טלוויזיית ברודקסט ויש מקום לנושא שני ב-25% וגם אני אישית לא חושב שצריך לשנות את זה, ובסופו של יום הוא יכול גם להתרצות עם הדבר הזה.

<אסף אמיר: בסדר - - -

<שי באב"ד: הנה, הוא מתרצה – הוא אומר בסדר.

<שי באב"ד: הנושא השני זה כמות הערוצים הישראליים שיהיו בתוך המערך באופן כללי.

<שי באב"ד: עדיין לא הגענו אליו.

רונן הופמן: לא הגענו אליו אבל מה שהשר הציע נשמע מאוד הגיוני.

רונן הופמן: תכף נראה אם יש לזה איזושהי מניעה משפטית, אם יש לזה התכנות משפטית.

<שי באב"ד: יש השגות.

רונן הופמן: אם יש השגות, בואו נשמע, זה המקום.

<אסף אמיר: - - - לקחת את הסעיף הרלוונטי.

רונן הופמן: אסף, הסעיף הופך להיות רלוונטי משום שלמרות שהוא אחר, אבל הוא שייך לערוצים הישראליים.

<אסף אמיר: הבנו שכרגע בסעיף הקיים כתוב ששלושה ערוצים מתוך ה-12 יהיו ישראליים ואנחנו שמענו הערות של היועצת המשפטית של הוועדה שאמרה שלדבר הזה יש חסמים קבועים ואין תמריץ כדי שהדבר הזה יקרה ולכן יש סיכוי רב שהוא לא יקרה.

<אסף אמיר: אנחנו חוששים, והבענו את זה בהפסקה לכבוד השר, שמה שהולך לקרות פה זה שיכול להיות מצב של 9-8 ערוצים זרים.

<אסף אמיר: מאות מיליוני שקלים הולכים לסבסד שווקים זרים במקומות מרוחקים שמייצרים תוכן זה.

<אסף אמיר: זו הפלטפורמה.

<אסף אמיר: ביקשנו שיהיה מנגנון בחוק שייקבע, בין אם זה הערוץ השני או השלישי.

<אסף אמיר: עלו פה כל מיני מנגנונים.

<אסף אמיר: אי מכבד את השר ואני מעריך שהשר יעמוד בדיבורו, אבל לא תמיד השר הזה הספציפי הוא זה שיהיה כשהסיטואציה הזאת תעלה לכן אנחנו מבקשים בחוק.

<אסף אמיר: אני חושב שכאשר מקימים פלטפורמה שלימה, חשוב שיהיה ברור שיהיה בה תוכן ישראלי.

<אסף אמיר: אנחנו יודעים כולנו שאין לאף אחד כרגע שום מושג ירוק מה יהיה פה עוד שנה-שנתיים בפלטפורמה הזאת.

<אסף אמיר: אני חושב שבחקיקה כל כך נרחבת כדאי שלפחות נשים איזונים ובלמים על העניין הזה של תוכן ישראלי וגם על העובדה הזאת שאנשים שעובדים בישראל מייצרים תוכן, לא יכול היות פלטפורמה שכולה ערוצים זרים.

רונן הופמן: ברור.

רונן הופמן: אני חושב שזה מה שהשר הציג כרגע.

רונן הופמן: זה לא מה שהוצג?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: השר הציע לייצר מנגנון לזה אבל הוא לא קבע מה.

גלעד ארדן: כן, כי ניסינו פה בהפסקה הארוכה שהייתה לחשוב איך לייצר מנגנון בחקיקה.

גלעד ארדן: אבל באמת, כמי שכבר עשה פה כמה חוקים, אני חושב שזה הזוי להתחיל לרדת לרזולוציות של תורת המשחקים: מה יקרה אם במרבב הראשון יהיה כך והשני יהיה כך.

גלעד ארדן: אנחנו נבנה למועצה עץ מבנה של מאות תרחישים ומה היא תעשה.

גלעד ארדן: צריך להטיל עליה חובה חוקית להביא למצב של שלושה ערוצים ישראליים משניים עשר הערוצים הפנויים ולדווח לכנסת על ההתקדמות של זה אחת לשישה חודשים מבחינתי.

<אתי בנדלר: אדוני, אתה צודק.

<אתי בנדלר: יש כאן רק בעיה אחת עם הנוסח כפי שהוצע כאן, שלכאורה יכול להיות שקודם יהיו תשעה ערוצים זרים ואחר כך אולי יהיו שלושת הערוצים האחרונים ישראליים.

<אתי בנדלר: בסופו של דבר, אמרה הגברת מבורך קודם, התשתית הוקמה בכספי משלם המיסים, על גבי התשתית הזאת, אמנם מקווים למכור אותה, יעבירו בסופו של דבר באמת רק ערוצים של חומר חוץ.

גלעד ארדן: אז אם הציבור הישראלי רוצה לראות רק ערוצים מחו"ל אני יכול להכריח אותו לראות ערוצים ישראליים?

<אתי בנדלר: אתה לא יכול להכריח אותו, אתה יכול להכריח את המועצה לא לתת רישיון - - -

גלעד ארדן: זאת אומרת, ועדת הכלכלה אומרת שאם אף אחד לא ירצה לעשות ערוץ ישראלי, עדיף להשאיר את המערך ריק.

גלעד ארדן: זאת המסקנה.

גלעד ארדן: אין לי בעיה, בסדר, אם זה מה שהוועדה אומרת.

גלעד ארדן: הרי אני לא יכול להכריח אנשים לראות דברים שהם לא מעוניינים.

<אתי בנדלר: קודם כל, האוצר התנגד להצעה שאני הצעתי, שיהיו שלושה ערוצים שהתחרות עליהם לא תהיה בכלל על הביד.

<אתי בנדלר: הביד בכלל לא ישחק, אלא אך ורק על ההתחייבות להפקות מקומיות.

<אתי בנדלר: משום מה לא קיבלו את ההצעה הזאת.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת אם היא טובה או לא, אבל אני לא יודעת למה לא קיבלו אותה.

גילה גמליאל: נציגת האוצר, יעל, מדוע האוצר לא קיבל את ההמלצה של המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת?

<יעל מבורך: היה פה דיון בוועדה לגבי הסוגיה: מהי הדרך הכי טובה לבחור ערוץ.

<יעל מבורך: האם הדרך הכי טובה לעשות את זה - - - איכות, תכנים, שהגורם המתמודד במכרז הולך להצהיר או לפי מחיר?

<יעל מבורך: יש גם טכניקות של שילובים בין שניהם.

<יעל מבורך: אמרו היועצת המשפטית ועוד גורמים, שהניסיון מראה שמה שקורה לעיתים במכרזים האלה שהם על איכות ההפקה זה שמציעים הבטחות מאוד-מאוד גבוהות לגבי איכות השידור וסוגה עילית והמסך יהיה מפוצץ בהמון דברים, אבל בסוף אין יכולת כלכלית לעשות את זה והציבור מקבל מוצר נחות יותר, ואז באים בחזרה אל הגוף המחוקק או לגוף המבצע ומבקשים הנחות בחובת ההפקה שבגינה זכו במכרז.

<יעל מבורך: זה מביא למצב לא שקוף ולא שוויוני, שלא מאפשר באמת בחירה אמתית במכרז.

<יעל מבורך: לכן, הדרך שאנחנו מציעים היא לקבוע תנאי סף.

<יעל מבורך: כלומר, מועצת הכבלים והלוויין היא זאת שמגדירה מה זה ספורט, למשל: ספורט זה כדורגל וזה לא בדמינטון על החוף.

<יעל מבורך: כדי שנקבל את המוצר; סדרות הן סדרות מסוג כזה וכזה; סרטים.

<יעל מבורך: היא מגדירה את התכולה המינימלית, ואחר כך על זה מתחרה הגורם לפי המחיר.

<יעל מבורך: דבר נוסף שביקשה הוועדה, מה שלא היה בהצעת החוק, היא ביקשה שניתן איזושהי הבטחה שחובת הפקת המקור בשיעור של 8% עד 12%, כמו שחל על הוט ויס, תחול גם פה.

<יעל מבורך: שלא יהיה לנו מערך שהוא מלא בתכנים זרים.

<יעל מבורך: לכן, לאור ההערה הזאת, הכניסה הממשלה הצעה - - -

גילה גמליאל: אני יודעת, את מסבירה לי את החוק שלמדתי אותו.

גילה גמליאל: השאלה הנשאלת היא שאלה אחרת: איך מונעים מצב שבו בשלב הראשון יכנסו 9 ערוצים שהם כולם מחו"ל?

<יעל מבורך: מה שאנחנו מציעים זה שמועצת הכבלים והלוויין, שחלק מהמטרות של הן שידורים לטובת הציבור, מגוון וכולי – אפשר לעבור על מטרות מועצת הכבלים והלוויין שנמצאות פה – הם היו הגורם שאמון על איך מוציאים את המכרז בצורה שתיתן מענה גם לבעיה הזאת.

איציק שמולי: את מדברת על אופציה רק של ערוצים בודדים.

איציק שמולי: מה לגבי האופציה של הבנדלים?

איציק שמולי: נגיד מחר סלקום או פרטנר נכנסים ואומרים: אנחנו לוקחים שלושה ערוצים.

איציק שמולי: תחייבו שאותם שלפחות אחד הערוצים יהיה ישראלי.

<יעל מבורך: אומר השר שהנושא הזה נכנס לתוך המיקרו של הוצאת המכרז כי עלתה פה סוגיה בוועדה לפני כמה ימים שאמרה: אל תוציאו בצ' גדול של אפיקים כי אז כולם יעשו ספורט – ואנחנו לא רוצים שכולם יעשו ספורט, אנחנו רוצים מגוון.

<יעל מבורך: אז תוציאו את המכרז בצורה מדורגת כדי שכל אחד ידע מה נמצא על המערך.

<יעל מבורך: אנחנו חושבים שאי אפשר לתת מענה מלא למה שצריכה לעשות, בסופו של דבר, ועדת מכרזים במשך כמה חודשים עם כל החידושים האפשריים של זה ולפתור את זה פה בוועדה.

גילה גמליאל: לא קיבלתי תשובה עדיין.

<אורי רוזנווקס: סליחה, אתם עשיתם שמיניות באוויר להציל 130 עובדים של חברות החדשות.

<אורי רוזנווקס: מדובר פה באלפי עובדים, אלפי יוצרים שאפילו לא יכולים לקבל דמי אבטלה ואתם מייבאים פה פלטפורמה של 9 ערוצים זרים ומעיפים מיליארדים לחו"ל.

<אורי רוזנווקס: זאת האמת.

גילה גמליאל: שאלתי את האוצר, ולצערי התשובה - - -

רונן הופמן: קיבלת, אבל היא לא מספקת אותך.

גילה גמליאל: בהחלט.

גילה גמליאל: היא לא עונה מדוע ההצעה שהעלית כאן המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת עדיין לא עונה לאותם דברים שהצגתי כאן בפני הוועדה, זה כן יכול לבוא בהלימה.

<יעל מבורך: המנגנון הזה לא מוכיח את עצמו.

<יעל מבורך: המנגנון של להתחרות על טיב התכנים – כך מחליטים מי זוכה באפיק – לא מנגנון שמוכיח את עצמו.

גילה גמליאל: את שלימה עם הטענה הזאת?

רונן הופמן: שי באב"ד, בבקשה, בואו נשמע עוד הערות.

<אילן אבישר: נכון שערוץ 10 וערוץ 2 הציעו דברים שבמהלך השנים הכנסת והרשות השנייה קיזזו והתחשבו והורידו.

<אילן אבישר: נכון להיום, ערוץ 2 משקיע בתכניות מקור יותר מכל הכבלים והלוויין ביחד.

<קריאות: - - -

רונן הופמן: זה לא הדיון פה.

<אילן אבישר: - - - העיקרון של קביעת מכסות או מכרז על השקע בהפקות מקור, נכון שיש אתו את הניסיון הזה, אבל התוצאה בפועל היא של העשרה דרמטית של המסך במוצרים מקומיים.

<אילן אבישר: לכן אני לא הייתי ממהר לבטל את זה ולהגיד שזה לא רלוונטי.

<אילן אבישר: יש לזה את הפגמים – אבל יש פה גם תוצאה מאוד-מאוד חיובית.

<אילן אבישר: עם ערוץ 10 זה פי אחד וחצי.

<דבורה קמחי: ערוץ 10 משקיע מאות מיליוני שקלים בשנה בתוכן ישראלי מדי שנה.

<שי באב"ד: יש פה שני אינטרסים שאנחנו מנסים לאזן ביניהם: הראשון – אומר האוצר בצדק: אנחנו לא רוצים להעלות מערך שבסופו של יום, אחרי שנגשו בבידים, אם נכריח ערוצים נושאיים כאלה ואחרים, לא יעלו ואז המערך הזה בסופו של דבר יהיה בלי ערוצים.

<שי באב"ד: מצד שני באים היוצרים ואומרים: לא יכול להיות מצב שבו יעלו קודם כל 9 ערוצים זרים ואנחנו נשמור את שלושת הערוצים האחרונים הנושאיים לסוף.

<שי באב"ד: למה?

<שי באב"ד: כי סביר להניח אולי שבכלל לא יעלו רק 9 ערוצים ואז אנחנו נהיה עם 7 ערוצים זרים.

<שי באב"ד: ניסינו להעלות איזשהו מתווה שאולי יאזן בין שני הדברים האלה ויגיע לנקודת אמצע, אם זה יהיה מקובל על השר ועל האוצר.

<שי באב"ד: יש לנו שתי אופציות לביד.

<שי באב"ד: אופציה אחת, שיבוא מישהו וייקח בנדל – שניים, שלושה, ארבעה ערוצים – הנחת העבודה היא שאם הוא ייקח שלושה ערוצים ומעלה, נחייב אותו לקחת ערוץ אחד ישראלי.

איציק שמולי: זה מה שאני הצעתי.

<שי באב"ד: האופציה השנייה, בהנחה והם פועלים בנפרד, זאת אומרת שמגיע כל אחד בנפרד – נגדיר שהביד השלישי יהיה לערוץ ישראלי.

<שי באב"ד: מה יקרה אם לא יהיה אף אחד ישראלי שייגש?

<שי באב"ד: כדי שהמערך יעלה והמרבב יעלה צריך לאפשר לזה להיות ערוצים זרים ולא לתת לזה להיות ערוצים ישראליים כי אז אנחנו יכולים לחסום את המערך.

<שי באב"ד: בסוף היום, אם יבואו כל אחד בנפרד, הערוץ השלישי בבנדל יהיה ערוץ שנקדיש למכרז ישראלי, ואת זה מועצת הכבלים יכולה להגדיר, ואם לא יהיה ערוץ ישראלי שיעלה – נעשה את זה ערוצים זרים כדי לא לעצור את המרבב ולא למנוע את עליית המרבב.

רונן הופמן: אתה רוצה ליצור מנגנון שנותן אופציה לערוצים הישראליים.

רונן הופמן: כאשר אין מימוש לאופציה הזאת – לא לעצור אלא להמשיך בערוצים - - -

<אתי בנדלר: אבל זה רק בתנאי שאתה אומר של יהיה ביד במקרה הזה אלא התחרות תהיה על שיעור ההתחייבות להפקות מקור.

<אתי בנדלר: זאת הנקודה: שלא יהיה ביד כספי במקרה הזה.

גלעד ארדן: יהיה ביד כספי אבל אותו ערוץ שלישי, החלק והזכייה זה גם היכולת של המועצה לחייב אותו במינימום – לא יכולת: הזוכה בערוץ השלישי חייב במינימום הפקות מקור ישראליות מתקציב הערוץ ועד לתקרה של 12 - - -

רונן הופמן: עוד לגבי ההצעה הזאת?

<מיכל רפאלי כדורי: אדוני השר, יש לי הצעה שאני חושבת שמכילה את שני האינטרסים.

<מיכל רפאלי כדורי: דיברו גם על האינטרס של השוויוניות וגם על האינטרס של הישראליות.

<מיכל רפאלי כדורי: אין שום סיבה - - -

גלעד ארדן: אין כמו לבקש עצה טובה מהמתחרה.

<מיכל רפאלי כדורי: תיקח מזה מה שאתה רוצה, אתה הרי לא חייב.

<מיכל רפאלי כדורי: גם כשהכבלים עלו, הכנסת הזאת לפני הרבה שנים – אני לא מדברת כבר על הלוויין – אמרה: נטיל עליהם הפקות מקור כדי שלא יהיה פה ים של שידורים זרים.

<מיכל רפאלי כדורי: אתם אומרים שאתם רוצים שהמרבבים האלה יתמלאו, יבואו ערוצים זרים לעשות כסף בישראל – יתכבדו ומההכנסות שלהם ישימו כסף באיזושהי קרן, 8% מהכנסותיהם.

<מיכל רפאלי כדורי: הם לא חייבים לשדר את הפקות המקור האלה, אבל אם הם באו לעשות עסקים בישראל ולשדר טלוויזיה בישראל, גם אם היא לא הפקת מקור ישראלית, שמההכנסות שלהם ישימו 8% להפקות מקור שישודרו.

רונן הופמן: אבל למה שזה יהיה אטרקטיבי להם?

<מיכל רפאלי כדורי: מה זאת אומרת?

<מיכל רפאלי כדורי: זה לא צריך להיות אטרקטיבי להם.

<מיכל רפאלי כדורי: הם באו לעשות עסקים במדינת ישראל – ישימו 8% מההכנסות שלהם להפקות מקור.

<הרן לבאות: אבל אם הוא לקח ערוץ אחד?

<מיכל רפאלי כדורי: סליחה, למה עלי יש מס מחזור של 8% גם ההכנסות שלי מיורוספורט, מ-ESPN, מ-Fox News, מנשיונל ג'אוגרפיק?

<מיכל רפאלי כדורי: גם מההכנסות האלה אני משלמת 8% – אז שגם הוא ישלם.

<אסף אמיר: כל החברות הזרות שמשדרות בישראל מסבסדות במידה מסוימת את הפקות המקור.

גלעד ארדן: אסף, ההבדל הוא שהם הבעלים של כל המערך - - -

<אסף אמיר: - - - הבנדל הוא כמובן - - - יגיד שיש להם ארבעה ערוצים – כולם 8% צריכים לתת לישראלי שמתוכם.

<מיכל רפאלי כדורי: מי שמרוויח משידורים צריך לשלם.

<אסף אמיר: רגולציה זה דבר מסובך.

<ירמיהו קדושי: קודם לכל, אני לא מסכים למה שנאמר כאן כי אני חושב שברגע שהרגולטור מתערב בתוכן, יש פה כשל שוק.

<ירמיהו קדושי: יש אומנים ויוצרים - - -

רונן הופמן: לא דיברו על זה.

רונן הופמן: איזה התערבות בתוכן?

רונן הופמן: אין כאן שום התערבות בתוכן.

<ירמיהו קדושי: אני רוצה להסביר את עצמי טוב: זה מה שקורה היום.

<ירמיהו קדושי: אני חושב שדווקא ההצעה הממשלתית היא טובה ואני חושב שמה שאמר השר שהכוונה היא לפתוח כאן תחרות ולתת לאנשים אחרים להתבטא ולקבל - - -

<אורי רוזנווקס: לא יהיה כלום – יהיו רק ערוצים זרים.

<ירמיהו קדושי: רגע, אל תפריעו לי.

<ירמיהו קדושי: לבוא ולהגיד שיהיו רק ערוצים זרים זה סתם עכשיו להכשיל את התחרות, כי לא יהיו ערוצים זרים, יהיו גם ערוצים ישראליים שהם לא בהפקות - - -

<אורי רוזנווקס: איך יהיו?

<ירמיהו קדושי: יש ערוצים כמו שהיה בזמנו ערוץ הקולנוע הישראלי, כמו ערוצי מוזיקה, שלא מחויבים ולא צריכים להפיק הפקות מקור והם בעברית ומיועדים לקהל הישראלי שרוצה וצורך תחרות אחרת.

<ירמיהו קדושי: להגיד שערוצים מסוימים יממנו עכשיו את ההפקות של ערוץ מסוים זה פשוט לפגוע בקהל, כי בסופו של דבר הקהל לא יקבל את הגיוון התרבותי שהוא מחפש.

<ירמיהו קדושי: הקהל רוצה שבסופו של דבר תתנו לו להחליט מה הוא אוהב ומה לא.

<ירמיהו קדושי: מתוך כמה ערוצים, שערוץ מסוים יפיק הפקות מקור – אין בעיה.

<ירמיהו קדושי: אבל לא שכל הערוצים יהפכו להיות מממנים של הפקות מקור.

<ניר יוגב: למען הרקורד – אדוני, אנחנו חושבים שההצעה של שי טובה.

גלעד ארדן: אם אתם רוצים את זה אז תגידו כי זה נשמע כאילו אני רוצה את - - -

<ניר יוגב: כי אדוני אומר שכשסלקום תומכת בו אז היא מזיקה לו, אז אני מנסה להיזהר בדברי.

גלעד ארדן: לא, אני לא אבקש שתתמכו - - -

רונן הופמן: איך אנחנו מסכמים את הסוגיה הזאת?

רונן הופמן: שמענו דעות, שמענו הצעות, בואו נראה איך אנחנו - - -

גילה גמליאל: מה הפשרה שאתם מציעים?

גילה גמליאל: אין פשרה?

רונן הופמן: אז בואו נמשיך הלאה.

<אמיר רוזנברג: חברת הכנסת גמליאל שאלה קודם שאלה שהמשיכה את הרעיון של היועצת המשפטית של הוועדה לוותר על הביד ולעשות מכרז, וכאשר האוצר – אני דווקא רוצה לדבר אל יעל.

רונן הופמן: אז תמתין.

<דנה נויפלד: אתם רוצים שבינתיים נקריא את הסעיפים האחרים שעוד לא הוקראו?

רונן הופמן: לא, אני חושב שהם תכף יעדכנו אותנו.

רונן הופמן: בואו נמשיך בסעיפים.

<דנה נויפלד: אנחנו נקריא בינתיים את הסעיפים שלא סיימנו.

רונן הופמן: אנחנו נחזור לסעיף הזה, בשרותכם – מסתמן כאן פתרון.

<דנה נויפלד: אנחנו מקריאים סעיף נוסף שהוא בעקבות הדיונים שנערכו פה בפעם הקודמת.

<דנה נויפלד: זה דיווח לוועדת הכלכלה של הכנסת.

<דנה נויפלד: חגית, תקריאי.

רונן הופמן: איפה זה נמצא?

<דנה נויפלד: סעיף 14א בעמוד האחרון.

רונן הופמן: עמוד אחרון, סעיף 14א, בבקשה.

רונן הופמן: אנחנו נחזור לסוגיה הזאת.

<חגית ברוק: "(12) אחרי סעיף 14 יבוא – "דיווח לוועדת הכלכלה של הכנסת 14א בתחילת כל שנה תדווח המועצה לשידורי כבלים ולוויין לוועדת הכלכלה של הכנסת, על הפצת שידוריהם של ערוצים ייעודיים ונושאיים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, לרבות לגבי שיעור ההפקות המקומיות בערוצים אלה".

<חגית ברוק: ".

<אתי בנדלר: זה בעקבות הערות שנשמעו כאן, אבל נדמה לי שאין בכך מענה לשום דבר: ידווחו – יפה מאוד, לצורך זה אני לא צריכה הוראה בחוק.

<אתי בנדלר: זה חסר משמעות לחלוטין, לדעתי.

<אתי בנדלר: אם הועדה תרצה, היא תכנס ועדה ותבקש את הדיווחים האלה.

<אתי בנדלר: זה איזשהו משחק בכאילו.

<אתי בנדלר: כל סיפור הזה היה כדי לעקוב שבאמת יש הפקות מקומיות.

<אתי בנדלר: מה שהם אומרים: נשאיר את זה לשיקול הדעת וכדי להוכיח את הרצינות, נדווח לכם.

<דנה נויפלד: אם אין צורך בסעיף, אז נבטל את הסעיף.

רונן הופמן: הסעיף הזה יבוטל.

<אתי בנדלר: לדעתי הוא מיותר.

רונן הופמן: הסעיף הזה יבוטל כי אין בו צורך.

רונן הופמן: יש עוד שלושה סעיפים להקריא.

<דנה נויפלד: אנחנו נקריא את הכול ברצף.

רונן הופמן: מצוין.

רונן הופמן: אנחנו מקריאים את שלושת הסעיפים הנותרים ברצף כעת.

רונן הופמן: אני מציע להקשיב משום שאחר כך אנחנו נבקש הערות לסעיפים הללו.

<חגית ברוק: אלו שלושה סעיפים שמהווים התאמה למודל החדש לפיו ימונה גורם מפעיל, לא בהכרח ביום הקובע, וזה פשוט מתאים את הוראות החוק למצב החדש הזה.

<חגית ברוק: "(12) בסעיף 21, במקום "ערב היום הקובע" יבוא "ערב המועד שנקבע בהיתר ההפעלה לפי סעיף 2, כיום תחילת ההפעלה (בפרק זה – מועד ההפעלה)" ובמקום המילים "החל ביום הקובע" יבוא "החל במועד ההפעלה"; (13) בסעיף 22, בכל מקום, במקום "היום הקובע" יבוא "במועד ההפעלה".

<חגית ברוק: (14) בסעיף 24(א), במקום "היום הקובע" יבוא "מועד ההפעלה".

<חגית ברוק: ".

רונן הופמן: דרוש הסבר להבדל בין היום הקובע למועד ההפעלה.

<חגית ברוק: היום הקובע, כפי שהוא מוגדר היום בחוק, זה 1.1.2014.

רונן הופמן: אתם שומעים?

<חגית ברוק: בנוסח של החוק היום, השרים אמורים היו למנות גורם מפעיל עד למועד הזה.

<חגית ברוק: בהתאם לכך נקבעו כל מיני הוראות שמהוות מעבר מהעולם הישן שבו הרשות השנייה הייתה הגורם המפעיל לעולם החדש שבו יהיה איזשהו גוף שהשרים מינו אותו כגורם מפעיל, ובעצם אלו יהיו הוראות ששומרות על המצב הקיים לפני מינויו של אותו גורם מפעיל.

<חגית ברוק: מאחר ועכשיו שינינו את החוק ואין חובה על השרים למנות ב-1.1.2014 את הגורם המפעיל, ויכול להיות שהם ימנו אותו בכל מועד אחר – אנחנו שמים את נקודת המעבר הזו במה שנקרא "מועד ההפעלה" – זה היום שבו יקבל הגורם המפעיל את היתר ההפעלה שעליו דיברנו בתחילת הדברים.

רונן הופמן: יום קבלת ההיתר הוא מועד ההפעלה.

<חגית ברוק: זה לא יום קבלת ההיתר אלא זה יום כניסתו של ההיתר לתוקף: יכול להיות שהוא יקבל את ההיתר ויום תחילת ההפעלה יהיה יום אחר.

<דנה נויפלד: זה יום העברת המקל מהרשות השנייה לגורם המפעיל.

רונן הופמן: יום העברת המקל בפועל.

רונן הופמן: היום שבו בפועל ההיתר נכנס לתוקף בידי המפעיל.

<חגית ברוק: נכון.

רונן הופמן: האם זה ברור?

רונן הופמן: האם יש השגות, שאלות?

<דנה נויפלד: אנחנו גמרנו להקריא.

רונן הופמן: אנחנו סיימנו את ההקראה.

רונן הופמן: אני מציע לצאת להפסקה קטנה כדי שאנחנו נגבש כאן את הדברים לגבי הסעיפים שאנחנו צריכים לחזור אליהם.

רוברט אילטוב: אין לכם בית, תגידו לי?

רונן הופמן: בואו נקבע שבשעה 20:30 נתכנס כאן בחזרה, בסדר?

רונן הופמן: רבע שעה.

רונן הופמן: תודה רבה.

בשעה 20: <(היו"ר אבישי ברוורמן)>

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבקש.

אבישי ברוורמן: קודם כל, חסרתם לי מאוד בשעה האחרונה.

אבישי ברוורמן: אשתי עוד מחכה לי לאירוע – בת משפחתי מתחתנת – היא כועסת עלי.

אבישי ברוורמן: אני קודם כל רוצה לפתוח בנושא שאני שמח שנדחה בתור נושא חדש ולכן הוא חוזר לוועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: חיים הר זהב עוד ישנו או שהוא כבר הלך הביתה?

אבישי ברוורמן: אבל רם לנדס פה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה בזה להודיע שוועדת הכנסת דחתה את הצעתו של חבר הכנסת שמולי לגבי נושא חדש בנושא ולכן אני מביא להצבעה את ההחלטה – יוני, תנסח לי את זה.

אבישי ברוורמן: יעל, אנחנו מוסיפים - - -

<יעל מבורך: מאפשרים לחברות הכבלים - - -

אבישי ברוורמן: מאפשרים לחברות הכבלים והלוויין - - -

גלעד ארדן: להקים ערוצי חדשות.

אבישי ברוורמן: לא, לא.

אבישי ברוורמן: אנחנו משלימים ל-18.5 מיליון שקלים עד ה-31 בדצמבר 2013 ובזה אנחנו מאפשרים את המשך שידור החדשות המקומיות ואף עובד לא מפוטר.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

<אתי בנדלר: בבקשה לקרוא.

<אתי בנדלר: אדוני, אתה מצביע עכשיו על עקרונות – אתה לא מצביע על הצעת החוק.

<אתי בנדלר: עכשיו לקרוא בבקשה את הנוסח.

אבישי ברוורמן: את הנוסח, בבקשה.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין בנדלר קוראת את הנוסח.

<אתי בנדלר: תקראו את זה אתם, זה מהנוסח שאתם העברתם במסגרת הקודמת.

<אתי בנדלר: זה נוסח שעובד על-ידי הממשלה.

אבישי ברוורמן: מי קורא את הנוסח?

אבישי ברוורמן: תקראי, אתי, אין לי זמן.

<אסי קליין: "הצעה לתיקון חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה)(תיקוני חקיקה)(הוראות שעה)(תיקון מס'), התשע"ג-2013 תיקון סעיף 3 1.

<אסי קליין: בחוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה)(תיקוני חקיקה)(הוראות שעה), התשס"ח-2007 (להלן - החוק העיקרי), בסעיף 3 המתקן את חוק התקשורת (בזק ושידורים)(תיקון מס' 35), התשס"ז-2006 , במקום "כ"ד באב התשע״ג (31 ביולי 2013)" יבוא "כ"ח בטבת התשע״ד (31 בדצמבר 2013)".

<אסי קליין: ".

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: גילה, לא הצבעת, את בעד.

אבישי ברוורמן: בעד הצעת החוק – פה אחד ההצעה לתיקון חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה)(תיקוני חקיקה)(הוראות שעה)(תיקון מס'), התשע"ג-2013, תיקון סעיף 3, נתקבלה.

אבישי ברוורמן: פה אחד עבר.

אבישי ברוורמן: תודה לכם.

אבישי ברוורמן: נמשיך הלאה.

<אסי קליין: "תיקון סעיף 4 1.

<אסי קליין: בסעיף 4 לחוק העיקרי, במקום "כ"ד באב התשע״ג (31 ביולי 2013)" יבוא "כ"ח בטבת התשע״ד (31 בדצמבר 2013)".

<אסי קליין: ".

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד הצעת החוק – פה אחד ההצעה לתיקון חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה)(תיקוני חקיקה)(הוראות שעה)(תיקון מס'), התשע"ג-2013, תיקון סעיף 4, נתקבלה.

אבישי ברוורמן: התקבל פה אחד.

<אסי קליין: "תיקון חוק התקשורת (בזק ושידורים) (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה)(תיקוני חקיקה)(הוראות שעה)(תיקון מס' 5), התשע"ג-2012 (א) בסעיף 3 המתקן את סעיף 6כ לחוק התקשורת(בזק ושידורים), התשמ"ב-1982 , בכל מקום במקום "בשבעת החודשים הראשונים של שנת 2013" יבוא "בשנת 2013", ובמקום "10.8 מיליון שקלים חדשים" יבוא "18.5 מיליון שקלים חדשים"; (ב) בסעיף 4(ב) במקום "כ"ד באב התשע״ג (31 ביולי 2013)" יבוא "כ"ח בטבת התשע״ד (31 בדצמבר 2013)".

<אסי קליין: ".

אבישי ברוורמן: יעל, אני רוצה שתסבירי את זה במשפט.

אבישי ברוורמן: אני עושה פרופורמה.

<יעל מבורך: יש סעיף של האפשרות לנכות מהתמלוגים ששילמו החברות לטובת - - -

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: יש הערות?

<דפנה גלוק: אני רוצה להבהיר ולחדד משהו שאמרנו בעבר ואנחנו אומרים עכשיו: במשך מספר שנים מועברים כספי מדינה לגורם פרטי לצורך הפקת החדשות המקומיות מבלי שנערך איזשהו הליך תחרותי לבחירת אותו גורם.

<דפנה גלוק: ההעברה, אם תהיה בהמשך – אנחנו מדברים פה על הסדר רק עד סוף 2013 – אבל אם תהיה בהמשך, לא תוכל להמשיך ולהיעשות בצורה הצורה כזאת.

<לאה ורון: זאת אומרת מעבר ל-2013.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, אני מאוד מודה לך על ההערה.

אבישי ברוורמן: יש הערות נוספות בקצרה, רם לנדס?

<רם לנדס: רק להגיד לפרוטוקול שהתעוררה היום בעיה של מע"מ, שהאוצר הבטיח לפתור אותה.

<רם לנדס: אם האוצר לא יפתור אותה בימים הקרובים – תכלית החוק שנועד לשמר את עובדי חברת החדשות המקומיות לא תוכל להתקיים.

אבישי ברוורמן: יעל, את פותרת את בעיית המע"מ?

<יעל מבורך: אני לא פותרת את בעיית מע"מ – זה לא בסמכותי לפתור בעיות מיסים.

<יעל מבורך: אכן העלית והעלו החברות בעלות הרישיון איזשהו קושי.

<יעל מבורך: אנחנו בודקים אותו, רשות המיסים הבטיחה לבדוק אותו בצורה מהירה.

אבישי ברוורמן: אני מבקש שתבדקי אותו בתבונה החיובית שיש לך.

<יעל מבורך: אבל צריך להגיד: יכול להיות שהכסף הזה חייב במע"מ.

<יעל מבורך: אין לנו אפשרות לתשובה מיד.

<יעל מבורך: אנחנו נבדוק את זה בצורה הכי מהירה ומקצועית של רשות המיסים.

אבישי ברוורמן: בצורה פוזיטיבית עם הגישה של חוכמת הלב.

אבישי ברוורמן: יש הערות נוספות?

אבישי ברוורמן: בבקשה, אדוני.

<נתי שוברט: בהתייחס למה שנאמר פה על-ידי נציגת משרד המשפטים, אני גם רוצה לומר שביל הפרוטוקול שבדיון שהתקיים בדצמבר בשנה שעברה, גם עלה הנושא של קיום מכרז להמשך שידורי חדשות מקומיות וכבר אז אמרנו שככל שיהיה המשכיות של הפקת השידורים האלה בכספי ציבור, אז ייעשה מכרז לעניין הזוכה.

אבישי ברוורמן: רשמנו את ההערה.

<נתי שוברט: כמובן, אחרי הסדר הביניים.

אבישי ברוורמן: אני רושם את ההערה שלך.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: הערות נוספות?

אבישי ברוורמן: אין.

אבישי ברוורמן: אם כך, מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: דוד אתה היית בעד.

אבישי ברוורמן: בעד הצעת החוק – פה אחד הצעת תיקון חוק התקשורת (בזק ושידורים) (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה)(תיקוני חקיקה)(הוראות שעה)(תיקון מס' 5), התשע"ג-2012, תיקון סעיף 3, נתקבלה.

אבישי ברוורמן: פה אחד.

<אתי בנדלר: תחילה כמובן ב-1 באוגוסט 2013.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכם על הנושא הזה, עכשיו אני רוצה - - -

<אתי בנדלר: רגע, צריכים להצביע על התחילה ב-1 באוגוסט 2013 – בסעיף 4.

<אסי קליין: "תחילתו של חוק זה ביום כ"ה באב התשע"ג (1 באוגוסט 2013).

<אסי קליין: ".

<מיכל רפאלי כדורי: רגע, אסי, יש פה בקשה: אני מכירה את הבעיה של מע"מ.

<מיכל רפאלי כדורי: אני חושבת שכדאי שהוועדה תבקש בעוד שבוע או משהו כזה לראות שזה נפתר, כי המשמעות של זה שהכסף שיועבר אליהם הוא חלקי.

אבישי ברוורמן: תודה רבה - - -

גלעד ארדן: אולי נעשה חוק עכשיו בנושא חדש וניתן פטור ממע"מ.

אבישי ברוורמן: יעל, אני מבקש – אנחנו ככל השבוע פה בענייני התקציב ועוד – עד סוף השבוע תעזרי לנו, בסדר?

<יעל מבורך: אני לא יכולה להבטיח הבטחה כזאת בשם רשות המיסים.

<יעל מבורך: אני יכולה להעביר את הבקשה ואני בטוחה - - -

<עופר מרגלית: - - - העברנו לרשות המיסים - - -

אבישי ברוורמן: תודה רבה, עופר.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אם כך, אנחנו צריכים להגיע להצבעה על התחילה.

<לאה ורון: הצבעת – זה היה סעיף 4.

אבישי ברוורמן: בסדר, עוד פעם.

אבישי ברוורמן: זה עכשיו יוצבע.

אבישי ברוורמן: רבותי, חברי הכנסת, אני מאוד שמח שבזמן העדרי כל כך הרבה אנשים טובים כמו גילה גמליאל ורונן הופמן וכל חברי הכנסת כאן ואסף זמיר והשר – רבותי, אני שמח שהגיעו לפשרה מוצעת שמקובלת על כולם: על השר, על מועצת הכבלים והלוויין, היוצרים, היועצים המשפטיים של הוועדה והאוצר.

אבישי ברוורמן: הלוואי שילמדו גם אחרים לפעול באותה צורה של חוכמה קולקטיבית כמו כאן.

אבישי ברוורמן: תהיה חובה בתשעת הערוצים הראשונים ששלושה מתוכם יהיו ישראליים וכמובן – זה השינוי לגבי ההצעה שהייתה קודם – מתוך ה-12, תשעה יעברו ביד.

אבישי ברוורמן: ושלושה שעברו את הביד, 8% עד 12% – זה מה שכתבת לי פה.

גילה גמליאל: לא.

גילה גמליאל: אני כתבתי לך.

גילה גמליאל: זה: מתוך התשעה יהיו השלושה שדיברתי עליהם.

אבישי ברוורמן: מתוך התשעה יהיו שלושה שיעמדו באותם אחוזים שציינו: 8% עד 12% יוצרים ישראליים.

אבישי ברוורמן: למועצה תהיה סמכות לקבוע כללים.

אבישי ברוורמן: אני מבין שזה מקובל על כולם.

אבישי ברוורמן: אם זה מקובל על כולם - - -

<יעל מבורך: יש לי הערת נוסח.

<יעל מבורך: לא מתוך תשעת הערוצים הראשונים אלא מהערוצים הנושאיים.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

<ירמיהו קדושי: גם לי יש הערה לנוסח.

אבישי ברוורמן: ירמיהו, תגיד בסדר.

<ירמיהו קדושי: כשאתה אומר ישראליים אז זה נשמע שייתר הערוצים הם זרים.

<ירמיהו קדושי: אני חושב - - -

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מבין שזה מקובל על השר ולכן אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: עכשיו, מי בעד?

<אתי בנדלר: רגע, רגע.

<אתי בנדלר: אתה רוצה - - -

אבישי ברוורמן: אני רוצה להצביע על העיקרון הזה - - -

גילה גמליאל: כל הדיון בפשרה היה שהעיקרון הזה יעוגן בחוק, וכל השאר יינתן בסמכויות.

גילה גמליאל: אז צריך לעגן את זה בחוק זאת לא רק הצהרה, לא עניין דקלרטיבי בלבד.

גילה גמליאל: נחכה לנוסח ונצביע על זה.

גלעד ארדן: על העיקרון הסכמנו והניסוח יהיה כמו שהסכמנו – אני אחראי לזה.

נחמן שי: אני יכול לדבר?

אבישי ברוורמן: רבותי, אני לא נותן זכות דיבור לאף אחד.

אבישי ברוורמן: דנה נויפלד, הרן היה הכוכב במערכה הראשונה אבל אין ספק שאת הכוכבת במערכה השנייה – לכן, אילו סעיפים עדיין במחלוקת?

<דנה נויפלד: דוד צריך להעיר קודם הערה, ואחר כך - - -

<דוד קובסיניאנו: הערה קטנה.

<דוד קובסיניאנו: יש הפניה לסעיף 6ה1 לחוק התקשורת, רק שסעיף (א1) קטן שלו מדבר על החובה להקצות 10% לפחות מסך כל זמן השידור הבסיסי להפקות מקומיות.

<דוד קובסיניאנו: הסעיף הזה אינו רלוונטי לערוצים נושאיים מאחר וזמן שידור בסיסי הוא מכפלת 3 שעות שידור בחמישה אפיקי שידורים – זאת חובה לחבילה בסיסית.

<דוד קובסיניאנו: לכן צריכים להחריג כדי שזה לא יחול על סעיף 6ה1(א1).

אבישי ברוורמן: יש בעיה עם זה?

<דנה נויפלד: לא.

אבישי ברוורמן: התקבל.

אבישי ברוורמן: תראה איך הולך לך.

גלעד ארדן: אף אחד לא הבין, אז כולם מסכימים.

גלעד ארדן: באמת לא צריך את זה.

גלעד ארדן: איך לא ראינו את זה?

אבישי ברוורמן: דנה, על אילו עוד סעיפים יש מחלוקות?

אבישי ברוורמן: אתי תגיד לי על אילו סעיפים יש מחלוקות.

<דנה נויפלד: אפשר להצביע, לא?

<לאה ורון: אתה צריך להכריע.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להכריע.

אבישי ברוורמן: אני אתן לרונן הופמן למלא את מקומי אחרי שההכרעות המג'וריות יתקבלו.

אבישי ברוורמן: כן, אסף אמיר.

<אסף אמיר: אני שמח שיש פה פשרה – אני רוצה לעדכן אתכם שלוועדת הכספים כבר הגיעו שני משלוחים של סנדוויצ'ים.

<דנה נויפלד: יש פה אפליה, חוסר שוויון.

גילה גמליאל: אני לא אוכלת אחרי 18:00, את הסנדוויצ'ים שלי אתם יכולים לקבל.

אבישי ברוורמן: חברה, די.

אבישי ברוורמן: מי שירצה יקבל.

אבישי ברוורמן: הוא צם בתשעה באב – אנחנו נצום היום.

<אסף אמיר: אני שמח שהגענו לפשרה.

<אסף אמיר: אמנם לא שמענו אותה, אבל זה נשמע משהו - - -

אבישי ברוורמן: אסף, צלצלת אלי אתמול בלילה – אם היית מקבל את מה שקיבלת עכשיו היית מבסוט.

<אסף אמיר: אני רוצה להעיר הערה קטנה: אני מודה לכל מי שעסק במלאכה - - -

אבישי ברוורמן: לא חשוב.

אבישי ברוורמן: תודה לי, למשק ולכל מי שיש לו חשק.

<אסף אמיר: זה נראה שיהיו גם ערוצים ישראליים בפלטפורמה.

<אסף אמיר: אני רק מבקש להזכיר לכם שגם בהוט וגם ביס ה-8% עד 12% הם גם הערוצים הזרים.

<אסף אמיר: הערוצים הזרים מממנים במידה מסוימת את הערוצים הישראליים בכל מקום.

<אסף אמיר: אז אני רק מבקש שזה לא יהיה בחוק כשזה לא קורה.

<דנה נויפלד: טוב, בוא נצביע.

אבישי ברוורמן: חברה, נרשם בפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אילטוב, מה יש לך לחדש פתאום?

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אילטוב לא מופיע לישיבות, אבל כל פעם שהוא מופיע – יש לו איזו הערה.

אבישי ברוורמן: נותן סוגה עילית ויוצא.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

רוברט אילטוב: תודה על הפרומו, כבוד היושב-ראש.

רוברט אילטוב: הגשתי את הבקשה לתיקון סעיף 6ח2(1) לחוק התקשורת, אותו התיקון שעליו שאלנו האם זה חשוב לתקן ולתת את שוויון ההזדמנויות בנושא התקנות ולתת לשר את הסמכות.

אבישי ברוורמן: יש בעיה?

רוברט אילטוב: אני לא רואה התנגדות של המשרד, אני לא רואה בעיה.

גילה גמליאל: השר שמח לקבל את הסמכויות.

גלעד ארדן: לא שמח, אבל - - -

רוברט אילטוב: אם אנחנו עוסקים בנושא של תחרות, זה בדיוק המקום להגדיל.

אבישי ברוורמן: עורכת הדין בנדלר בזכות דיבור.

<אתי בנדלר: ההצעה שלך טעונה השלמה במובן זה שאתה רוצה ששיעור הישראליות, במקום שהוא ייקבע בחוק – הוא ייקבע בתקנות.

<אתי בנדלר: מה קורה כל עוד לא נקבעו תקנות?

<אתי בנדלר: צריך שהסעיף הזה יכנס לתוקפו רק כשייקבעו תקנות על-ידי השר, אחרת לא תהיה חובת ישראליות בכלל.

רוברט אילטוב: השר יעשה בהקדם.

<אתי בנדלר: ואם הוא לא יעשה, וכל עוד הוא לא יעשה – מה יהיה המצב?

גלעד ארדן: יישאר המצב הקיים.

<אתי בנדלר: זה מה שאני רוצה להבהיר - - -

גלעד ארדן: אחרת אני אתנגד לזה עכשיו.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: אנחנו מקבלים את הצעת הסוגה העילית של רוברט אילטוב – כל מה שהוא אומר זה סוגה עילית - - -

<דנה נויפלד: בכפוף למה שהעירה אתי בנדלר.

אבישי ברוורמן: תחת התיקון של היועצת המשפטית של הכנסת.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד הצעת חבר הכנסת רוברט אילטוב – פה אחד הצעת חבר הכנסת רוברט אילטוב נתקבלה.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

<לאה ורון: חבר הכנסת נחמן שי הצביע במקום חבר הכנסת שמולי וחבר הכנסת יריב לוין במקום חבר הכנסת צחי הנגבי.

<אתי בנדלר: רגע, אף אחד לא קרא את הנוסח.

<דנה נויפלד: הנוסח לא מספיק ברור.

גילה גמליאל: לא סיכמנו את הנוסח הקודם ועוד לא הצבענו עליו, צריך לסיים את הנקודה הזאת קודם.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך גילה, תודה.

<דנה נויפלד: הנוסח שהוגש פה הוא לא מספיק ברור.

<דנה נויפלד: אולי נבהיר את המהות ואז אפשר יהיה לנסח את זה אחר כך: כאשר מדובר בבעל רישיון לשידורי כבלים שהוא חברה, תאגיד רשום בישראל – רישיון כללי לשידורי כבלים – ההגבלות לעניין האחזקה בידי אזרח ותושב ישראל שאמצעי השליטה בו הם ייקבעו בתקנות על-ידי השר הן במישרין והן בעקיפין.

<אתי בנדלר: אני מניחה שהתיקון של גברת נויפלד מקובל עליך, נכון, חבר הכנסת אילטוב?

<דנה נויפלד: והכניסה לתוקף, כמו שנאמר כאן, רק במועד שיהיו תקנות.

גילה גמליאל: את מוכנה להקריא את זה שוב, בבקשה?

<דנה נויפלד: אני פשוט הסברתי את מה שכתוב פה.

אבישי ברוורמן: תקראי בבקשה.

<דנה נויפלד: אתי, את רוצה להקריא כי זאת העצה שלך?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: את תקראי.

<דנה נויפלד: בגלל שאתי עייפה, אני אקרא.

<דנה נויפלד: הנוסח: "לא יינתן רישיון לשידורי כבלים אלא אם כן יתקיימו במבקש הרישיון לפחות התנאים האלה: 1.

<דנה נויפלד: הוא אזרח ישראלי ותושב ישראלי או שהוא תאגיד הרשום בישראל, ולעניין רישיון כללי לשידורי כבלים, אמצעי השליטה בו מוחזקים במישרין או בעקיפין בשיעור שקבע השר בתקנות כאמור בסעיף 6ט בידי אזרח ישראלי ותושב ישראל.

<דנה נויפלד: בפסקה זו, אזרח ישראלי כמשמעו בחוק האזרחות, התש"ב-1952; תושב ישראל, כמשמעו בחוק מרשם אוכלוסין האוכלוסין, התשכ"ה-1965.

<דנה נויפלד: ".

<דנה נויפלד: הסעיף הזה מעתיק סעיף שקיים.

<דנה נויפלד: אנחנו נתקן אותו באופן שיבטא את מה שכתוב כאן כך שהסמכות של השר תהיה לקבוע לגבי שיעור אמצעי השליטה המוחזקים בידי אזרח ישראלי ותושב ישראלי.

<דנה נויפלד: זה לא יהיה הנוסח שהקראנו אלא התאמות של הנוסח הקיים לפי העיקרון הזה בכפוף לזה שהתיקון הזה ייכנס לתוקף רק לאחר שיהיו תקנות.

<דנה נויפלד: עד אשר יהיו תקנות השיעור שקבוע בחוק הוא השיעור הקיים, הוא השיעור שגם נשאר.

אבישי ברוורמן: ברור.

אבישי ברוורמן: נצביע על זה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד הצעת חבר הכנסת רוברט אילטוב – פה אחד הצעת חבר הכנסת רוברט אילטוב נתקבלה.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

אבישי ברוורמן: יש עוד איזה סעיף במחלוקת?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: הסעיף הקודם - - -

גלעד ארדן: הבאנו בשורה לעם ישראל.

גילה גמליאל: רגע, אבישי, אני חוזרת ואומרת, זה עדיין לא עלה להצבעה.

<דנה נויפלד: נכון, לא עלה עדיין.

<דנה נויפלד: לא הצבענו על שום סעיף.

אבישי ברוורמן: ביקשתי רק את הסעיפים שיש בהם איזשהו - - -

גלעד ארדן: התחלנו בדברים החשובים.

<אתי בנדלר: אדוני, בקשת ממני שאפנה אותך לסעיפים שהיו במחלוקת.

אבישי ברוורמן: קודם כל, לגבי השם – אני הצעתי והתייעצתי עם קופירייטר – אני ממליץ - - -

<עידית חנוכה: אנחנו בבקשה לדיון מחדש לגבי השם?

<אתי בנדלר: אתה עכשיו רוצה לאשר את השם?

<אתי בנדלר: אז מי בעד הבקשה לדיון מחדש בשם?

אבישי ברוורמן: בבקשה, דיון מחדש לגבי השם.

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים על השם של החבילה הצרה.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: בעד דיון מחדש – פה אחד ההצעה לדון מחדש בשם לחבילת התקשורת הצרה נתקבלה.

אבישי ברוורמן: פה אחד.

אבישי ברוורמן: ההצעה שהצענו, מכיוון שאני נותן פה את הקרדיט לכל החבורה, תאמינו לי, הנאה כזאת, לעבוד עם חבורה כזאת, אין לכל אחד, באמת.

אבישי ברוורמן: עם כזאת עוצמה בסוף נגיע להסכמה – וכמובן לידידי השר – ולכן, מכיוון שמייסדים פה תהליך חדש, הצעתי שנקרא לזה "חבילת יסוד" ולא "חבילה צרה" ולא "חבילת בסיס" – חבילת יסוד.

אבישי ברוורמן: מי בעד השם חבילת יסוד?

גלעד ארדן: תן להם חמש דקות לחשוב.

אבישי ברוורמן: מי נגד?

אבישי ברוורמן: בעד הצעת היושב-ראש – פה אחד הצעת יושב-ראש ועדת הכלכלה בעניין שם החבילה נתקבלה.

אבישי ברוורמן: אושר פה אחד.

גלעד ארדן: במחטף.

גלעד ארדן: אבישי, תזהר - - -

אבישי ברוורמן: יש עוד נושא?

<אתי בנדלר: להבנתי יש עוד שני נושאים בעייתיים - - -

גלעד ארדן: זה כמו מוצרי יסוד.

<דנה נויפלד: רגע, מי קיבל פרס.

<דנה נויפלד: הוצע פה פרס, לא?

<דנה נויפלד: למי מגיע הפרס, מי הציע את זה?

אבישי ברוורמן: אחד שהוא חבר שלי.

<אתי בנדלר: נושא אחד בא לידי ביטוי בפסקה (5) המתקנת את סעיף 4 לחוק העיקרי.

<אתי בנדלר: החוק כנוסחו היום אומר שאוצר המדינה "יישא בעלות ההקמה לצורך קליטתם והפצתם בציבור של שידורים באמצעות תחנות השידור הספרתיות לפי הוראות חוק זה, בין השאר תוך שימוש בתמלוגים" וגו'.

<אתי בנדלר: ההצעה שהובאה על-ידי האוצר הייתה שהאוצר יישא בעלות ההקמה של תחנות השידור רק עד היום הקובע.

<אתי בנדלר: מכיוון שעלו כאן שתי שאלות: אחת, מה יקרה אם מרכיבים שנדרשים לצורך הפעלת שני המרבבים שכבר קיימים, אבל שמר באב"ד הודיע שניתן יהיה להתקין אותן והעלות עליהן תוצא רק אחרי היום הקובע שהוא ה-1 באפריל 2014.

<אתי בנדלר: זאת הייתה בעיה אחת.

<אתי בנדלר: בעיה שנייה הייתה: מי יישא בעלות של מרבבים, ככל שיהיה צורך, לאחר הפעלת שני המרבבים הנוספים.

נחמן שי: דנו בזה כבר בעבר.

<אתי בנדלר: דנו, כן.

<אתי בנדלר: אני אומרת מה מוצע עכשיו כדי שהוועדה תחליט ותצביע.

<אתי בנדלר: אנחנו לא בשלב הדיונים, אני רק מזכירה מה היו הבעיות.

<אתי בנדלר: ובכן, האוצר הציע כך: קודם כל, עלות הקמת מרבבים נוספים אחרי המועד הקובע לא תהיה על אוצר המדינה.

<אתי בנדלר: אם יהיה צורך בכך, יקים את זה הגודם המפעיל ויגבה את זה מהגורמים המופצים.

<אתי בנדלר: ההכרעה השנייה הייתה שלגבי המרכיבים שהם צריכים אותם לצורך הפעלת שני המרבבים שעליהם אין מחלוקת שהאוצר אמור לשאת בהוצאות הקמתם, מוצע כאן בנוסח שהועבר לוועדה: בעלות ההקמה של שלושת המרבבים הראשונים – אחד כבר קיים, השניים נוספים – ובסופו יבוא: ולעניין עלות ההקמה לאחר המועד הקובע, לא יישא בה - - -

אבישי ברוורמן: רבותי, יש פה את יושב-ראש הקואליציה – תראו שאתם מתנהגים פה בצורה אחרת מכל הוועדות.

גלעד ארדן: אמרת שלא תצביע עד יביאו מרבב כדי שהוועדה תראה מה זה מרבב.

אבישי ברוורמן: השר מתקן אותי שאמרתי לא תהיה הצבעה עד שלא תביאו לי מרבב, אבל אני מבקש מכם בכל זאת לפתיחת המושב הבא שמישהו יביא לי מרבב חי, לא מרבב מת.

<אתי בנדלר: לא השלמתי את ההסבר.

<אתי בנדלר: האוצר מציע שלגבי שני המרבבים הנוספים, לעניין עלות ההקמה לאחר המועד הקובע, לא יישא בה אוצר המדינה אלא באישור שר האוצר.

<אתי בנדלר: דהיינו, ירצה שר האוצר – יאשר, לא ירצה שר האוצר – אין בעצם מי שיישא בעלות ההקמה של המרבבים האלה הנוספים.

נחמן שי: אנחנו נכנסים פה להרפתקה שאנחנו לא יודעים מה יהיו התוצאות שלה.

אבישי ברוורמן: נכון, אף אחד לא יודע.

אבישי ברוורמן: נקווה שנצליח.

נחמן שי: - - - להשית את ההוצאה הזאת על משלם - - - הם ישלמו הם גם צריכים לדעת - - - יש לזה נתונים גלויים - - -

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שי, ההערה הזאת נשמעה.

נחמן שי: לאוצר תהיה סיבה טובה לעודד את התהליך ולהוסיף עוד גורמים, כל פעם הוא יפחית את העלויות שלו.

נחמן שי: אבל זה לא נכון שהשחקנים הנוכחיים יישחקו בלי נתונים ידועים מראש.

נחמן שי: לא תוכל להכניס עוד שחקנים שלא יידעו אם הם משלמים 2 מיליון, 3 מיליון, 4 מיליון.

אבישי ברוורמן: ההערה הזאת נשמעה גם בעבר.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אילטוב.

רוברט אילטוב: מצטרף לדעתו של נחמן שי.

רוברט אילטוב: דנו בהרבה בכנסת הקודמת - - -

גלעד ארדן: פה זה המקום?

גלעד ארדן: עכשיו?

<הרן לבאות: לא.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני לא שומע את עצמי - - -

אבישי ברוורמן: רגע.

אבישי ברוורמן: את טעית בניסוח?

אבישי ברוורמן: את רוצה לתקן?

<אתי בנדלר: תעיתי כשהצבתי כאן שתי מילים אבל המשמעות היא בדיוק אותה משמעות:

<אתי בנדלר: כל מה שיוקם לאחר המועד הקובע האוצר לא יישא אלא אם כן יחליט כך שר האוצר.

<יעל מבורך: דיברנו כמה פעמים בוועדה לפרוטוקול.

<יעל מבורך: דנו בסוגיה הזו והעלינו את זה מספר פעמים בוועדה - - -

אבישי ברוורמן: רבותי, יעל מבורך ואחריה – שי באב"ד.

אבישי ברוורמן: פעם היה פה חבר כנסת מפורסם בשם בא-גד.

<שי באב"ד: למחוק את זה מהפרוטוקול.

אבישי ברוורמן: בן דוד של אשתי, בן דוד של הרצוג ובן דוד של כל מי שבא מהבית האדום, משטיינברג - - -

<שי באב"ד: אתה מדבר על ראש ישיבת נחלים?

אבישי ברוורמן: כן.

<קריאה: ספינת הדגל.

גלעד ארדן: זאת לא ספינת הדגל.

<שי באב"ד: בדיוק, אני מסכים עם השר.

אבישי ברוורמן: מנכ"ל הכנסת שואל אם אתם רוצים כריכים.

אבישי ברוורמן: כן, תביא לכולם כריכים, תודה.

אבישי ברוורמן: כמה אנשים יש פה?

אבישי ברוורמן: אני מבקש שהוט, יס, סלקום ופרטנר ישלמו בשביל הכריכים מס כפול ומכופל.

אבישי ברוורמן: רבותי, תקשיבו, חבר הכנסת אילטוב ברשות דיבור.

רוברט אילטוב: קודם כל, אני מסכים עם נחמן שי.

רוברט אילטוב: דיברנו בהרחבה על הסוגיה הזאת בכנסת הקודמת והגענו לכלל הסכמה שהאוצר צריך לשאת בהוצאות והתקבלה החלטה ברורה בנושא הזה.

רוברט אילטוב: זאת אומרת החלטה חלוטה – רוב הוועדה הצביע בעד הדבר הזה.

רוברט אילטוב: היה פה מאבק מאוד עיקש ויש לזה סיבה: אני חושב שזה לא נכון להעניש את אלו שרוצים להיכנס למערכת ולתת שירות לציבור.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים לעודד את אלו שייכנסו לשם ולא שיחכו שיהיו מספיק בחבילה - - -

אבישי ברוורמן: לעודד ולא להרתיע.

רוברט אילטוב: את הנושא השני אני לא ארצה להשאיר פתוח – אם השר ירצה או לא ירצה, אם הם יתנהגו יפה או לא – בנושא הזה צריך לקבוע כלל ברור.

אבישי ברוורמן: מה ההצעה שלך?

רוברט אילטוב: ההצעה שלי היא כל עוד אין את הלקוחות שישתמשו בדבר הזה – האוצר יישא בהוצאות כפי שזה נקבע בוועדה הקודמת.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

אבישי ברוורמן: אני חושב שאולי גם כדאי לשמור על רציפות בהחלטות הוועדות.

גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אלו לא אותם ערוצים ולא אותו סוג של ערוצים.

גלעד ארדן: אין מקום - - -

אבישי ברוורמן: יש פה הצעה לפשרה?

<יעל מבורך: אני רוצה להתייחס כי יש פה כמה דברים להעביר.

<יעל מבורך: ראשית, לגבי הדברים שהעלתה היועצת המשפטית: אמרתי את זה כמה פעמים לפרוטוקול ואם צריך אני אגיד את זה לפרוטוקול פעם נוספת – שלושת המרבבים הראשונים, הקמתם תמומן באופן מלא על-ידי אוצר המדינה.

אבישי ברוורמן: שלושת המרבבים – זאת אומרת, 18 ערוצים.

<יעל מבורך: זאת עלות של 130 מיליון שקל - - -

<שי באב"ד: גם אם יוקמו אחרי ה-31 בדצמבר.

אבישי ברוורמן: רבותי, עד שנגיע ל-18 - - -

גלעד ארדן: זה יהיה מהר.

אבישי ברוורמן: אני שמח.

גלעד ארדן: תקרא לנו בעוד חצי שעה, ואם עוד אין 17 – תיתן לנו בראש.

<יעל מבורך: התקציב לעניין הזה כבר הוקצה, אושר.

<יעל מבורך: למדינה יש חוזה, יש התקשרות, עם הרשות השנייה לאותם 130 מיליון שקל.

<יעל מבורך: התשלום יתבצע בקצב איטי יותר - - -

גלעד ארדן: על חשבון הציבור.

גלעד ארדן: אין מושג כזה "על חשבון האוצר" כי באוצר הולכים עם אותה משכורת הביתה אם נשאר להם יותר או פחות.

גלעד ארדן: רק לאזרחים נשאר פחות לחלק.

<יעל מבורך: התיקון היחידי שנדרשנו כדי לשים איזשהו קו למימון ההקמה, שהרי את המוקס הרביעי אמרנו שלא תקים המדינה, אנחנו בעצם נעביר את כל עלות ההקמה כמו שתוכננה באישור שר האוצר.

<יעל מבורך: זה התיקון שאנחנו מציעים.

<יעל מבורך: הנושא השני שאליו התייחס חבר הכנסת אילטוב ואחרים - - -

<אתי בנדלר: סליחה, אז למה לא לכתוב את זה ברחל בתך הקטנה?

<אתי בנדלר: אם זה מה שאתם מתכוונים – תכתבו את זה לא בנוסח מתחכם.

<אתי בנדלר: דהיינו, העלות עבור הקמת המערך שכולל שלושה מרבבים תהיה במלואה על חשבון אוצר המדינה, לא משנה באיזה שלב, ולאחר מכן לא.

אבישי ברוורמן: אוצר המדינה.

אבישי ברוורמן: יפה.

<יעל מבורך: אבל זה מה שכתוב - - -

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: זה לא מה שכתוב.

<אתי בנדלר: כתוב רק עד המועד הקובע - - -

נחמן שי: יש הבדל בין הקמת - - -

גלעד ארדן: חברי הכנסת נאבקים על התפעול – לא על ההקמה.

גלעד ארדן: אתם מבזבזים אנרגיה של מה - - -

<יעל מבורך: לחלק זה לא היה ברור, אז חידדתי את הנקודה הזאת שוב, אני חושבת שבה אין מחלוקת.

<יעל מבורך: אין מחלוקת שהאוצר נושא בהקמה של שלושת המרבבים.

<יעל מבורך: לגבי התפעול – עמדת משרד האוצר, ציינו אותה כמה פעמים בוועדה, אין שישית מרבב.

<יעל מבורך: אי אפשר לחלק את העוגה הזאת לכמה חתיכות.

<יעל מבורך: ברגע שמעלים את המערך, מעלים את המשדרים, מפעילים את הסוויץ' – העלות שנוצרת למשק, לא משנה כרגע מי נושא בה, היא אותם 24-20 מיליון שקל.

<יעל מבורך: לכן, ברגע שעולה ערוץ אחד בודד על המרבב, אי אפשר לצמצם את העלות.

<יעל מבורך: ולכן, בגלל הרציונל שהוביל כל הזמן את הנושא הזה שהמדינה נושאת בהקמה ולא נושאת בתפעול, ההצעה היא לחלק את התפעול באופן שווה בין כל הגופים שמופצים על גבי המערך.

<יעל מבורך: המשמעות של זה, אם נתרגם אותם למונחים כספיים, עלות ההפצה היום במצב הקיים כמו שעושה אותה הרשות השנייה היא 4 מיליון שקלים לשנה – סכום לא מבוטל.

נחמן שי: לכל אחד.

גלעד ארדן: 3.5 מיליון.

<יעל מבורך: אומרת הרשות השנייה שאולי היא גם תתייעל ותעשה את זה בצורה יעילה יותר ואז המחירים גם ירדו – בואו נשים את זה במאמר מוסגר.

<יעל מבורך: אם המחירים יישארו כמו שהם ואנחנו הכנסנו סעיף נוסף שהכניסה הוועדה שהנה שאמרה שאי אפשר לעצור פתיחה של מרבב כי אין היגיון כללי, שוב לא משנה מי נושא בעלות, אם רק ערוץ אחד עולה על מרבב.

<יעל מבורך: ולכן רוב הסיכויים שלא נפעיל מרבב עם ערוץ אחד או שניים.

<יעל מבורך: אז עכשיו נשארנו, לצורך העניין, עם שלושה ערוצים ומעלה.

<יעל מבורך: השינוי בעלות הוא מ-4 מיליון שקלים ל-4.9 מקסימום.

<יעל מבורך: זה סך כל השינוי.

<יעל מבורך: אני מזכירה לחברי הוועדה שכל הגופי שנמצאים כרגע על המערך היו חייבים בהפצה אנלוגית, כולם שילמו דמי הפצה גבוהים הרבה יותר, כולם נהנו מהמעבר לטלוויזיה הדיגיטלית ולדמי הפצה נמוכים יותר.

<יעל מבורך: בהתייחס לנקודה האחרונה, חבר הכנסת אילטוב, הרבה נושאים שעלו פה בוועדה – אולי כמעט כולם – שנמצאים עכשיו לפתחה של הוועדה להצבעה, אם משנים את ההחלטות שהתקבלו פה לפני שנתיים, לא רק הסעיף של הקיבולת הפנויה, אם היינו עושים רציפות שלטונית, היינו צריכים לקפל את החוק הזה ולא לאשר אף אחד מהסעיפים.

<יעל מבורך: אנחנו בוחנים את כל הסעיפים האלה מחדש, משרד האוצר ומשרד התקשורת מילה אחת אחרונה – אני חושבת שכל הדיונים שהיו לנו פה בוועדה, כל החקיקה הזאת, נועדה להצלחה של המערך.

<יעל מבורך: אף אחד מאתנו לא רוצה שתהיה קיבולת פנויה, כולם מבינים שדמי הפצה גבוהים הם חסם, כולנו נעשה – כל אחד בתפקידו – את מה שניתן לעשות כדי שהמערך הזה היה כמה שיותר מלא, כמה שיותר מוצלח ויגיע לציבור.

<יעל מבורך: ברור שדמי הפצה גבוהים הם חסם ונשתמש בזה בכלים.

<יעל מבורך: אבל להשית את זה על הציבור ולא על הגופים שמשתמשים במוצר הזה – אנחנו חושבים שזה לא נכון.

רוברט אילטוב: אני חושב שמי שמשתמש צריך לשלם על הערוץ שלו.

רוברט אילטוב: הוא לא צריך לשלם על ערוץ שיהיה או לא יהיה, עם כל הכבוד.

נחמן שי: את לא מחייבת בכרטיס טיסה את מספר המקומות שלא מכרת בטיסה.

נחמן שי: מחיר הטיסה כשעלית למטוס הוא קבוע, את קנית אותו.

נחמן שי: את לא מחלקת בסוף הטיסה את כל המושבים בין כל הנוסעים ומעלה להם - - -

גלעד ארדן: דווקא אתה טועה, כי אם בכל מטוס הייתה רק חצי תפוסה – היו מעלים את מחירי הטיסות בסוף.

גלעד ארדן: פה אתה במצב שהטיסה הקבועה שלך כל השנה היא חצי ריקה.

נחמן שי: אז בוא נקבע מראש, אבל זה לא יכול להיות - - -

גלעד ארדן: אבישי, אני רוצה שתשמע.

גלעד ארדן: עוד לא שמעתם אותי.

גלעד ארדן: לדעתי, שמעתם צד אחד ואם תשמעו גם אותי אולי תחשבו אחרת.

גלעד ארדן: המדינה רוצה לתת פה שירות שחלקו חינמי וחלקו ימומן על-ידי פרסומות או מדמי מנוי – עד כאן אנחנו מבינים – האם אנחנו מבינים שככל שמערך ה-DTT מוצלח יותר ומגיע ליותר בתים – אז יותר בתים, גם אם הם לא מנויים של הכבלים והלוויין – עדיין רואים את ערוצים 2 ו-10.

גלעד ארדן: הרי כל הבעיה פה היא 2 ו-10 כי יתר הערוצים לא אכפת לכם מהם כי הם ממומנים על-ידי הציבור: ערוץ 1, 33, 99 ו-23 אלו ערוצים שממומנים על-ידי הציבור בצורה כזו או אחרת.

גלעד ארדן: הבעיה היחידה זה עם 2 ו-10.

רוברט אילטוב: יש לך גם ערוץ 9 - - -

גלעד ארדן: אין עדיין ערוץ 9.

גלעד ארדן: תנו לי לעשות סדר – יש פה אבחנה - - -

נחמן שי: זה שהערוצים הציבוריים לא אכפת להם והם לא נלחמים על הכספים שלהם זה אומר משהו - - -

<שאול מגנזי: בדיון הקודם ערוץ הכנסת נלחם - - -

גלעד ארדן: זה אותו דבר, נחמן, זה אותו דבר.

גלעד ארדן: להשית את זה על האוצר או להשית את זה על תקציב החינוכית או 99, שזה תקציב הכנסת, זה אותו דבר בדיוק, אין הבדל.

גלעד ארדן: מה ההבדל?

גלעד ארדן: אותו כסף – אלו כספי הציבור.

גלעד ארדן: יש לנו היום 6 ערוצים על המערך, הם יודעים שהם משלמים כ-3.5 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: אנחנו רוצים לעלות עוד שני מרבבים שביחד זה מעלה עוד 12 ערוצים.

גלעד ארדן: אנחנו לא יודעים מי יעלה על הערוצים האלו: יכול להיות שיעלו ערוצים ייעודיים שהממשלה החליטה בעבר שהיא רוצה, ואם הם רוצים – חייבים לאפשר להם לעלות והם יתפסו חלק מ-12 המקומות, מדובר בערוץ 9 וערוץ 24 ואולי הערוץ הערבי ואולי ערוץ המורשת כשהוא ייבחר.

גלעד ארדן: יש לנו כרגע ארבעה, כנראה, שיהיו קיימים.

גלעד ארדן: נוסף עליהם יש ערוצים נושאיים שיש למדינה היום עניין שיעלו גם הם על המערך כדי לייצר חבילה שמתחרה בכבלים ובלוויין ומביאה להוזלת מחירים.

גלעד ארדן: ככל שאתה רוצה שעכשיו ערוץ ייעודי או ערוץ נושאי, אחד מהשניים, יצטרפו למערך – אני מסכים לטענה שלכם שהאוצר צריך מראש לתת ודאות, כשהם ייגשו עכשיו להתמודד, מה תהיה העלות המקסימלית שתהיה להם.

גלעד ארדן: אבל אם לאחר כל המאמצים שמדינה עושה והם יסבסדו ערוץ נושא מסוים בעלייתו ויגידו: הוא מקסימום ישלם 2 שמיליון שקל לשנה.

גלעד ארדן: נותר מקום פנוי על המערך הכולל, לא משנה אם זה מתוך 12 או מתוך 18, אז מה?

גלעד ארדן: לא נחלק את זה בין כל השחקנים אלא נסבסד את ערוץ 2 ו-10 בעניין הזה?

גלעד ארדן: אני לא חושב שזה נכון.

רוברט אילטוב: למה אתה מסבסד אותם - - -

גלעד ארדן: מה זה החלק שלהם, הם - - -

רוברט אילטוב: אלו שצריכים לשלם 4 מיליון שקל, הם משלמים - - -

גלעד ארדן: כשאתה קונה דירה בבניין שיש 3 דירות בקומה או 5 דירות בקומה.

גלעד ארדן: אז דירה בקומה שיש בה 3 דירות היא בדרך כלל יותר יקרה, מה לעשות?

רוברט אילטוב: כן, אבל קבלן בנה שתי דירות ומכר 10 דירות, על 8 דירות הוא משלם - - -

גלעד ארדן: אבל זאת החלטה שלנו.

גלעד ארדן: הקבלן זה הכסף של הציבור.

גלעד ארדן: אתה מפיץ אותם לציבור ואתה דואג לזה שהם יגיעו לכלל הציבור, גם אם הציבור איננו מנוי בכבלים או בלוויין ובזכות זה השווי של הפרסומות שלהם עדיין שווה כסף.

גלעד ארדן: למה אני צריך לסבסד להם את זה - - -

דוד צור: אני אתן לכם לדבר - - -

רוברט אילטוב: אתה קבעת מחיר לערוץ, הם משלמים אותו ובזה נגמר הסיפור.

רוברט אילטוב: למה אתה צריך להטיל עליהם הכול?

גלעד ארדן: אני לא מטיל עליהם הכול.

גלעד ארדן: אני הולך עם המשל של נחמן שי – אם אתה טס במטוס פרטי או מטוס של שלושה באופן קבוע, או מטוס של 10 – אז ההוצאות מתחלקות - - -

<אתי בנדלר: - - - כמה אתה משלם ובכמה אתה קונה את כרטיס הכניסה - - -

גלעד ארדן: אני מקבל את מה שאתם אומרים - - -

דוד צור: גם יש לו אלטרנטיבה – הוא יכול לבחור לעצמו חברת תעופה אחרת.

דוד צור: פה הוא - - -

גלעד ארדן: בסדר, ערוץ 2 ו-10 רוצים לרדת מהמערך אם זה עוד מיליון או שניים לשנה?

גלעד ארדן: יש להם אלטרנטיבה.

<דבורה קמחי: בוודאי, בוודאי.

<דבורה קמחי: אבל אנחנו לא יכולים.

<דבורה קמחי: כן, אנחנו רוצים אבל לא יכולים.

גלעד ארדן: דרך אגב, גם קודם לא הייתה להם אלטרנטיבה.

גלעד ארדן: גם קודם, כשהעלינו אותם על אחד מששת הערוצים שעל המערך, גם אז לא הייתה להם אלטרנטיבה.

גלעד ארדן: גם אז הודענו להם שהעלות היא 3.5 מיליון שקל לשנה.

גלעד ארדן: אז מה, כי הם התרגלו שזה 3.5 מיליון אז המדינה לא יכולה לייקר את זה כי עלות המערך עלתה?

גלעד ארדן: אני לא מבין.

<דנה נויפלד: אם המחיר ירד, צריכים - - - אם העלות יורדת אז גם צריכים לשנות את - - -

גלעד ארדן: דנה אמרה דבר נכון:

גלעד ארדן: אם עלות המערך תרד עכשיו בגלל ששי יצליח להשיג מחיר זול יותר, אז אנחנו משאירים אותם על 3.5 מיליון שקל.

גלעד ארדן: המחיר שלכן נשאר קבוע.

גלעד ארדן: אין רק לא להעלות – יש לא להעלות ולא להוריד.

דוד צור: אני זוכר מהדיון הקודם שאמרת שקודם כל אין סיבה להעלות את שני המרבבים, אלא אפשר להעלות אחד ואז גם כמות הערוצים הפנויים תהיה יותר קטנה ואז גם אולי אפשר יהיה - - -

<שי באב"ד: אני אסביר את זה בניחותא, ניקח אוויר כולם.

<שי באב"ד: כיום יש מצב שיש מרבב אחד עם 6 ערוצים והמרבב הזה כבר מלא.

<שי באב"ד: באות הזכייניות ואומרות: כשאנחנו עלינו על המרבב הזה – זאת הייתה התשתית הקיימת – עלינו על מרבב שהיו בו 6 ערוצים ובמסגרת ששת הערוצים האלה שילמנו סכום מסוים - - -

גלעד ארדן: אבל הם לא בחרו את המחיר – המדינה הכתיבה להם.

<שי באב"ד: נכון, נכון, המדינה הכתיבה להם את המחיר - - -

גלעד ארדן: גם אז הייתם יכולים לטעון שזה יקר לכם.

גלעד ארדן: פעם זה היה רק 6 שעות ריאליטי בשבוע והיום יש 10 שעות, מה לעשות?

<דבורה קמחי: מה הקשר?

גלעד ארדן: יש קשר.

גלעד ארדן: כי לא יכול להיות שתמיד אפשר שעות רק לטובתכם.

גלעד ארדן: מה לעשות, לפעמים גם זה עולה כסף יותר.

גלעד ארדן: לא נעים אבל זה המצב.

<שי באב"ד: ואז באה המדינה והחליטה שהיא רוצה להרחיב את המערך ולהוסיף עוד שני מרבבים.

<שי באב"ד: יש לנו את היכולת להחליט לא לפתוח את שני המרבבים האלה בבת אחת אלא לפתוח כל מרבב לפי כמות הערוצים שיעלו עליו.

<שי באב"ד: אמרה קודם יעל נכון: כנראה שאם יהיה ערוץ אחד אז לא יפתחו את המרבב אבל אם יהיו שלושה-ארבעה ערוצים – נפתח את המרבב השני, ואת השלישי לא נפתח.

<שי באב"ד: כל מרבב שלא פותחים – אין לו עלות נוספת.

<שי באב"ד: אבל באות הזכייניות ואומרות דבר נכון:

<שי באב"ד: המדינה הרחיבה את המערך והחליטה שהיא פותחת עוד מרבב.

<שי באב"ד: כרגע בעיניהן, המרבב הנוסף לא נועד להן.

<שי באב"ד: המרבב הנוסף נועד לזה שיעלו עוד ערוצים וכדי שנוכל להרחיב את הפלטפורמה.

<שי באב"ד: לבוא היום ולהשית עליהן עלויות נוספות בגין הרחבה של מערך שמלכתחילה לא באה עבורן והיא לא משרתת אותן אלא היא משרתת את הרחבת המערך ואת האינטרס הציבורי.

<שי באב"ד: בעיני יש פה משהו מאוד בעייתי כי בכל זאת יש פה איזשהו עקרון של הסתמכות שככה הן חיו במשך השנתיים-שלוש האחרונות והן מנצלות את הקיבולת של המרבב שלהן.

גלעד ארדן: יכול להיות שזה צריך להיות מתקציב הרשות השנייה כי היא המפיצה של המערך, ואם לא יצליחו להעלות מלא – אז אולי צריך באמת לסבסד את זה מתקציב הרשות השנייה.

גלעד ארדן: יכול להיות רעיון.

<דבורה קמחי: או מכספי הביד שישלמו הערוצים הנושאיים למדינה, כי המדינה היא זו שתקבל את ההכנסות מהמכרזים.

<דבורה קמחי: לעומת זאת - - -

גלעד ארדן: המדינה היא זאת שבנתה בכספי הציבור את המערך הזה.

<דבורה קמחי: בכספי התמלוגים.

גלעד ארדן: התמלוגים שלכם הופחתו לאפס.

גלעד ארדן: אני לא זוכר ביקשתם ודאות.

דוד צור: אני תכף אתן לכם לדבר.

דוד צור: שי, סיימת?

<שי באב"ד: לא.

<שי באב"ד: יש לי עוד שני משפטים קצרים.

<שי באב"ד: הדבר הנוסף הוא, אם הולכים על השיטה הזאת ומטילים על הערוצים הנוספים את הסכומים האלה, גם על הערוצים שעולים – השאלה היא מה יטילו על הערוצים שעולים – אמרנו שהיום לא ירצו לעלות ערוצים נוספים למערך כי הוא יקר, הוא עולה 3 מיליון ₪.

<שי באב"ד: אם עכשיו נטיל גם את הקיבולת על אותם ערוצים – המערך יהיה עוד יותר יקר ופחות אטרקטיבי.

<שי באב"ד: אם האוצר יקל על הערוצים הנוספים, החדשים שרוצים לעלות, זה אומר שהיתרה שתישאר על הקיבולת תהיה עוד יותר גדולה ואת היתרה העוד יותר גדולה הזאת אנחנו עוד יותר נשית על הערוצים 2 ו-10 וערוצי - - -

<אתי בנדלר: זה לא ניתן בכל מקרה להיעשות.

<שי באב"ד: איפה הבעיה עוד יותר גדולה - - -

גלעד ארדן: זה לא נכון, שי.

<שי באב"ד: למה?

גלעד ארדן: כי הסבסוד של הערוצים הייעודיים והנושאיים הוא עד למחיר שכל אחד היה אמור לשלם לפי חלקו: מספר הערוצים חלקי 12 או 18.

<שי באב"ד: ומי יישא בדלתא של הסבסוד הזה, המדינה או הקיבולת - - -

<אתי בנדלר: אף אחד.

<אתי בנדלר: אין סבסוד.

<שי באב"ד: לא, יש פה סבסוד.

<שי באב"ד: נגיד ששני מרבבים עולים 38 מיליון ₪ - - -

גלעד ארדן: נסביר עוד פעם את ההצעה שלי - - -

<שי באב"ד: אתה מדבר על ההקמה או על ההפעלה השוטפת?

<שי באב"ד: נניח שעכשיו עלו שלושה ערוצים נושאיים חדשים ושונים במרבב השני והחליטו לתת להם הקלה ויש שלושה פנויים של קיבולת.

<שי באב"ד: תיאורטית, המחיר אמור להיות - - -

<אתי בנדלר: איזו הקלה?

<שי באב"ד: אני אסביר - - -

גלעד ארדן: לא, אז אני לא הסברתי את זה - - -

<שי באב"ד: יש פה שתי אופציות.

<שי באב"ד: אופציה ראשונה, עכשיו אם עולים רק שלושה ערוצים נוספים על המרבב השני המחיר קופץ לכולם בעד מיליון ₪ ל-4 מיליון ₪, זה מה שייקרה אוטומטית.

<שי באב"ד: ב-4 מיליון ₪, לערוצים החדשים שרוצים להיכנס, יש פה Barrier מאוד בעייתי, כי גם 3 מיליון ₪ זה לא משתלם – אז 4 מיליון ₪ כן יעלו?

גלעד ארדן: מאיפה אתה רק יודע את זה?

<אתי בנדלר: בשנת 2012, כשהוועדה דנה בחוק הזה, היו כאן ערוצים שאמרו: אנחנו רוצים לעלות, אנחנו לא מסוגלים לעלות בגלל - - -

גלעד ארדן: את יודעת כמה כאלו מגיעים אלי כל יום?

גלעד ארדן: אז מה?

גלעד ארדן: זה אומר שהם חייבים להיות מופצים על-ידי המדינה?

גלעד ארדן: אז מה?

גלעד ארדן: איזשהו הליך שוויוני - - -

<אתי בנדלר: אף אחד לא מדבר שהם יהיו מופצים על חשבון המדינה.

<אתי בנדלר: מדברים על מי צריך לשאת בקיבולת הפנויה.

גלעד ארדן: אני מתפלא.

גלעד ארדן: זה בדיוק מה שמדברים פה.

גלעד ארדן: אז על מה מדברים?

גלעד ארדן: על מה מדברים, גברתי?

גלעד ארדן: מדברים על הפצה על חשבון האזרחים.

גלעד ארדן: כל אחד שיבוא ויגיד: ערוץ הידידות, ערוץ הרעות, ערוץ - - - והציבור ישלם.

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: - - - על 12 מקומות ו-9 ערוצים – האם כל אחד - - -

גלעד ארדן: זה מה שנקרא משאב מוגבל, נכון?

<אתי בנדלר: - - - שלושת המקומות הנוספים מחולקים בין הערוצים המופצים, שזה - - -

גלעד ארדן: אז האם האזרחים צריכים להיענש שאין מספיק ערוצים?

<אתי בנדלר: לא, למה שהאזרחים - - - אוצר המדינה - - -

דוד צור: אני מבקש ששי יסיים את דבריו ואחר כך אני רוצה לשמוע את הערוץ השני.

גלעד ארדן: מי זה אוצר המדינה?

גלעד ארדן: זה הציבור.

גלעד ארדן: מה זה "אוצר המדינה" כל הזמן?

<אתי בנדלר: הציבור, נכון.

גלעד ארדן: אז הציבור ישלם את מחיר ההפצה של מערך ההפצה שהקימה המדינה בכספו כי לא מספיק ערוצים רוצים - - -

<אתי בנדלר: לא, רק של המקומות הפנויים, רק של הקיבולת הפנויה.

גלעד ארדן: של הפנויים, נכון.

גלעד ארדן: אבל זה לסבסד את ההפצה של אלו שעלו על המערך.

<אתי בנדלר: לא, לא מסבסדים את ההפצה, הם נושאים את עצמם גורמי ההפצה - - -

דוד צור: יש לי עוד שאלה בעניין הזה: זה מתוחם בזמן?

דוד צור: הקיבולת הפנויה הזאת מתוחמת בזמן?

<אתי בנדלר: זה לא מתוחם - - -

דוד צור: נשמע הגיוני?

<אתי בנדלר: מה נשמע הגיוני?

דוד צור: זה לא מתוחם בזמן, ואז הערוצים הפנויים האלה יכולים להישאר ככה פנויים - - -

<אתי בנדלר: לגמרי, נכון.

<אתי בנדלר: מי ששכר דירה ישלם עבור הדירות הריקות של היזם – זה מה - - -

גלעד ארדן: אין מצב שהמכרז לא עלה בו אף ערוץ, ואנחנו העלינו עכשיו עוד 12 - - -

דוד צור: עוד מרבב?

גלעד ארדן: לא, אין מצב כזה, הרי אנחנו אומרים שיש איזשהו מינימום שרק בו אנחנו פותחים את המרבב הנוסף.

<אתי בנדלר: - - - המועצה, אתה מסמיך אותה לקבוע שלמרות שמישהו זכה במכרז – אתה לא תפתח מרבב - - -

<שי באב"ד: בעיה נוספת שיש בהטלת העלות הזאת – השר ציין קודם שארבעה מתוך ששת הערוצים הם של המדינה כך שייצרנו מצב שאת הזכייניות חייבנו – אין להן אופציה לצאת החוצה, אנחנו מוכנים, בגדול, מהתקציב של כספי הציבור, להעלות את המחיר עבור אותם ארבעת ערוצים כי הם לא מממנים את עצמם אלא הם ממומנים מכספי ציבור, ולערוצים 2 ו-10 אנחנו אומרים שהם ישלמו את זה מהכיס שלהם.

<שי באב"ד: אני חושב שזאת בעיה כפולה: גם ההסתמכות הראשונה שלהם וגם עצם זה שאחר כך מגלגלים את כל הסכום, לא מגלגלים אותו על חברות פרטיות או על ערוצים פרטיים, אלא על המדינה ממקום אחר של תקציב ומגלגלים את זה על שתי הזכייניות ממקום פרטי שחויבו להיות שם מלכתחילה.

דוד צור: אני רוצה לשמוע את ערוץ 2 ו-10.

<עופר מרגלית: אפשר לחדד מעט לגבי ההיסטריה?

<עופר מרגלית: שי מתאר אותה קצת לא במדויק וחשוב שכולם יכירו את זה.

דוד צור: אני אתן לך לדבר, אבל קודם נשמע - - -

<עופר מרגלית: רק תיאור העובדות, לא שום טענה.

<עופר מרגלית: כשהוקם המערך הזה, לא היה את הסעיף הזה.

<עופר מרגלית: הערוצים עלו למערך כשהם יודעים שהם מממנים את ההפצה, לא משנה כמה ערוצים יש, ערוץ הטלוויזיה החינוכית עוד לא היה.

<עופר מרגלית: היו רק ארבעה ערוצים וערוץ 2 ו-10 מימנו גם את הקיבולת הריקה, צריך לזכור את זה.

<עופר מרגלית: רק לפני שנתיים הגענו לוועדה ואז בעצם שונה הסעיף הזה.

אבישי ברוורמן: חברה, אני מברך אתכם ומודה לכם.

אבישי ברוורמן: זו הייתה לי חוויה נפלאה ואני מקווה שגם הסוף יהיה טוב ואני סומך על דוד צור ואני מודה לשר ולכולם.

אבישי ברוורמן: הבטחתי לאשתי ועם אשתי אני צריך לחיות כל השנים, זאת התקווה שלי, אתכם – רק מפעם לפעם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

דוד צור: תשלים בבקשה את הדברים.

<עופר מרגלית: חשוב להבין בהצגת הדברים שזה לא שנוחת משהו שהחברות לא התכוננו אליו או סכומים מופרזים.

<עופר מרגלית: הסכום רק הולך ויורד משנה לשנה: כשהם עלו על המערך זה היה כמעט 6 מיליון שקלים והיום זה ירד לכיוון של 3.5 מיליון.

<עופר מרגלית: הצגת הדברים צריכה להיות כמו שהיא.

דוד צור: בואו נשמע את ערוץ 2 ו-10 – נציג אחד מכל חברה.

<שאול מגנזי: זה יפה מאוד שמשחזרים כאן את ההיסטוריה.

<שאול מגנזי: אני ישבתי בכל הדיונים האלה.

<שאול מגנזי: מכאן זה התחיל: רצו להקים מערך קטן של 6 ערוצים ולאט לאט התיאבון גדל והמערך גדל ל-18 ערוצים.

<שאול מגנזי: כשדיברו על 6 ערוצים, באמת דובר שאנחנו נשלם את הנפח הפנוי, אם היה, בהתחלה 4 ואחרי זה 6.

<שאול מגנזי: המערך קפץ באחת מ-6 ל-18 ערוצים.

<שאול מגנזי: אם ניקח את דברי מליאת הכנסת – לא מה שאני אומר – מי הקים את המערך?

<שאול מגנזי: במשך 4 שנים, זכייניות ערוץ 2 ו-10 שילמו לאוצר המדינה 4% תמלוגים.

<שאול מגנזי: אני יודע שזה מעייף לשמוע את זה אבל אין ברירה, צריך לשמוע את העובדות.

גלעד ארדן: מה זאת אומרת הם שילמו 4%?

גלעד ארדן: מה, הם עשו טובה?

גלעד ארדן: זה מה שהתחייבתם כשזכיתם במכרז.

גלעד ארדן: אתם עושים טובה למישהו כשאתם משלמים כשאתם מתחייבים במכרז?

גלעד ארדן: איזה מין דבר זה?

גלעד ארדן: גם מס הכנסה הם בטח שילמו.

גלעד ארדן: כל הכבוד, צל"ש או מדליה.

<שאול מגנזי: כבוד השר, חבל על הציניות הזאת.

<שאול מגנזי: ישבנו כאן משעה חמש - - -

גלעד ארדן: לא ציניות.

גלעד ארדן: אתה ציני.

<שאול מגנזי: אני מציע לקרוא מה כתוב בדברי ימי הכנסת.

<שאול מגנזי: לא אני כתבתי את זה.

<שאול מגנזי: אפשר לשמוע מה אמר יושב-ראש ועדת הכלכלה במליאת הכנסת כשהחוק הזה עבר, תקראו את זה.

<שאול מגנזי: האוצר הצהיר כאן, וכל האנשים פה הם פשוט חדשים, יפה מאוד מה שאומרים כאן, האוצר הצהיר ואמר שבכספי התמלוגים במשך 4 שנים שילמנו 4% כשלכל גופי התקשורת הורידו את התמלוגים ב-2006 ל-3%, ל-2% ולאחוז אבל לערוץ 2 ו-10 לא הורידו את התמלוגים.

<שאול מגנזי: ההסבר של חיים פרננדז – שנפגש איתי כשהוא היה באוצר לפני החברים שנמצאים פה – היה שהכסף הזה שעלותו עבורנו, עבור רשת, קשת וערוץ 10, עשרות מיליוני שקלים מימן את הקמת המערך.

<שאול מגנזי: אפשר לבדוק את זה בפרוטוקולים של הוועדות כאן, הכול רשום.

<שאול מגנזי: עכשיו, במקום 6 נהיו 18.

<שאול מגנזי: היה כאן דיון מאוד סוער, פה אחד הוחלט כאן על-ידי חברי הוועדה – אופוזיציה וקואליציה כאחד – שאין שום הצדקה שהעלות של הקיבולת הפנויה תושת על מי שנמצא בתוך המערך – זה מעין קנס נוסף – אוצר המדינה צריך לממן את זה.

<שאול מגנזי: אוצר המדינה רוצה לשמור את הקיבולת הפנויה כדי לעודד את כל מה שנאמר כאן, ואנחנו מברכים על זה, ערוצים ייעודיים והכול.

<שאול מגנזי: אגב, גם לעניין הערוצים הייעודיים היה כאן סיפור, אבל אנחנו הנחנו לזה.

<שאול מגנזי: אמרתי את זה בדיון הראשון.

דוד צור: אנחנו כבר אחרי זה.

<שאול מגנזי: אני לא אחזור על זה.

<שאול מגנזי: גם על זה היה סיפור.

<שאול מגנזי: לא סתם אמרו אחד ועוד אחד, הייתה לזה סיבה.

<שאול מגנזי: בדיקת התכנות כלכלית, מה קורה לשוק הפרסום.

<שאול מגנזי: אבל קפצו ואמרו בבת אחת 7 ערוצים עכשיו או 12.

<שאול מגנזי: משהו פה לא הגיוני, לא סביר.

<שאול מגנזי: אבל רוצים לעשות את זה כך – בסדר.

<שאול מגנזי: אין שום היגיון ואין שום הצדקה על משהו שהוחלט לפני שנה וארבעה חודשים ולא השתנה שום דבר, רק נוספו עוד ערוצים, כלום לא השתנה.

<שאול מגנזי: אין שום הצדקה לתקן את החוק הזה היום במסגרת חוק ההסדרים, שום הצדקה.

דוד צור: תודה.

דוד צור: אני רוצה לשמוע את ערוץ 10.

<דבורה קמחי: אני מסכימה לכל מה שחברי אמר:

<דבורה קמחי: ערוצים 2 ו-10 הם היחידים שהתמלוגים שלהם לא הופחתו החל משנת 2006, כשהופחתו לחברות הסלולר, לחברת יס ולחברת הוט את התמלוגים.

<דבורה קמחי: דבר שני, אנחנו רואים כאן מודל קצת שונה מהמודל שחשבו עליו כשהמערך הזה קם.

<דבורה קמחי: מתכוונים לפרסם כאן מכרזים כשהמדד היחיד לזכייה במרכז הוא כסף שישולם למדינה.

<דבורה קמחי: זאת אומרת יש לאוצר המדינה כרגע מקור כספי שהוא יקבל מאותם גופים פרטיים שישלמו עבור כניסה לערוצים הנושאיים.

<דבורה קמחי: והדבר השני ששמענו היום הוא שיכול להיות שהאוצר בכלל ימכור את המערך הזה למפעיל פרטי ויחזיר לעצמו את כל עלות ההשקעה בהקמת הפרויקט, זה מצד אחד.

<דבורה קמחי: מצד שני, אנחנו חיים באי-ודאות.

<דבורה קמחי: אף אחד לא יכול לומר לנו כמה כסף נשלם, למשך כמה זמן נשלם.

<דבורה קמחי: אנחנו חיים באיזשהו מין לימבו כשכל ההחלטות נמצאות בידי המדינה: המדינה יכולה להעלות ערוץ אחד בלבד למרבב, היא יכולה להעלות גם 6 ערוצים.

<דבורה קמחי: אנחנו לא יודעים, זה לא בשליטתנו, זה לא באחריותנו.

<דבורה קמחי: לכן אנחנו מבקשים שמי שהמערך בבעלותו ומקבל את ההכנסות ממנו יישא גם בהוצאות הקיבולת הפנויה.

<דבורה קמחי: דבר נוסף, כל אנשי האוצר - - -

דוד צור: תמשיכי, את מדברת בעיקר לפרוטוקול.

נחמן שי: היא מדברת אלינו – מה זה לפרוטוקול?

דוד צור: אתה מקשיב נחמן.

נחמן שי: היא רוצה שהשר ישמע אותה.

<דבורה קמחי: כשמשיתים עלינו תשלום נוסף לתשתית – צריך להיות ברור לכולם שהסכום הזה ייגרע בסופו של יום מהתוכן, הוא ייגרע מהציבור, כי אנחנו משקיעים היום בתוכן מעבר – והרבה מעבר – למה שאנחנו מחויבים על פי החוק.

<דבורה קמחי: אין לנו מקורות כספיים נוספים אחרים - - -

דוד צור: עד שהצלחנו להרגיע את הגזרה הזאת - - -

<אילאיל לבנת: לא יכולים להיות רגועים – מושת עלינו עוד סכום, אז הם צריכים - - -

<יעל מבורך: אני רוצה להתייחס לנקודות שעלו כאן.

דוד צור: אני אתן להתייחס.

דוד צור: אבל אני רוצה לשמוע את נציגי קשת כדי לסיים.

<טלי גורן: מעבר לעובדה שאני מצטרפת לחברי, אני רוצה להסב את תשומת לבכם לשני דברים.

<טלי גורן: דבר ראשון, כרגע אם עלינו יושת הסכם הזה, זה אומר שאנחנו מממנים את המתחרים הפוטנציאליים שלנו.

<טלי גורן: אני לא מבינה את ההיגיון בזה, לא מבינה למה זה נראה לכם הגיוני שאנחנו נממן את המתחרים הפוטנציאליים שיעלו ויתחרו בנו.

<טלי גורן: הדבר השני, אם יש עניין כאן לעודד באמת את הפלטפורמה הזו ולעודד את השחקנים החדשים, אז יש סתירה אינהרנטית בזה שאתם משיתים את זה עלינו וגם לא שום התכנות, שום ודאות, שום יכולת תכנון שלנו לקבל את הסכומים האלה.

<טלי גורן: גם לא ברור, אני חייבת להגיד לכם, יש משהו שהוא הרגל קבוע כאן והאוצר אוהב להשתמש בזה ולומר שבעצם אנחנו ידענו מראש את דמי ההפצה שלנו ודמי ההפצה האלה אף ירדו מהמערך האנלוגי למערך הדיגיטלי כן הלאה.

<טלי גורן: זה קורה.

<טלי גורן: זה נקרא התקדמות, איזושהי אבולוציה.

<טלי גורן: אני מקווה שאין לכם באמת עניין שאנחנו נשלם דברים שאנחנו לא צריכים לשלם כי גם ככה אנחנו עושים את זה.

<טלי גורן: יש דבר אחד נורא-נורא פשוט: עצם זה שאנחנו היום גם מחויבים בחוק להיות במערך הזה, אמר השר, אולי יכול להיות שזאת אופציה לאפשר לנו לא להיות על הפלטפורמה הזאת, יכו להיות שזאת אופציה.

<טלי גורן: בינתיים, המנוע לפלטפורמה הזו, להצלחת הפלטפורמה הזו, אלה ערוצים 2 ו-10.

<טלי גורן: הם המנוע לפלטפורמה הזו שהמדינה רוצה כמתחרה בטלוויזיה הרב-ערוצית.

<טלי גורן: אם אתם מחליטים עכשיו, וזו זכותכם, להגיד: אנחנו משנים את החוק ואתם לא חייבים להיות על המערך הזה.

<טלי גורן: יכול להיות – תנו לנו להחליט.

<טלי גורן: מה שנקרא: קונה מרצון ומוכר מרצון.

<טלי גורן: עכשיו אתם גם מחייבים אותנו להיות על הפלטפורמה, גם מחייבים אותנו בתשלום דמי הפצה ועכשיו אנחנו מחויבים לשלם את הזכות למתחרים הפוטנציאליים שלנו.

<טלי גורן: זה מופרך.

דוד צור: אני חושב שהסברת את זה יפה.

<ניר יוגב: אני חושב שהרפורמה שמוצעת כאן היא רפורמה מאוד-מאוד חשובה שאמורה ודאי להביא להגדלת תועלתו של הציבור:

<ניר יוגב: הוא יקבל מגוון יותר גדול והוא יוכל לבחור שלא לשלם הרבה מאוד כסף לחברות הכבלים והלוויין בגין טלוויזיה.

<ניר יוגב: אלא שכל התועלת הזו לא תצמח לו את בסופו של דבר המכרזים לערוצים הנוספים ייכשלו בגלל חסמי הכניסה של התשלום של מספר מיליוני שקלים.

<ניר יוגב: נדמה לי שכבר עכשיו, וגם בשנים האחרונות, היה אפשר לרכוש ערוץ ייעודי בכבלים ובלוויין תמורת סכום שהוא נמוך מהסכום שמדברים עליו עכשיו.

<ניר יוגב: תמורת, דמה לי, סביב 2.5 מיליון שקלים, ועובדה שאף אחד לא עשה את זה.

<ניר יוגב: אני לא יודע מה יהיו התנאים של הערוץ הנושאי בהמשך, אבל אני בתחושה שאין חולק על כך ש-5-4-3 מיליון שקלים הם חסם כניסה ולכן אם רוצים להרחיב את התחרות – וזה מה שעושה הרפורמה – המדינה צריכה להסכים לכך שהציבור שאמור ליהנות מהרפורמה הזאת הוא זה שיממן אותה גם כן.

<ניר יוגב: ההצעה שלי היא שהמימון של ה-Capacity הנוסף יהיה על חשבון הציבור, כלומר על חשבון אוצר המדינה וכן ההצעה שהעלה חבר הכנסת סוייד בדיון הקודם או אחד לפני כן, שכספי המכרז של הערוצים הנושאיים יופנו למימון הפצת השידורים, גם היא נכונה, משום שזה בדיוק המעגל שאנחנו רוצים לייצר.

<ניר יוגב: אנחנו רוצים לייצר מעגל שבו עלויות ההפצה הולכות ויורדות, כמות הערוצים הולכת וגדלה וככה התועלת של הציבור גם היא הולכת וגדלה.

דוד צור: רציתם להגיב, רשות השידור?

<תומר קרני: אני חוזר על הדברים שאמרתי גם לפני שבוע: עמדתנו דומה לעמדת הערוצים האחרים בעניין הנשיאה בקיבולת הפנויה.

<תומר קרני: רק לפני שנה תוקן החוק והוחלט שאוצר המדינה יישא בזה.

<תומר קרני: צריך לזכור שרשות השידור ממומנת מאגרה שהולכת ופוחתת על פי חוק.

<תומר קרני: המקורות שלנו – אני לא יודע אם יהיו מקורות לשאת גם בעלויות של ערוצים אחרים שעוד לא עלו על המערך.

דוד צור: אבל אצלכם בכל מקרה, אני מבין, שזה בסופו של דבר מתוך תקציב שממילא ממומן על-ידי אגרה והשאר על-ידי המדינה.

<תומר קרני: הוא לא ממומן על-ידי המדינה.

<תומר קרני: הוא ממומן על-ידי אגרה – שהולכת ופוחתת על פי חוק ויש מגמה שלא להעלות אותה בחזרה – ועל-ידי פרסומות ברדיו, למשל.

דוד צור: תשדירי שירות.

<תומר קרני: כן, פרסומות ברדיו, שזה לפעמים עולה ולפעמים יורד.

<תומר קרני: אבל התקציב הזה זה לא תקציב שהמדינה מזרימה לרשות השידור לפי הצורך.

<תומר קרני: לכן אנחנו חוזרים על ההערה שלנו בנושא.

דוד צור: אנחנו נצא ל-10 דקות הפסקה ונחזור.

דוד צור: קחו בינתיים כריכים.

דוד צור: רבותי, הרשות השנייה, נא לשבת.

דוד צור: הפסקנו במחלוקת שבה העלו חברי הכנסת נחמן שי ורוברט – שאני לא רואה אותו פה – בעניין השתת העלויות על הערוצים הפנויים כשאלו יעלו.

דוד צור: אחרי שגם שר התקשורת וגם האוצר, בסך הכול הלכו כברת דרך יפה, הצלחנו לפחות לעניות דעתנו, להגיע פה להבנות שאפשר לחיות איתן באופן שלא ירעו את מצב הערוצים המסחריים וגם יאפשרו את היציאה לביד באופן - - -

גלעד ארדן: הן ירעו רק את מצבה של קופת הציבור, זה הסיכום.

דוד צור: אבל הסיכום הוא כזה שכולם יוכלו לצאת מרוצים ממנו, כי בסופו של דבר הוא לא יפגע במצב הקיים כיום וגם ייתן איזו ודאות להמשך.

דוד צור: אני מבקש משר התקשורת שיציג לנו את העניין הזה ואחרי כן נעבור להצבעות כי הבטחתי ליושב-ראש שלא נשאיר לו זנבות.

גלעד ארדן: אני אסביר בקצרה את המהות, ואם מרד האוצר רוצה להוסיף – שיוסיף.

גלעד ארדן: אמרו כאן הערוצים המסחריים: אנחנו לא מוכנים לסבסד את המתחרים שלנו, אנחנו עלינו על המערך ידענו כמה זה עולה לנו, המדינה רוצה עכשיו – הנה, מחזקים אותי, יש לי תמיכה.

<שאול מגנזי: ההתחלה בסדר.

גלעד ארדן: תראו, כיוון שאתם בדרך כלל אוהבים להחזיק את המקל בשני הקצוות, לא בטוח שתהיו מרוצים לגמרי, אבל יחסית למה שעלול היה להיות אני חושב שאתם צריכים להיות מרוצים.

גלעד ארדן: אני מרגיש קצת במבחן – אני לא חושב שבאתי לפה למבחן.

דוד צור: עדיף שנפסיק את הפינג-פונג הזה ונמצה את העניין.

גלעד ארדן: באופן עקרוני אנחנו יוצרים מצב שבו למדינה יש עניין להיטיב את מצבו של הציבור, לייצר תחרות לכבלים וללוויין, ולכן אנחנו רוצים להגדיל את מערך ההפצה של עידן פלוס ולהוסיף עליו ערוצים, בין אם אלו ערוצים ייעודיים או בין אם אלו ערוצים נושאיים.

גלעד ארדן: את הערוצים הללו, יש לנו עניין להגביר את הוודאות שהם יעלו על המערך, ולכן אנחנו מבקשים שתקבע בחוק הסמכות לשר האוצר ולשר התקשורת להחליט לפני היציאה למכרזים – ייעודיים, אגב, לא צריכים מכרז.

גלעד ארדן: ערוץ 24 למשל יכול לעלות – ואנחנו נוכל לקבל החלטה על סבסוד המחיר שאתו יעלו הערוצים הנושאיים והייעודיים כך שהם יידעו מה המחיר שהם עולים אתו.

גלעד ארדן: בכך המדינה כבר משלמת כסף כדי להגדיל את הסיכויים שהמרבבים יאוישו במידה מקסימלית, ולשם כך יינתן סבסוד.

גלעד ארדן: במידה וגם הסבסוד הזה לא יספיק ויישארו ערוצים ריקים – תינתן האפשרות לא לפתוח את המרבב הנוסף בהחלטה של שני השרים.

גלעד ארדן: אם נפתח המרבב וחלק מהמכסה שלו איננה מלאה, מי שיישא בעלות העודפת של אותו מרבב נוסף – הרי עשינו פה הפרדה בין המטוסים והדירות אז אני משתמש במשל – אז אם עכשיו אנחנו מטיסים מטוס חצי ריק, חדש, לא המטוס שלהם, מי שיישא בעלות העודפת אלו רק הערוצים הציבוריים ולא הערוצים המסחריים: לא ערוץ 2 ולא ערוץ 10.

גלעד ארדן: הם נותרים בעלות שהם הכירו תמיד שהם משלמים במטוס שבו הם טסים והם ימשיכו לטוס באותו מטוס כל הזמן.

גלעד ארדן: זאת ההצעה.

דוד צור: קודם כל, תודה לשר.

דוד צור: יעל תסבירי קצת איך הדבר הזה ייעשה במספרים.

<אתי בנדלר: זאת אומרת שרק הערוצים הציבוריים יישאו בקיבולת הפנויה: ערוץ 1, ערוץ 33, 23 ו-99 הם היחידים שיישאו בקיבות הפנויה.

גלעד ארדן: את רוצה להחזיר את ערוץ 2ו-10 שיישאו?

גלעד ארדן: הערוצים הציבוריים, כשהם מגיעים לגרעון, יש איזה הוקוס-פוקוס ואז הם באים לאוצר והוא מממן את הגרעון הזה.

גלעד ארדן: כלומר, כשהם מסבסדים משהו - - -

<אתי בנדלר: או שהם באים לחבר כנסת לוין.

גלעד ארדן: גם נכון.

גלעד ארדן: אבל באופן עקרוני, כשהם נקלעים לגרעון או חסר להם כסף – אז מי שמשלים את הכסף הזה זה האוצר.

גלעד ארדן: אז בכל מקרה בשלב הראשוני הסבסוד מהם ואם זה מביא אותם למצב בעייתי – בסוף זה גם מגיע מהאוצר.

<אתי בנדלר: והערוצים 2 ו-10 ישלמו את מה שהם משלמים היום?

<אתי בנדלר: תהיה הקפאה של הסכום הזה?

גלעד ארדן: הם לא קשורים אלינו.

גלעד ארדן: אנחנו בצורך שלנו לנסות להיטיב את מצבו של הציבור, רוצים להפעיל מרבבים נוספים ולשם כך אנחנו מסבסדים את מי שיעלו על אותם מרבבים נוספים.

גלעד ארדן: אם הצלחנו – מה טוב, סבסדנו מכספי הציבור כמה ערוצים שמאפשרים תחרות.

גלעד ארדן: אם לא הצלחנו – אז מי שנושא בזה זה הערוצים הציבוריים בעלות העודפת, בהנחה שהשרים החליטו לפתוח את המרבב.

דוד צור: יעל, קודם נשמע אותך ואחרי זה – דנה, תגידי לנו - - -

<יעל מבורך: הדברים בסך הכול נאמרו, אני יכולה לחזור עליהם עוד פעם אם צריך להבהיר את הדברים.

<יעל מבורך: העלות לערוצי הברודקסט 2 ו-10,שנמצאים על המערך, לא תשתנה – היא תישאר אותה עלות שקבועה היום בתקנות.

<יעל מבורך: בנוסף לכך, תהיה סמכות לשרים לסבסד את הערוצים הנושאיים והייעודיים שיעלו על המערך.

<יעל מבורך: כמובן יגידו את זה מארש כדי שהמתמודדים במכרז יידעו - - -

גלעד ארדן: כמה יעלה להם.

<יעל מבורך: בנוסף, במקום סמכות המועצה שיש היום לפתיחת מרבב חדש – הסמכות תהיה של השרים שמסבסדים, בהיוועצות עם המועצה ואם תישאר קיבולת פנויה – היא תחול על כל הערוצים האחרים שמופצים על גבי המערך.

<יעל מבורך: קרי, הציבוריים.

<דנה נויפלד: אני רוצה לבקש מהוועדה שאם היא מקבלת את ההצעה – אנחנו צריכים לתקן את סעיף 9 שקובע את המנגנון לקביעת דמי ההפצה.

<דנה נויפלד: אנחנו נצטרך לעשות את ההתאמות הנדרשות כי מה שכתוב כאן לא עולה בקנה אחד עם זה.

<אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שאני לא יודעת אלו התאמות אנחנו צריכים לעשות כי בעצם צריכים - - - את העקרונות לחישוב דמי ההפצה.

<אתי בנדלר: אבל בעצם העיקרון היחידי שנאמר לנו הוא שמה שהם שילמו היום, בהתאם לתקנות בנוסחן היום, זה יהיה הסכום.

<דנה נויפלד: ועד מתי זה, יעל?

<דנה נויפלד: עד אשר יתמלאו כל המרבבים?

<הרן לבאות: היא לא תשתנה אף פעם.

גלעד ארדן: לדעתי, אם הם יסכימו וכל המרבבים מלאים – אז אפשר לעשות אחרי מספר שנים, חלוקה שוויונית בין כל הערוצים אחרי שהמערך כבר פועל.

גלעד ארדן: נגיד, אחרי ארבע או חמש שנים אפשר - - -

<אתי בנדלר: יכול להיות שגם אחרי שנה וחצי, אם המהלך יצליח – אתה רוצה בכל מקרה לסבסד להם, בין אם יש קיבולת פנויה ובין אם אין?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: בשלב הראשוני אני אצטרך לקבל החלטה עם שר האוצר כמה לסבסד ולכמה לזמן.

<אתי בנדלר: לא כמה לסבסד אלא לקבוע איזה סכום הם ישלמו כדי שהם יידעו מה יהיו דמי - - -

גלעד ארדן: אני מדבר על החדשים ולכמה זמן.

גלעד ארדן: אני לא אסבסד - - -

דוד צור: רבותי, אני אתן לכם את זכות התגובה כדי למצות את הדיון לגמרי.

<דנה נויפלד: לפי הבנתי, אנחנו לא מקבעים את זה בחוק.

<דנה נויפלד: בחוק אנחנו משאירים את המנגנון שאומר שהשרים קובעים את הסכום.

<דנה נויפלד: ההכרזה פה לוועדה, וזה יכנס לפרוטוקול, שאין בכוונת השרים לשנות את הסכום.

<דנה נויפלד: נכון, זאת הכוונה?

<יעל מבורך: לערוצי הברודקסט.

<דנה נויפלד: לערוצי הברודקסט.

<דנה נויפלד: אבל המנגנון נשאר, זה לא מקובע בחקיקה.

<אתי בנדלר: סעיף 9א מורכב משני חלקים, דנה, החלק הראשון אומר שגוף ששידוריו מופצים לפי סעיף 6 או 7 ישלם לגורם המפעיל בעד הפצת השידורים כאמור סכום שהורו עליו השר ושר האוצר.

<אתי בנדלר: כאן את אומרת שהשרים מודיעים שהם לא מתכוונים לשנות את הסכומים שהם קבעו בתקנות - - -

<דנה נויפלד: כך אני מבינה.

<אתי בנדלר: אבל נאמר בהמשך: הסכום האמור – וכאן יש את המנגנון – הסכום האמור יחושב לפי סך כל התשלומים והעלויות הכרוכים בהפעלתן, בתפעולן ובתחזוקתן של תחנות השידור הספרתיות וכל תשלום שוטף אחר בשל הפצת השידורים כאמור, למעט עלות ההפצה כשהוא מחולק בין הגופים אשר שידוריהם מופצים בהתאם להוראות אלה.

<אתי בנדלר: דהיינו, אתם בעצם צריכים – השרים, מה שמוטל עליהם, בהתאם לסעיף הזה, לקבוע את דמי ההפצה ובהתאם לנוסחה שנקבעה בחוק.

<דנה נויפלד: ההצעה פה, כמו שאני מבינה, זה לתקן את הנוסחה הזאת.

<אתי בנדלר: נכון, זה מה שאני אומרת – זה מחייב את תיקון החוק.

גלעד ארדן: אני חושב שמן ההיגיון, ותקשיבי גם את דנה, זה שייקבע שהמנגנון הזה, 9ב, נכנס לפעולה כאשר כל המערך מאויש.

דוד צור: מלא, כן.

גלעד ארדן: ואז מחלקים בין כולם.

גלעד ארדן: כל עוד המערך לא מלא - - -

דוד צור: אז הם לא משלמים יותר ממה שהם שילמו עד - - -

גלעד ארדן: הם לא משלמים יותר ממה שהם שילמו עד היום, ואנחנו מממנים את זה מהערוצים הציבוריים.

גלעד ארדן: בלי קשר לזה, אנחנו גם מסבסדים את ההעלאה של - - -

<אתי בנדלר: בעצם, אתה רוצה להשאיר את זה כפי שזה ולהוסיף עוד סעיף, בעצם הוראת שעה.

<דנה נויפלד: זו לא הוראת שעה.

<דנה נויפלד: זה עד התקיימות נסיבות.

<אתי בנדלר: בסדר, הוראת ביניים.

נחמן שי: עד שיתמלאו, עד שכולם משדרים – אתה עושה נקודת יציאה.

רונן הופמן: כולם ירוויחו מזה.

נחמן שי: אתה נותן להם קרן אור בקצה המנהרה.

<דבורה קמחי: תקופת ביניים עד שהמערך מתמלא.

נחמן שי: בדיוק.

נחמן שי: יתמלא המערך – תהיה הערכה חדשה.

נחמן שי: אבל אז נוריד בכל מקרה.

דוד צור: אני רוצה לשמוע את רשות השידור.

<תומר קרני: רק להזכיר את מה שאמור להיות ברור: אנחנו לא ממומנים מתקציב המדינה אלא מכספי אגרה שהולכת ויורדת מדי שנה ב-5% - - -

דוד צור: כן, אבל נאמר כאן – אני טועה, יעל?

דוד צור: את רוצה לענות לו?

<יעל מבורך: הוא צודק.

<יעל מבורך: אנחנו מציעים לעשות הבדלה בין הציבוריים - - -

דוד צור: אבל נאמר גם שהאוצר יסבסד את זה.

<יעל מבורך: לא.

<יעל מבורך: הציבור יסבסד את זה כך או כך או כך.

דוד צור: הציבור – מה זה: הציבור יסבסד?

<יעל מבורך: משלם האגרה.

דוד צור: יבואו לבקש מאתנו להעלות את האגרה?

גלעד ארדן: לא, הם לא יכולים.

גלעד ארדן: היחיד שיכול להציע לכם להעלות את האגרה מדבר עכשיו והוא כנראה לא מתכוון לעשות את זה.

דוד צור: כנראה שהוא לא יציע את זה כי לא יתאבד.

<תומר קרני: הוא גם לא בעד.

דוד צור: ההערה שלך נרשמה.

גלעד ארדן: מילא להסתכסך עם ערוץ 2 ו-10 – אבל גם עם הציבור ישירות?

רונן הופמן: צריך רק להתייחס לעוד תרחיש אחד, ברשותך: אחרי שהמרבב מלא, בשלב מסוים מישהו יוצא או יוצא יותר מאחד.

<דנה נויפלד: אז זה לא יהיה מלא.

<דנה נויפלד: זאת אומרת, המנגנון של החוק קיים כל עוד – הבנתי נכון?

<אתי בנדלר: אני לא הבנתי ככה.

<אתי בנדלר: אני הבנתי שכאשר המרבב התמלא, חוזרים לנוסחה הרגילה של 9א.

<אתי בנדלר: גם אם מישהו יוצא – לא מחילים שוב לערער את החישובים.

דוד צור: נכון, כולם מתחת לאלונקה.

<יעל מבורך: הגופים המופצים נושאים בקיבולת הפנויה, אך עם זאת יש סמכות לסבסד, ועם זאת לא מורידים בפרוטוקול את העלות לשני הערוצים המסחריים, לא מעלים ביחס למה שיש היום – לשרים יש סמכות גם להחליט על פתיחת - - -

<דנה נויפלד: אתי, תשימי לב למה שיעל אומרת.

גלעד ארדן: היא לא אמרה שום דבר חדש – היא חזרה על זה.

<דנה נויפלד: היא אמרה.

<דנה נויפלד: יעל הוסיפה שהמנגנון משתנה – הוא לא יהיה על אוצר המדינה.

<יעל מבורך: הקיבולת הפנויה לא תהיה על אוצר המדינה.

<דנה נויפלד: ההוראה הראשית אומרת שצריך לתקן את הסעיף שאומר שהקיבולת הפנויה, נושא בה אוצר המדינה.

<דנה נויפלד: זה יימחק.

<יעל מבורך: ואז המנגנון יהיה סמכות שרים לסבסד את הערוצים הנוספים והייעודיים וגם עלות ההפצה לא תעלה לשני הערוצים המסחריים ביחס למה שיש להם נכון היום - - -

<אתי בנדלר: מה יקרה אם במהלך התקופה הזאת הם יעברו לרישיון ויהיו שלושה ערוצים?

<דנה נויפלד: יתמלא המרבב.

<הרן לבאות: כל אחד צריך לשלם עבור אפיק תשלום מלא.

<דנה נויפלד: האמת שזה לא משנה כי התקנות חלות על בעל רישיון כל עוד לא נקבעו - - -

<אתי בנדלר: מה?

<דנה נויפלד: יש הוראה שאומרת שבמעבר מזיכיון לרישיון, על בעל רישיון חל מה שחל על בעל זיכיון כל עוד לא נקבע אחרת.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, למרות שלכל אחד ערוץ שלם, הם ישלמו פחות?

<דנה נויפלד: הם ישלמו יותר.

<דנה נויפלד: הם ישלמו 4 מיליון שקל כל אחד.

<הרן לבאות: ברור, הם ישלמו כל אחד עבור אפיק.

<אתי בנדלר: זה ברור.

<אתי בנדלר: זאת עוד סיבה שהם לא יבואו לקבל רישיון.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: הם יבואו.

גלעד ארדן: את יודעת כמה פחות הם צריכים - - -

דוד צור: נציגי הרשות השנייה, שי – רצית לומר משהו.

דוד צור: רבותי, אני רוצה תוך 10 דקות להתכנס להצבעות, אז אני עושה סבב מהיר וזהו.

<שי באב"ד: אני חושב שההצעה הזאת טובה מאוד כי היא משרתת שני אינטרסים מרכזיים: אחד, יוצרת ודאות לכל מי שכבר נמצא על המערך הזה – הערוצים המסחריים – שהסכום שלהם נשאר זהה ולא משתנה כתוצאה מתוספת.

<שי באב"ד: זאת הייתה אחת הדאגות המרכזיות שלנו: לא להטיל על הערוצים המסחריים משהו חדש.

<שי באב"ד: האינטרס השני, אני חושב שהוא עוד יותר חשוב, זה יוצר מצב שבו אם אנחנו רוצים באמת להעלות ערוצים נושאיים חדשים, אנחנו יוצרים להם ודאות במכרז, אנחנו יודעים גם לסבסד אותם אם צריך ואנחנו נדע באמת ליצור תחרות כדי להגיע בעידן פלוס ל-12 או 18 ערוצים.

<נועה גבע: אני חושבת שברמה הציבורית אנחנו יוצאים עם מעט מאוד ביד.

<נועה גבע: אני חושבת שיכול לבוא מחר גוף - - -

דוד צור: מי זה "אנחנו"?

דוד צור: חברת יס?

<נועה גבע: הציבור.

<נועה גבע: הציבור, מה הוא מקבל?

<נועה גבע: הוא מקבל פה גופים שיכולים להיות כמו סלקום ופרטנר שמקבלים בחינם את הקיבולת.

<נועה גבע: איך זה נתפס ציבורית?

<נועה גבע: מה הם נותנים בחזרה?

<נועה גבע: האם יש עליהם חובות רגולטוריות?

<נועה גבע: הציבור נבנה מהפקות מקור – כל ההקלות האלה לא מוגבלות בזמן או בכמות מנויים או באבני דרך שאפשר להגיד: בשנה הראשונה עזרנו לכם, אחר כך תחזירו משהו בחזרה.

<נועה גבע: אין פה שום מגבלה למעשה.

<נועה גבע: הסבסוד הזה נראה מאוד-מאוד צורם.

<ניר יוגב: שום דבר חוץ מתחרות.

<דנה נויפלד: אנחנו נתקן את החוק, אז לא יסתור - - -

<ניר יוגב: אמרתי שהציבור לא מקבל שום דבר חוץ מתחרות.

<ניר יוגב: סתם משהו קטן כזה, את יודעת, לא משהו שחברת יס מכירה.

<נועה גבע: לא בתנאים שוויוניים.

<לילך טל: אני חושבת שהחלק הראשון שתיאר שי לגבי הערוצים הקיימים הוא מובן.

<לילך טל: אני חושבת שהחלק השני, שבו אנחנו רואים שעכשיו הציבור צריך לסבסד חברה פרטית שתתחרה בחברה פרטית אחרת הוא לא סביר.

<לילך טל: יש לפחות לחלק מהשחקנים – סלקום ואורנג' – כיסים מספיק עמוקים כדי לעלות על המערך הזה ולהתחרות בנו.

<לילך טל: אנחנו מוציאים הרבה מאוד כספים - - -

דוד צור: הציבור לא מסבסד את התחרות הזו להבנתי, תכף ניתן לשר לענות, אבל אמרנו שהסבסוד הוא לאותם ערוצים פנויים כדי לאפשר Incentive גבוה לכניסה של שחקנים חדשים לתוך המשחק הזה.

דוד צור: אם נסתכל בזווית האופטימית, אנחנו מניחים שזה באמת יחליק חברות פנימה.

<מיכל פליישר: יש לי שאלת הבהרה שאולי תניח במעט את דעתנו, ואז צריך להביא אותה לידי ביטוי בנוסח.

<מיכל פליישר: בחלק הראשון לפני ההפסקה הטריד את כולם מה קורה עם הקיבולת הפנויה, כל השאלה מבחינת סבסוד או לא סבסוד הייתה לגבי הקיבולת הפנויה.

<מיכל פליישר: כרגע, כשאתם מפרידים – פתרתם את הבעיה של הערוצים המסחריים, ולגבי החדשים אתם אומרים: נוכל לסבסד אותם.

<מיכל פליישר: השאלה היא אם אתם מתכוונים "נוכל לסבסד אותם" במובן הזה שנגיד שהם לא יישאו במלא הקיבולת הפנויה או בחלקה או שתוכלו לסבסד אותם בכלל, כלומר גם לקבוע מחיר שהוא מתחת לדמי ההפצה על החלק היחסי?

<מיכל פליישר: כלומר, אם עולה מרבב נוסף – למדתי משהו, אגב הדיונים פה אבל עוד לא ראיתי – אבל אם עולה מרבב נוסף - - - זו נקודה קריטית.

<מיכל פליישר: אני חושבת שבעניין של האם באמת מסבסדים את זה?

<מיכל פליישר: ערוץ יכול לעלות חינם, כן או לא?

<מיכל פליישר: מרבב נוסף, יש מכרז, שני ערוצים נושאיים עולים – לוודא שאת החלק היחסי של שני הערוצים בעלות, 2 מתוך 6, הם נושאים בזה, וכל שאלת הסבסוד היא לגבי ארבעה ערוצים נוספים - - -

רונן הופמן: למי זאת נקודה קריטית?

<מיכל פליישר: אני חושבת שזו נקודה קריטית, קודם כל, ברמה הציבורית כי דיברו פה על זה שאם האוצר מסבסד את המערך או לא דורש ממנו כסף, בסופו של דבר האוצר זה הציבור והציבור נושא בזה.

<מיכל פליישר: אבל אני שמה את זה בצד ואפילו מרשה לעצמי לדבר מהפוזיציה: ברור שהשחקנים הקיימים מצפים שהתחרות מולם תהיה בתנאים שוויוניים.

<מיכל פליישר: יש להם תשתית והפקות מקור ובחלק מהקרבות הפסדנו אבל בחלקם אנחנו רוצים לוודא שהפצת השידורים לא ממומנת על-ידי המדינה.

<מיכל פליישר: מי שמתחרה בנו שישלם את עלות ההפצה.

<יעל מבורך: ההצעה היא שלשרים תהיה סמכות.

<יעל מבורך: הם יהיו רשאים לסבסד את עלות ההפצה – לא באופן כללי את הערוץ – את עלות ההפצה של הערוצים הייעודיים והנושאיים.

<מיכל פליישר: לא הבנתי את התשובה ונדמה לי שגם עורכת הדין בנדלר שאלה את זה קודם ולא קיבלה תשובה: למה זאת לא הייתה הצעת החוק שמונחת בפני הכנסת?

<מיכל פליישר: דובר פה שגם הערוצים המסחריים וגם הערוצים החדשים - - -

דוד צור: אבל אני לא - - -

<מיכל פליישר: אני אדבר בנחת.

דוד צור: יפה.

גלעד ארדן: לא הבנתי מה - - -

<מיכל פליישר: שגם הערוצים המסחריים וגם הערוצים החדשים, כולם יישאו בדמי ההפצה – לא דובר שיש פה מערך שמאפשר לגורמים מסחריים להפיץ שידורים מבלי לשלם – אני מאוד מכבדת את התהליך שנעשה פה, מבינה את חלק מהאינטרסים, רק למה חזרתם אחרי הדיון עם אופציה?

<מיכל פליישר: אני חושבת שאני מדברת גם – אין שום סיבה שהאוצר לא יצפה שהערוצים החדשים יישאו לפחות בחלק היחסי של עלות ההפצה.

<מיכל פליישר: את לא נותנת לי תשובה ברורה האם הסבסוד שאתם יכולים להחליט עליו הוא רק כדי להניח את דעתם – סלקום מגישים הצעה במכרז, חוששים שרק הם מגישים – ייפתח מרבב נוסף, הם יהיו אחד שלא יחול עליהם עלות של כל השישה.

<מיכל פליישר: אבל האם בוודאות יחול עליהם החלק היחסי, השישית?

<מיכל פליישר: או שיכול להיות שייקבע בתנאי המכרז שזהו מכרז ללא עלות דמי הפצה בכלל?

דוד צור: יעל, תשובה קצרה.

דוד צור: אני לא רוצה לפתוח עכשיו סבב נוסף.

דוד צור: אני רוצה תשובה של יעל ואני מניח שהיא תספק גם את האחרים.

<מיכל רפאלי כדורי: לא, לא תספק אותי.

<מיכל רפאלי כדורי: אני גם רוצה לדבר.

דוד צור: גם אם לא – אז כנראה שנצא מפה גם לא מסופקים.

<יעל מבורך: אני אנסה לראות אם הבנתי את השאלה שלך.

<יעל מבורך: בואו נשים את הערוצים 2 ו-10 בצד כי כרגע לא משתנית להם העלות.

<יעל מבורך: נפתח מרבב חדש, עולים עליו עוד שלושה ערוצים.

<יעל מבורך: לוקחים את סך העלות של שני המרבבים, עלות ההפעלה שלהם, ומחלקים בשניים, למעט הערוצים שכרגע החרגתי, הציבוריים, הייעודיים והנושאיים – זה יוצא מספר מסוים, יוצא 5-4 מיליון שקל.

<יעל מבורך: לשרים יש סמכות לסבסד לערוצים הייעודיים והנושאיים חלק מהעלות הזאת.

<יעל מבורך: כולה או חלקה – כפי שנקבע.

<מיכל פליישר: 50% או 90%?

<יעל מבורך: ההצעה היא שלא הוועדה ולא החוק יקבעו את זה עכשיו.

<אתי בנדלר: - - - שרירותי?

<אתי בנדלר: אני לא מבינה.

<יעל מבורך: החלטות של השרים, אני מניחה, שאף פעם הן לא שרירותיות.

<יעל מבורך: הם ייקבעו כללים, משיקולי תחרות.

<יעל מבורך: זה סבסוד משיקולי תחרות.

<יעל מבורך: לשרים תהיה סמכות לסבסד משיקולי תחרות.

<מיכל פליישר: כשרצו תחרות בערוצים ייעודיים – שמו את הכסף עלינו ויש על זה בג"ץ.

<אתי בנדלר: - - - שישלמו ערוצים ייעודיים וערוצים נושאיים, כדי שכשניגשים הערוצים הנושאיים למכרז, הם יידעו כמה הם משלמים.

<אתי בנדלר: היתרה, שהיא סכום עלום כי הרי היא פועל יוצא של מספר הערוצים המופצים בפועל, זה יהיה הסבסוד.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, מה שייקבע מראש זה סכום שהם יצטרכו לשלם כדמי הפצה.

<אתי בנדלר: יש כאן ויכוחים לגבי המנגנון הזה.

גלעד ארדן: ברור שנפרסם - - -

<אתי בנדלר: בתקנות.

<אתי בנדלר: הם ידעו מראש מה יהיו דמי - - -

גלעד ארדן: דנה, זה יהיה בתקנות.

<אתי בנדלר: שר האוצר ושר התקשורת יקבעו בתקנות את דמי ההפצה שישולמו.

<דנה נויפלד: כמו היום.

גלעד ארדן: אני רוצה להתייחס לטענות ששומעים כאן, שאני לא כל-כך מבין אותן.

<מיכל פליישר: אלו לא טענות – זה דיון לגיטימי.

גלעד ארדן: גם טענות הן לגיטימיות.

דוד צור: הכול לגיטימי.

דוד צור: כן, גברתי.

<מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת להזכיר שהכנסת הזאת, לפני כשנתיים - - -

דוד צור: הזכירו לנו את זה כמה פעמים – דחתה את העניין של העלויות.

<מיכל רפאלי כדורי: אתה לא יודע על מה אני מדברת.

<מיכל רפאלי כדורי: אדוני, תרשה לי בבקשה, אני יודעת מה אני אומרת.

<מיכל רפאלי כדורי: הכנסת הזאת פטרה את הערוצים הייעודיים שהורו לנו, לכבלים וללוויין, לשדר אותם כדי ליצור פלורליזם ולהעלות ערוצים נוספים.

<מיכל רפאלי כדורי: הכנסת הזאת פטרה אותם מדמי מעבר, היינו שמה את דמי המעבר שלהם עלי, וכשהממשלה רוצה לעשות לנו תחרות – אז היא מממנת את זה.

<מיכל רפאלי כדורי: אז אולי תממנו גם את הערוצים הייעודיים שעוברים אצלנו חינם?

<מיכל רפאלי כדורי: הנושא הזה, אגב, נמצא בבג"צ.

גלעד ארדן: מה נמצא בבג"צ?

<מיכל רפאלי כדורי: נושא דמי המעבר.

<דנה נויפלד: של ערוץ - - -

<מיכל רפאלי כדורי: - - - חברתי ביקשה שאני אציין, למרות שעבר החוק, ערוץ 24 ממשיך לשלם לנו דמי מעבר.

<מיכל רפאלי כדורי: אבל זה היה חוק שמדובר לערוצים הנושאיים.

<מיכל פליישר: למה שלא יסבסדו גם לכם את - - -

דוד צור: אני רוצה לתקן אותך במשהו קטן: זה לא הכנסת הזאת, זאת הכנסת הקודמת, כנראה.

דוד צור: ולכנסת הזאת, עם כל הכבוד, זה לא הלכות בית משפט עליון.

דוד צור: הכנסת סוברנית להחליט מדי פעם אחרת.

גלעד ארדן: אני יכול לעזור לאדוני: למשל, יכול מחוקק אחד לקבוע שחברות הכבלים יממנו חדשות מקומיות ואז בא מחוקק אחר בכנסת אחרת ופתאום קובע שבמקום שהמדינה תקבל תמלוגים מהכבלים, בזה ישתמשו לאותו מימון חובה שהמחוקק לפני כן החליט שהכבלים, כשקיבלו את הזיכיון, יממנו.

גלעד ארדן: תאמין לי, זה ממשיך ככה מ-2006, נכון?

גלעד ארדן: 7 שנים.

גלעד ארדן: כבר מימנו להם 160-150 מיליון שקל של חדשות מקומיות, שבמקור, כשהיה להם את הכבלים, זה היה אמור להיות עליהם.

גלעד ארדן: נו, אז הנה את רואה, יש דוגמאות כאלה וכאלה.

דוד צור: השר, אתה מוכן לסכם פה ואנחנו נעבור להצבעות?

גלעד ארדן: מה יש לי לסכם?

<אמיר רוזנברג: אדוני, לפני שנגשים להצבעות, יש פה עוד איזו בעיה.

<אמיר רוזנברג: עשינו גם סבב שיחות עם החברים ואכן יש פה איזו בעיה: ביטלתם היום את סעיף 6ה(1), אני אומר גם ליועצים המשפטיים שיעזרו לי כדי שנעשה את זה מהר, בעצם בזה שביטלתם - - -

גלעד ארדן: דנה, אתן מקשיבות לו?

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: אני מציעה שנגמור עם הסוגיה הזאת לפני שנעבור לסוגיה אחרת כי אחרת - - -

דוד צור: החזרת אותנו להפקות המקור עכשיו?

<אמיר רוזנברג: תתנו לנו להגיד כמה מילים.

דוד צור: קודם נסיים את הפרשה - - -

גלעד ארדן: אפשר להצביע על העיקרון שהחלטנו עליו קודם?

<דפנה גלוק: כשניסחנו את החקיקה אמרנו במפורש שהשרים לא יחליטו על פתיחת המרבב כדי שלא תהיה סיטואציה שבה ערוצים קונקרטיים יודעים שהשרים מחליטים עבורם ולכן דיברתי פה עם נציגת האוצר והיא הסכימה שהשרים יקבעו קריטריון כמותי כללי לפתיחת מרבב.

<אתי בנדלר: זה מה שאמרנו בהתחלה.

גלעד ארדן: יש שתי אופציות לדעתי, שניים או שלושה - - -

<אתי בנדלר: זאת השאלה, אם זה שניים או שלושה.

גלעד ארדן: תשאירו משהו לשרים לעשות.

גלעד ארדן: יש לנו הרבה חופש פעולה.

דוד צור: אני מציע שניגש להצבעות.

דוד צור: מקובל, ההערה שלך מקובלת.

דוד צור: עוד מישהו לגבי העניין הזה?

<דנה נויפלד: - - - אמות מידה כמותיות - - -

גלעד ארדן: אמות מידה כמותיות – זה נשמע יפה, זה כמו מעצב שיער.

גלעד ארדן: אמות מידה כמותיות.

גלעד ארדן: מספר, מספר הערוצים - - -

<אתי בנדלר: למה שלא ייקבע עכשיו?

<אתי בנדלר: מינימום שני ערוצים, אם שני ערוצים – לא פותחים מרבב.

גלעד ארדן: אבל למה לכבול את עצמי בחקיקה ראשית עכשיו?

<אתי בנדלר: נקבע את זה בתקנות?

גלעד ארדן: אולי אני אשכנע את שר האוצר שגם בשביל אחד שווה, ואחר כך יעלו עליו עוד?

<הרן לבאות: אף אחד לא יבוא ואז קשת ורשת יתפצלו – לא תהיה לנו ברירה.

גלעד ארדן: ממילא אני גם צריך לקבוע כמה סבסוד יהיה, אז כבר ממליא נכתוב תקנות.

דוד צור: אנחנו צריכים לקבוע עכשיו את זה בחוק, אז זה ייקבע בתקנות.

גלעד ארדן: אלו לא תקנות באישור ועדת כלכלה.

דוד צור: אנחנו יכולים להתחיל בהקראות?

נחמן שי: הצעה טובה, אפשר להמשיך.

<דנה נויפלד: סעיף 9 נשאר כמו שהוא.

<דנה נויפלד: כל סעיף 9.

<אתי בנדלר: כולל סעיף (ב)?

<דנה נויפלד: סעיף 9 נשאר כמו שהוא כי במקרה שבו המערך יתמלא, זה ימשיך לחול.

<דנה נויפלד: אנחנו נכתוב "על אף האמור" למצב בו לא התמלא כל המערך.

<אתי בנדלר: את משוכנעת שאת רוצה שסעיף 9(ב) יישאר?

<דנה נויפלד: אני אומרת: על אף האמור.

<אסי קליין: אנחנו חושבים שגם בלי "על אף האמור" 9(ב) לא צריך להישאר.

<דנה נויפלד: מה זה קשור 9(ב)?

<אסי קליין: קשור.

<אסי קליין: 9(ב) צריך לרדת, ובכל זאת צריך לחול - - -

<דנה נויפלד: בסדר, אבל עוד לא הגעתי ל-9(ב), אני ב-9(א) עכשיו.

<אתי בנדלר: הבנתי.

דוד צור: קדימה.

גלעד ארדן: תגידו את העיקרון כבר.

גלעד ארדן: תנו לחברי הכנסת להצביע על העיקרון.

<דנה נויפלד: אני מנסה.

<דנה נויפלד: "גוף ששידוריו מופצים לפי סעיף 6 או 7 יישלם הגורם המפעיל בעד הפצת שידורים סכום שייקבעו השר ושר האוצר" – זה הדבר הראשון.

<לאה ורון: תקראי מחדש, בבקשה.

<דנה נויפלד: זה העיקרון.

<אתי בנדלר: אבל את זה יש לך ב-9(א).

גלעד ארדן: תני לה להגיד הכול ואחרי זה תגידי לה מה שיש לך.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה מה שהיא אומרת.

<אתי בנדלר: אני בדרך כלל - - -

<אסי קליין: היא מכתיבה עכשיו את העיקרון.

<אסי קליין: היה וזה נמצא היום בחוק – מצוין, יהיה יותר קל לנסח.

<אסי קליין: עכשיו היא מכתיבה את העיקרון כדי שחברי הכנסת יוכלו להצביע עליו.

<דנה נויפלד: 1.

<דנה נויפלד: גוף ששידוריו מופצים לפי סעיף 6 או 7 יישלם הגורם המפעיל בעד הפצת שידורים סכום שייקבעו השר ושר האוצר.

<דנה נויפלד: 2.

<דנה נויפלד: השרים יהיו רשאים לסבסד את עלותם של דמי השימוש עבור הערוצים הייעודיים והערוצים הנושאיים.

<דנה נויפלד: 3.

<דנה נויפלד: תנאי לפתיחתו של מרבב חדש, השרים ייקבעו אמות מידה לפתיחתו של מרבב חדש - - -

גלעד ארדן: אמות מידה כמותיות.

<דנה נויפלד: הורדנו את זה.

נחמן שי: איפה המועצה באה לידי ביטוי?

<דנה נויפלד: השרים יקבעו לאחר התייעצות עם המועצה אמות מידה לפתיחתו של המרבב.

נחמן שי: בסדר.

<דנה נויפלד: 4.

<דנה נויפלד: קיימת קיבולת פנויה – תמומן על-ידי הערוצים הציבוריים.

<דנה נויפלד: נותרה קיבולת פנויה – יישאו בעלותה הערוצים הציבוריים.

<דנה נויפלד: יישאו במימונה.

<דנה נויפלד: אילו העקרונות שיחולו כל עוד המערך לא מלא.

דוד צור: מה לגבי המסחריים?

<אתי בנדלר: מה שהיא רוצה לומר לגבי המסחריים נובע מהעיקרון הראשון שהשרים ייקבעו את דמי ההפצה.

<דנה נויפלד: נכון.

<אתי בנדלר: אני לא בטוחה שזה מספיק לומר שהשרים יקבעו את דמי ההפצה בלי שיש אמות מידה כלשהן לקביעת דמי ההפצה בלי שיש דרך לחישוב, זאת אומרת, שום אמת מידה – הם יכולים גם לקבוע פי 2 ממה שיש היום או מחצית.

<דנה נויפלד: השר אמר לפרוטוקול - - -

גלעד ארדן: בהתאם לעלות ההפצה המוערכת ביום עלייתם למערך.

<אתי בנדלר: אפשר לומר שכל עוד יש קיבולת פנויה – ישלמו הערוצים המסחריים את דמי ההפצה ששילמו בהתאם לתקנות כפי שהיו בתוקף ערב תחילתו של החוק.

<אתי בנדלר: זה דבר אחד – פשוט להקפיא את המצב.

<הילה שמיר: אתי, יש גם את החלק של משדרי הרדיו בתוך הקיבולת, שאם מוחקים - - -

<אתי בנדלר: תכף נדבר על משדרי הרדיו – לא חשבנו עליהם.

<אתי בנדלר: דבר שני, אני חושבת שמה שהשרים צריכים לקבוע זה לא סכום סבסוד לערוצים כי סכום הסבסוד עלול להשתנות.

<אתי בנדלר: הם צריכים לקבוע מה יהיו דמי ההפצה שישלמו הערוצים הייעודיים והנושאיים – הסבסוד הוא פועל יוצא של דמי ההפצה האלה.

גלעד ארדן: נכון, היא צודקת.

<דנה נויפלד: אפשר להגיד את זה ב-1 - - -

גלעד ארדן: זה אחר כך - - -

<דנה נויפלד: אין בעיה, אלו עקרונות איך - - -

<אתי בנדלר: לא, משום שאת התקנות האלה השרים צריכים לקבוע לפני שיוצאים בכלל במכרז.

<יעל מבורך: צריכים לדעת כמה כסף יש ואז - - -

<דנה נויפלד: למה אני צריכה להגיד את זה?

<דוד קובסיניאנו: הם לא יידעו כמה יעלה להם?

<אתי בנדלר: כל הרעיון הוא שהם צריכים לדעת.

<דנה נויפלד: אבל למה אני צריכה להגיד בחוק מתי המועד שיפרסמו את התקנות?

<דוד קובסיניאנו: איך הם ייגשו למכרז אם הם לא יודעים עלויות?

<דנה נויפלד: כי זה יהיה לפני המכרז, כי הם רוצים שתהיה ודאות.

<דנה נויפלד: למה אני צריכה להגיד את זה בחוק?

<אתי בנדלר: אני לא בטוחה מה הם רוצים.

<אתי בנדלר: אנחנו יודעים שאנחנו - - -

גלעד ארדן: אולי אני אראה מי נבחר ואז אני - - -

<אתי בנדלר: בוודאי שזה צריך להיות - - -

דוד צור: דנה, את יכולה לכתוב יותר עם פרסום המכרז.

<דנה נויפלד: אין לי בעיה.

<דנה נויפלד: נכתוב טרם פרסום המכרזים לערוצים הנושאיים - - -

<שאול מגנזי: אם אני מבין נכון, אם אנחנו משלמים היום קצת פחות מ-4 מיליון שקלים – בסידור החדש נמשיך לשלם 4 מיליון - - -

<אתי בנדלר: מה שאתם משלמים היום בדיוק, לא יופחת ולא יעלה.

גלעד ארדן: אם נצליח למלא את כל המערך – זה יתחלק על כולם.

רונן הופמן: אתה רוצה לשלם יותר מ-4 מיליון?

<שאול מגנזי: הוצע לי לשלם 8 וראית מה עשיתי.

רונן הופמן: אבל טוב לך שנבטיח לך שלא תשלם יותר מ-4 מיליון?

<שאול מגנזי: אני רוצה לשאול שאלה, אפשר?

<שאול מגנזי: בשעה השביעית אפשר לשאול שאלה.

<שאול מגנזי: כשיתמלאו 12 כאלה – זה יתחלק שווה בשווה בין כולם?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: יתמלאו 18, כי אנחנו מסבסדים בשני המוקסים הבאים ולא רק בראשון.

דוד צור: עוד 8 כנסות מכאן, בסדר.

דוד צור: דנה, אפשר לקרוא את הסעיף.

גלעד ארדן: רצית שלא יתייקר – לא מתייקר.

גלעד ארדן: את הלא תסבסד את המתחרים שלך, כמו שאמרת.

גלעד ארדן: שיהיה ברור, הערוצים הציבוריים בפועל מסבסדים אתכם.

<הילה שמיר: רציתי להגיד שבסעיף 9(א)(1)(ב) יש התייחסות לחלקם של משדרי הרדיו - - -

גלעד ארדן: מגנזי, הם לא באו – מה אני אעשה?

נחמן שי: מי לא בא?

גלעד ארדן: מיכאל, והערוצים הציבוריים.

<הילה שמיר: משדרי הרדיו נמצאים בתוך המוקס הראשון.

<הילה שמיר: ההתייחסות אליהם היא בסעיף 9(א)(1)(ב) כשהחלק שלהם מחושב ביניהם, בין מי שעולה, בהתאם לקיבולת שנדרשת להפצת השידורים שלהם.

<הילה שמיר: על הסעיף הזה חל גם 9(ב) שרוצים למחוק אותו כרגע.

<הילה שמיר: השאלה היא – אין פה נציגים של הרדיו – מה קורה עם חלק מתחנות הרדיו עולות וחלק מתחנות הרדיו לא עולות ואז נשארת קיבולת פנויה?

<הילה שמיר: מי מממן אותה?

גלעד ארדן: עולים על מה?

<הילה שמיר: על המוקס הראשון כבר יש כמה תחנות רדיו.

<הילה שמיר: מבחינה כספית, מדובר היום על 2 מיליון שקל לכל התחנות.

נחמן שי: אז אני מציע, השר, להחיל אותו כלל כמו לגבי - - -

גלעד ארדן: אני לא יודע.

גלעד ארדן: מי אמור עוד לעלות?

<הילה שמיר: חלק מהתחנות עלו כבר.

<הילה שמיר: כל התחנות אמורות לעלות - - -

גלעד ארדן: מי הן כל התחנות?

<הילה שמיר: יש את תחנות הרדיו האזורי, יש על פי החוק את גלי צה"ל, גלגל"צ, פיקוד העורף 4 ערוצים – זה יוצא 2 מיליון שקלים מתוך הסכום של המרבב הראשון הוא סכום שאמור להיות מממון על ידי תחנות הרדיו, בערך 60, אלף שקל לתחנה לפי חישוב של 30 תחנות.

<הילה שמיר: אם עולות רק 10 תחנות או 20 תחנות – מתוך ה-2 מיליון האלו נשאר סכום שהוא לא ממומן.

<יעל מבורך: כלומר, מי שנמצא כרגע על המערך זה ר ערוצים ציבוריים?

<הילה שמיר: רדיו אזורי, גל"צ, גלגל"צ.

<הילה שמיר: רדיו אזורי – אם את קוראת לו ציבורי.

<הילה שמיר: אני לא יודעת.

גלעד ארדן: ציבורי זה גל"צ וקול ישראל.

<שי באב"ד: החלוקה של המוקס נעשתה ככה שחלק מעלות המוקס הוקצתה לרדיו – כ-2 מיליון ₪ בהנחת עבודה שכל ערוצי הרדיו עולים.

<שי באב"ד: זאת אומרת, אם היה לו קודם מוקס - - -

גלעד ארדן: כמה תחנות זה?

<שי באב"ד: בפועל – 30 תחנות.

<שי באב"ד: זה המקום שיש במוקס הראשון.

גלעד ארדן: ועלו עליו 30?

<שי באב"ד: לא, עלו פחות.

גלעד ארדן: מה שהיה עד היום הוא שיהיה.

<שי באב"ד: ההקצאה בתוך המוקס היא כ-25 מיליון ₪ אם עולות 30 תחנות.

<שי באב"ד: המשמעות היא בערך 60-50 אלף שקל לתחנה אחת.

<שי באב"ד: בהנחה ולא עלו כל התחנות, יש קיבולת ריקה.

<שי באב"ד: עד היום הקיבולת הריקה שולמה על ידי האוצר - - -

נחמן שי: כמה עולה להעלות ערוץ רדיו - - -

<שי באב"ד: 60 אלף שקל.

<שי באב"ד: כיום האוצר מסבסד סדר גודל של מיליון.

<יעל מבורך: הרציונל שיחול על הרדיו הוא אותו רציונל שיחול על הטלוויזיה.

<שי באב"ד: ומי יממן?

<יעל מבורך: יש גורמים פרטיים - - -

<אתי בנדלר: - - - עכשיו אתם מסתבכים גם עם גלי צה"ל.

<הילה שמיר: אז מה ההצעה?

<שי באב"ד: בערוצים הציבוריים של הרדיו - - -

גלעד ארדן: אבל זאת העלות האמתית.

גלעד ארדן: מה לעשות?

<דנה נויפלד: אם זה גלי צה"ל ורשות השידור – אז הם ישלמו יותר.

<שי באב"ד: אני מקבל את ההצעה של האוצר להחיל את אותו עיקרון.

<אתי בנדלר: זה בלתי סביר.

גלעד ארדן: לא, זה לא סביר שכל אחד יממן כמיליון שקל - - - השאלה אם קול ישראל זה כל תחנה - - -

<אתי בנדלר: שלושה, כי לגלי צה"ל יש שלושה – שניים ועוד אחד - - -

דוד צור: כמה ערוצים לגלי צה"ל?

<הילה שמיר: 2 – גלי צה"ל ו-8 ברשות השידור.

<שי באב"ד: ו-4 של פיקוד העורף – גל שקט.

דוד צור: שי, מה ההצעה?

<שי באב"ד: בגדול, רוב הערוצים שנמצאים היום הם ערוצים ציבוריים, כך שהעלות הנוספת לא תהיה כל כך גבוהה.

<שי באב"ד: יש רק את קול ברמה ברדיו האזורי, אני לא בטוח שיש עוד כאלה מהפרטיים.

<שי באב"ד: יש רק בעיה אחת:

<שי באב"ד: בניגוד לערוצים האחרים שמחויבים להיות על במערך – הערוצים האלה לא מחויבים על פי חוק.

<שי באב"ד: זאת אומרת, שאם עכשיו נטיל עליהם עוד 20 אלף שקל הם יכולים להחליט שהם לא רוצים ויורדים מהמערך ואז הקיבולת הפנויה הולכת וגדלה ויכולה להגיע, תיאורטית, ל-2 מיליון.

<שי באב"ד: אף אחד לא יכול להכריח אותם חוקית להישאר.

<הילה שמיר: כרגע זה מאויש בחלקו – 15 ערוצים מתוך 30.

דוד צור: 15 ציבוריים?

<הילה שמיר: 15.

<הילה שמיר: 8 של רשות השידור, 2 של - - -

<שי באב"ד: 14 ציבוריים ואחד פרטי.

<שי באב"ד: אבל הם לא חייבים להישאר.

דוד צור: יעל, דנה – האם אפשר להחריג?

דוד צור: לא למחוק את הסעיף אבל להחריג את הרדיו?

דוד צור: שמענו את כולם, הבנו את כל הבעיות, הרדיו כרגע נכנס לנו – אני לא רוצה להשתמש בדימויים של שר בכיר בממשלה – אני אומר כרגע אנחנו מחריגים את הרדיו מהדיון הזה ויישר כמו שהמצב כרגע.

דוד צור: ממילא היום הוא ממומן – 15 הערוצים האלה מממנים למעט אחד.

דוד צור: אם הקיבולת הריקה תלך ותתמלא – העלויות יהיו כרגע כמו שהן, המצב לא משתנה.

דוד צור: רבותי, עוברים להצבעה.

דוד צור: דנה, את מוכנה לקרוא את הסעיפים?

<דנה נויפלד: אנחנו סיימנו.

דוד צור: את סעיף 9(א)?

<אתי בנדלר: בתיקונים שדובר עליהם.

דוד צור: התיקונים שדובר בהם.

דוד צור: תכף מי שירצה להגיש הסתייגויות - - -

<דנה נויפלד: אני מבקשת שהוועדה תסמיך את היועצת המשפטית לעשות את התיקונים בהתאם למה ששיברנו עכשיו, כי מה שהקראתי עכשיו זה לא נוסח - - -

גלעד ארדן: זו סמכותה הטבועה.

נחמן שי: תיקוני לשון.

<דנה נויפלד: אלו לא תיקוני לשון.

<דנה נויפלד: צריך לכתוב סעיף - - -

<אתי בנדלר: בוודאי שהוועדה מצביעה רק על עקרונות.

<אתי בנדלר: ברור שאני אצטרך לנסח את הסעיף - - -

דוד צור: אנחנו נצביע על העקרונות.

דוד צור: אני רוצה להתקדם סעיף-סעיף.

דוד צור: רבותי, אני מצביע על תיקון סעיף 9 כפי שקראה אותו - - -

<הילה שמיר: אפשר להבין רק מה ההסבר שהיה, לפני שמצביעים, לגבי הרדיו?

<אתי בנדלר: שסעיף קטן (ב), כפי שהוא עכשיו, לא יבוטל אלא יתוקן כך שיחול רק לגבי שידורי הרדיו.

דוד צור: כי זה המצב היום.

גלעד ארדן: אם הם לא היו אומרים את זה – לא היית יודעת בכלל.

דוד צור: לא שינינו את המצב.

<אתי בנדלר: לעקרונות שדנה הקריאה ואני השלמתי, אני מבקשת להוסיף עוד הוראה אחת קטנה לפיה שר התקשורת יפרסם הודעה ברשומות על התאריך שבו פוקע ההסדר הזמני.

<איתי עצמון: ברגע שהמערך מתמלא.

<דנה נויפלד: למה לפרסם הודעה ברשומות?

<אתי בנדלר: איך ידעו מה - - -

גלעד ארדן: אם נצטרך להתכנס עוד פעם ליום, זה כמיליון שקל אובדן לכלכלה הישראלית.

<דנה נויפלד: שיודיע לגופים – למה הודעה ברשומות?

<אתי בנדלר: יודיע לגופים.

דוד צור: יש צורך לקרוא את הסעיף פעם נוספת?

<אתי בנדלר: אין מה לקרוא, אדוני.

<אתי בנדלר: יש חלק אצלה וחלק אצלי.

דוד צור: מי בעד תיקון סעיף 9 כפי שהוקרא קודם?

דוד צור: בעד תיקון סעיף 9 – פה אחד

דוד צור: אושר פה אחד.

<לאה ורון: יריב לוין הצביע במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב.

דוד צור: לפרוטוקול: אנחנו מסמיכים את היועצת המשפטית של הוועדה לנסח את התיקונים כפי שהצבענו עליהם בעקרונות.

<אתי בנדלר: אני מציעה להתחיל ממש מפסקה (1) עכשיו לפי הסדר.

<אתי בנדלר: פסקה (1) הגדרת שליטה.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד פסקה (1) – פה אחד

דוד צור: פה אחד אושר.

<אתי בנדלר: בפסקה (2) – מינוי הגורם המפעיל ומתן היתר עם כל השינויים וההוראות שהוקראו.

דוד צור: רבותי, זה שלב שבו חברי הכנסת חייבים להיות מרוכזים – מי שלא רוצה לא חייב להיות כאן.

<אתי בנדלר: עם כל השינויים – אני מזכירה לכם שיש שינוי בברירת המחדל וההוראות הנוספות שאתי הקריא.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד פסקה (2) – פה אחד

דוד צור: אושר פה אחד.

<אתי בנדלר: אושר.

<אתי בנדלר: פסקה (3) – תיקון בסעיף 3 לחוק העיקרי.

<אתי בנדלר: נדמה לי שכאן לא היו שום בעיות, נכון?

<אתי בנדלר: נדמה לי שאפשר להצביע על פסקה (3) ועל פסקה (4) בלי שום בעיה.

<אתי בנדלר: לא היו הערות לגבי העניין הזה, נכון?

<דנה נויפלד: נכון.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד פסקה (3) ו-(4) – פה אחד

דוד צור: אושר פה אחד.

<אתי בנדלר: בפסקה (5) הייתה בעיה, אני מזכירה.

<אתי בנדלר: פסקה (5) מתקנת את סעיף 4 שמדבר על מימון עלות ההקמה.

<אתי בנדלר: ושוב, אני מזכירה שסוכם כאן שהאוצר נושא – יש מחלוקת עדיין לגבי הנוסח, האם ייאמר במפורש "האוצר נושא בעלות ההקמה של שלושת המרבבים הראשונים" גם אם ההשלמה שלהם אחרי המועד הקובע.

<יעל מבורך: אבל בשביל זה אנחנו הצענו נוסח ואני לא חושבת - - -

<אתי בנדלר: אבל אמרנו שהנוסח שלכם בעייתי וחברי הכנסת התנגדו לו.

דוד צור: מה הנוסח?

<אתי בנדלר: הם הציעו שלאחר המועד הקובע לא יישא בו אוצר המדינה אלא באישור שר האוצר.

<אתי בנדלר: דהיינו, יכול להיווצר מצב ששר האוצר יגיד: אני לא מוכן לממן את זה.

<אתי בנדלר: ואז זה שוב יהיה - - -

<יעל מבורך: זה לא יכול להיות כי ההרשאה להתחייב הוקצבה - - -

<אתי בנדלר: אז למה לא - - -

גילה גמליאל: אז למה צריך את אישור השר?

<יעל מבורך: אישור השר נדרש כדי לוודא שאכן מדובר בעלויות הקמה ולא עלויות אחרות כגון שדרוג המערכת - - -

גילה גמליאל: אז באישור שר התקשורת – למה שר האוצר?

גילה גמליאל: אז מה אם זה ממומן על ידי האוצר, עדיין זה בסמכות השר.

גילה גמליאל: אתם רוצים לעקר לו את החוק - - -

<יעל מבורך: הרשות השנייה, שהיא הגורם שחשוף פה מבחינה תקציבית - - -

גילה גמליאל: ראינו כבר מלחמות בין שר אוצר לשרים אחרים.

<שי באב"ד: מבחינתי, כל עוד מוצהר לפרוטוקול שהאוצר נותן את הסכום והוא יודע במודע – כי אני מצהיר פה במודע – שאני לא אסיים את ההקמה כדי לא לבזבז כספי ציבור, עד ל-31 בדצמבר השנה, והכסף יינתן, וזה נאמר לפרוטוקול, ולא יהיו על זה ויכוחים ואני לא צריך אישור של אף אחד, אלא היום יש הבטחה של הכסף – מבחינתי אני שבע רצון.

<אתי בנדלר: אתה שבע רצון ברמה של הצהרה לפרוטוקול, לא ברמה של החוק.

<אתי בנדלר: החוק לא קובע את מה שאתה אומר – שיהיה ברור.

דוד צור: יש פה התניה.

דוד צור: אנחנו עושים חוק עם התניה.

גילה גמליאל: תנסי לנסח שני דברים.

גילה גמליאל: אחד, - - - שאומרת זה במימון באוצר.

גילה גמליאל: שנית, את החששות שלך לגבי זה שהמימון עצמו לא יתועל למקומות שהוא צריך להיות בהם – תבדקי ניסוח שידאג לפיקוח אבל לא לאישור העקרוני אם השר מחליט עכשיו אם הוא מאשר או לא מאשר את המימון.

<יעל מבורך: השר כבר החליט.

<יעל מבורך: זה לא דבר שצריך להסדיר אותו בחקיקה ראשית בחוק הזה אם הוא כבר מוסדר בחוק התקציב.

<יעל מבורך: חוק התקציב גם הוא חוק שקובע שלממשלה יש - - -

גילה גמליאל: - - - לא עבר, זה יכול לעכב את זה - - -

<יעל מבורך: זה כבר בוצע.

<יעל מבורך: זה כבר בוצע בשנת 2012.

<יעל מבורך: הממשלה כבר התחייבה לרשות השנייה, בהרשאה להתחייב, שיש לה חוזה עם הרשות השנייה בעניין 30 מיליון שקל.

גלעד ארדן: אין בעיה.

גילה גמליאל: אם השר מסכים אז אין בעיה.

<יעל מבורך: והרשות השנייה מסכימה.

<יעל מבורך: אני באמת לא רואה בעיה.

דוד צור: מה הנוסח?

דוד צור: תקראו את זה שוב.

<יעל מבורך: הנוסח הוא כמו שקראנו אותו כבר בוועדה.

<אתי בנדלר: ולעניין עלות ההקמה לאחר המועד הקובע – אני מזכירה שמדובר על שלושת המרבבים הראשונים - - -

דוד צור: אנחנו מצביעים על הסעיף הזה.

דוד צור: מי בעד סעיף 5 כפי שנוסח?

דוד צור: בעד סעיף 5 – פה אחד

דוד צור: פה אחד.

<אתי בנדלר: פסקה 6 היא טכנית – אני מציעה להצביע עליה.

דוד צור: מי בעד סעיף 6?

דוד צור: בעד 6 – פה אחד

דוד צור: פה אחד.

<אתי בנדלר: סעיף 7א מחייב שינוי לעומת מה שהוקרא.

<אתי בנדלר: סעיף 7א המוצע, בפסקה (7), עניינו בשימוש במרבב שלא נעשה בו שימוש לשם הפצת שידורים וצריך לתקן את זה בהתאם להחלטות, כי כאן נאמר ששימוש במרבב שלא נעשה בו שימוש יהיה כפוף לאישור המועצה.

גלעד ארדן: המועצה או - - -

<אתי בנדלר: זה שונה.

<דנה נויפלד: השרים קובעים אמות מידה בהתייעצות עם המועצה.

דוד צור: השרים זה שר האוצר ושר התקשרות?

דוד צור: זה מופיע בהגדרות?

דוד צור: מי בעד סעיף 7א עם ההערה - - -

<אתי בנדלר: עם השינוי – זה שינוי מוחלט לעומת מה שכתוב כאן.

דוד צור: עם התיקון המוצע.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: אתה גם יכול להצביע, השר.

דוד צור: בעד 7א – פה אחד

דוד צור: פה אחד.

<אתי בנדלר: פסקה (8) מתקנת את סעיף 7, את סעיף 9.

<אתי בנדלר: מה שמוצע כאן זה בסעיף קטן (ב) בטל.

<אתי בנדלר: ההחלטה הזאת שונתה ונאמר שסעיף קטן (ב) יחול רק לגבי שידורי רדיו.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד פסקה (8) – פה אחד

דוד צור: פה אחד.

דוד צור: למעט, החרגה, כמובן, של שידורי הרדיו.

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: על פסקה (9) לא הייתה הצבעה.

<אתי בנדלר: פסקה (9) מתקנת את סעיף 10.

<אתי בנדלר: היה דיון ולא היו הערות תורמות רבות.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד פסקה (9) – פה אחד

דוד צור: פה אחד.

<דנה נויפלד: פסקה (10) זה התיקון של סעיף 13.

<אסי קליין: אתם צריכים להצביע על ההצעה של מוסיקה והיסטוריה.

<אתי בנדלר: זה סעיף ארוך שמדבר על המכרז לערוצים הנושאיים.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (א) לא הוצע שינוי.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב) הוצעו שלושה תיקונים כך שלרשימת הערוצים הנושאיים יתווספו תרבות, מוסיקה והיסטוריה.

<אתי בנדלר: הנושאים הנוספים בהתייעצות של השר עם מועצת הרשות והמועצה לשידורי לוויין ובאישור ועדת הכלכלה.

<יעל מבורך: עכשיו אנחנו עוד פעם - - -

<אתי בנדלר: לנושאים הנוספים.

<אתי בנדלר: הייתה לגבי זה הסכמה.

<אסי קליין: כאן?

<אסי קליין: אנחנו זוכרים שזה היה לעניין הבעלויות הצולבות לא לעניין הנושא הזה.

<אתי בנדלר: לא יודעת.

<אסי קליין: צריך אולי להצביע על החלופה קודם.

<אתי בנדלר: לא יודעת להגיד לך – אין לי עכשיו את כל הרישומים.

דוד צור: מה ההסתייגות?

<יעל מבורך: הבקשה שלנו הייתה שתהיה כמה שיותר גמישות בבחירת הנושאים ולכן ביקשו שנוריד את הנוסח המקורי של הממשלה, שצריך אישור ממשלה לקביעת הנושא.

<יעל מבורך: הורדנו את הדרישה ולא צריך אישור ממשלה ואנחנו מבקשים לא להוסיף את אישור ועדת הכנסת.

<יעל מבורך: אני חושבת שההתעקשות הייתה לסיפור של סעיף 2 ולא לסעיף הזה.

דוד צור: השר, זכור לך בסעיף שדנו בו בעניין של שינוי הנושאים - - -

<דנה נויפלד: רשימת הערוצים הנוספים - - -

גלעד ארדן: מה רצתה חברת הכנסת?

<אתי בנדלר: באישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: זה כתוב - - -

<דנה נויפלד: הוספת נושא – זאת שאלה אחרת.

<דנה נויפלד: השאלה של הוספת נושאים, האם הייתה בקשה של יו"ר הוועדה להעלות - - -

דוד צור: אבישי ביקש שזה ייעשה דרך - - -

<דנה נויפלד: השאלה אם הוסכם שנדרשת הסכמה של ועדת הכלכלה?

גלעד ארדן: זה נשמע לי מגוחך, אבל מה אני אגיד לכם?

גלעד ארדן: מה, אני אבוא ואגיד שנראה לנו שיש גופים שמתעניינים בערוץ הביוגרפיות ואז הוועדה תחקור אותי חקירה נגדית - - -

<אתי בנדלר: הייתה כאן - - -

דוד צור: אולי בעדכון ולא באישור?

<אתי בנדלר: אין שום משמעות לעדכון.

<אתי בנדלר: אנחנו נהיה מעודכנים מהעיתון יחד עם כל עם ישראל.

<דנה נויפלד: אתי, מה הוועדה אמורה לאשר כאן?

יריב לוין: אני חושב שזה לא נכון - - - לבחון את שיקול הדעת רק לעניין הזה.

יריב לוין: אולי לקחת איזה רוץ שנותן שירות קהילתי ולהגיד - - -

דוד צור: השאלה אם זה צריך להיעשות בהסכמת הוועדה.

<דנה נויפלד: יש פה שתי מועצות ציבוריות, אתי לא צריך להגזים - - -

<אתי בנדלר: אני מודיעה מה היו"ר רצה, מה שהוא ביקש בעניין הזה, ועכשיו הוועדה תחליט מה שהיא רוצה.

גלעד ארדן: היו"ר פועל לפי עצותייך בנושא – תחליפי את עצתך, אז - - -

דוד צור: טוב, אני לוקח לעצמי את הזכות שאני ממלא מקום ואני יורד מהדבר הזה ואני מסתכן בזה - - -

<דנה נויפלד: שלא תהיה יותר ממלא מקום.

דוד צור: בשמחה, בשמחה.

דוד צור: אז מי בעד הנוסח המתוקן?

<לאה ורון: ללא אישור הממשלה וללא אישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: רגע.

<אתי בנדלר: עד איזו פסקה אנחנו מדברים?

גילה גמליאל: אתם מדברים ואנחנו לא יודעים מה הסעיף?

גילה גמליאל: מה הסעיף?

<אסי קליין: הסעיף הוא פסקה (10) שמתקנת את סעיף 13.

<אתי בנדלר: אז קודם כל סעיפים קטנים (א) ו-(ב) שבו.

דוד צור: הייתה פה בקשה שהשינוי ייעשה באישור ועדת הכלכלה.

דוד צור: אם השר רוצה להוסיף נושא או לשנות – שזה ייעשה באישור ועדת הכלכלה.

דוד צור: הוסכם פה שלא צריך בשביל זה לחזור לוועדת הכלכלה לקבל אישור לזה.

דוד צור: זה יכול להיעשות באישור השר.

<אסי קליין: גם הממשלה ירדה.

גילה גמליאל: יופי, טוב שחזרתכם בכם.

דוד צור: אז מי בעד?

דוד צור: בעד פסקה (10) – פה אחד

דוד צור: התקבל פה אחד.

<אתי בנדלר: היו עוד תיקונים כאן חוץ מהנושא של שר התקשורת.

<אתי בנדלר: להורות למועצה לשידורי כבלים ולוויין לפרסם מכרז נוסף שלפיו יהיה ראשי רק הזוכה במכרז לשדר בערוץ נושאי – זה בפסקה הבאה (ב1).

<אתי בנדלר: עכשיו מגיעים ל-(ב1) כאן התיקונים שהוועדה ביקשה הם ראשים, שההוראה תהיה של שר התקשורת בלבד ולא של השרים, בפסקה (2): "מצאו השר ושר האוצר כי בשל חוסר כדאיות כלכלית לא הוגשו הצעות למכרז לערוץ נושאי, רשאי שר התקשורת להורות למועצה לשידורי כבלים ולווין לפרסם מכרז נוסף שלפיו יהיה ראשי רק הזוכה במכרז לשדר מערוץ נושאי, רק בנושאים המפורטים בסעיף קטן (ב) ועליהם יורה שר התקשורת".

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד פסקה (ב1)(2) – פה אחד

דוד צור: פה אחד אושר.

דוד צור: סעיף קטן (ג) בטל?

דוד צור: אני יכול להצביע על זה?

<אתי בנדלר: כן, סעיף קטן (ג) - - -

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד ביטול סעיף 10(ג) – פה אחד

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ד) לא היו שינויים.

דוד צור: מי בעד סעיף (ד)?

דוד צור: בעד סעיף 10(ד) – פה אחד

דוד צור: יפה, פה אחד.

גילה גמליאל: עכשיו הצבעה למחוק את סעיף 10(ד)(2).

דוד צור: זה עניין טכני, כן.

נחמן שי: מה זה אומר?

<אתי בנדלר: על מה אתה מדבר?

<אתי בנדלר: על המחיקה?

גילה גמליאל: צריך אחר כך להתאים את המספור.

<אתי בנדלר: זאת הבעיה הכי קטנה.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד ביטול סעיף 10(ד)(2)– פה אחד

<אתי בנדלר: אחרי פסקה (2), אני עוברת לפסקה (2) החדשה – מוצע להוסיף את פסקה (3).

<אתי בנדלר: זה סעיף שהוסף בעקבות הדיות בוועדה מהחשש שגורם אחד ישתלט על כל הערוצים הנושאיים כך שלא יהיה גיוון כמו שצופים שיהיה, ולכן מוצע כאן שגורם אחד יוכל להחזיק מקסימום 4 ערוצים נושאיים.

<אתי בנדלר: מעבר לזה – באישור המועצה.

<אתי בנדלר: אם אין הערות אז אפשר להצביע.

דוד צור: סעיף חשוב.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: בעד סעיף 10(ד)(2)(3) – פה אחד

דוד צור: יפה, פה אחד.

<אתי בנדלר: אתה עומד על המשמר שם כשנגיע לסעיף שלך, נכון?

<אסף אמיר: אני לא יודע מה המשמר - - -

<אתי בנדלר: אני לא זוכרת איפה המשמר שלך.

<אסף אמיר: זה בסעיף (ו).

דוד צור: תכף נגיע לזה.

<אתי בנדלר: עוד פסקה אחת ונגיע אליך.

<אתי בנדלר: שלא נעשה טעות.

<אתי בנדלר: אפשר להצביע על סעיף קטן (ה) ואז ההערות של עורך דין רוזנברג לסעיף קטן (ו).

דוד צור: סעיף קטן (ה), מי בעד?

דוד צור: בעד סעיף 10(ה) – פה אחד

דוד צור: פה אחד.

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים עכשיו על תיקונים לסעיף 13(ו).

גילה גמליאל: אז הפשרה שלי עכשיו.

<אמיר רוזנברג: גם גברתי היועצת המשפטית של הוועדה, אדוני היושב-ראש, וגם דנה.

<אמיר רוזנברג: היום סעיף 6ה1(א1) נמחק וכשהרמנו את האבן מצאנו כמה בעיות שצריך לתת עליהן את הדעת.

<אמיר רוזנברג: עשינו פה הפרדה בין ערוץ ישראלי וערוץ זה.

<אמיר רוזנברג: בגלל שהחוק הזה הוא אח קטן של החוק של הרשות השנייה והיום אנחנו עושים תיקונים ומחילים את חוק התקשורת, אז יש לנו 3 חוקים בבת אחת וההגדרה לערוץ ישראלי לא נמצאת, אנחנו לא יכולים לדעת - - -

דוד צור: אנחנו הולכים אחורה.

<אמיר רוזנברג: להפך, קדימה.

<אמיר רוזנברג: זה יהיה קצר - - -

גילה גמליאל: מה שהם רוצים בעצם שזה לא יחול רק על הערוצים הישראליים אלא על כלל הערוצים.

<אמיר רוזנברג: אנו מבינים את הבעיה עם השעה - - -

דוד צור: אין בעיה עם השעה.

<אמיר רוזנברג: יש בכללים של חוק התקשורת הגדרה של ערוץ ישראלי וצריך להחיל על אותם שלושה ערוצים שדיברנו עליהם יהיו ערוץ ישראלי – זה לא נמצא פה.

<אמיר רוזנברג: דבר שני - - -

<לאה ורון: אתה מציע לוועדה להעביר מתוך הכללים את ההגדרה של ערוץ ישראלי לתוך הצעת החוק.

<אמיר רוזנברג: כן.

<אמיר רוזנברג: שיהיה ברור ששלושת הערוצים שדיברנו עליהם יהיו ערוץ מופק בישראל כהגדרתו בכללים, זה אחד.

<אמיר רוזנברג: אני מבקש שתענו על הכול ביחד.

<אמיר רוזנברג: אם יש פתרון לזה – אין בעיה, רק נציג את זה וזהו.

<אמיר רוזנברג: הדבר השני, כשמחקתם את 6ה1(א)(1), בעצם אין משמעות לסעיף 6ה1(א)(2), כלומר, אם המועצה תרצה לקבוע כללים לגבי הדרישות מהערוץ הזה – קודם כל שם – היא לא תוכל לעשות את זה כאשר גם לפי סעיף 6ה הסמכות שלה מוגבלת.

<אמיר רוזנברג: צריך לאפשר למועצה – אני חושב שזה די פשוט – לקבוע כללים לגבי הערוצים האלה, לגבי התכנים, כללים הנדרשים כדי שיהיו לו מאפיינים ישראליים.

<אמיר רוזנברג: לתת להם את הסמכות, כי כרגע אין.

<אמיר רוזנברג: אם זה היה חוק הרשות השנייה, דנה, אז לא הייתה בעיה כי זה נמצא בפנים אבל בגלל שאנחנו נמצאים בחוק התקשרות ובסעיף 6ה1 הוא יכול רק הצהיר על מדיניות, יש לו חקיקה שמגבילה אותו אז אין לו את הכלי.

<אמיר רוזנברג: כל מה שצריך לעשות זה שיהיה ברור שהערוץ הישראלי הזה, הערוץ המופק בישראל - - -

<דנה נויפלד: 6ה סמכות.

<אמיר רוזנברג: לא, לא, אין לו.

<אמיר רוזנברג: אין לו סמכות.

<אמיר רוזנברג: ואם כן – צריך להבהיר את זה כאן.

<דנה נויפלד: לקבוע כללים בעניינים המנויים בפסקה (1).

<דנה נויפלד: סעיף 6ה(5)(א), מה זה?

<אתי בנדלר: אני לא יודעת.

<דוד קובסיניאנו: החשש הוא שמאחר שסעיף 6ה1 - - -

<דנה נויפלד: אני מדבר על 6ה.

<דוד קובסיניאנו: אני גם מדבר על 6ה(1) שקובע מדיניות.

<דוד קובסיניאנו: החשש הוא - - -

<דנה נויפלד: פסקה (5) - - -

<דוד קובסיניאנו: רגע, תרשו לי.

<דוד קובסיניאנו: (5)(א) מפנה לסעיף קטן (1) שמדבר על קביעת מדיניות.

<דוד קובסיניאנו: החשש הוא שלא נוכל לקבוע ספציפית מאפייני ערוץ כי כתוב - - -

<אתי בנדלר: אפשר להוסיף - - -

<אסי קליין: לא צריך, כתוב בסעיף - - -

דוד צור: דנה, זה מכוסה?

גילה גמליאל: דנה, במידה וזה קיים וברור - - -

<דנה נויפלד: אם זה קיים – אין בעיה.

<דנה נויפלד: אבל הוא הוא אומר שזה לא קיים - - -

גילה גמליאל: - - - הם טוענים שזה לא קיים, שכתוב מדיניות - - -

דוד צור: דודו, כולם ממתינים למוצא פיך.

<אמיר רוזנברג: אדוני, מטרידה אותנו בעיה אחת.

<אמיר רוזנברג: מכיוון שיכולות להיות פרשנויות - - -

דוד צור: שיהיה רצף בהגדרה.

<אמיר רוזנברג: שלא יהיו מחלוקות פרשניות מכיוון שיש פה שלושה חוקים.

<אמיר רוזנברג: אתי, זו הבעיה, זה פתח לאסון משפטי.

<אמיר רוזנברג: יש פה שלושה חוקים בבת אחת שאמורים - - -

דוד צור: שההגדרה "ישראלי" שונה בכל אחד מהם.

<אמיר רוזנברג: שלושה חוקים – זה כבר הופך לבעיה.

<אמיר רוזנברג: כדי שלא נתווכח עם הרשות השנייה, בואו אנחנו ניתן כאן בפסקה אחת, נגדיר – זה מאוד קל ופשוט – שיהיה ברור שיהיה למועצה את הסמכות לקבע את כל הכללים הנדרשים לגבי התכנים של הערוץ הזה.

<דוד קובסיניאנו: עוד דבר אחד, אתי, אני מציע גם שנמחק - - -

<אתי בנדלר: לא, תגדיר אתה במפורש מה צריך לעשות.

<אתי בנדלר: אני לא במצב של קליטה עכשיו, רק של פלט.

<דוד קובסיניאנו: יש לי משהו שלא צריך קליטה – זה מחיקה, Delete.

<דוד קובסיניאנו: אני מציע גם למחוק את סעיף 6ה1(א)(2) כי הוא מפנה לסעיף שכבר מחקנו.

<אתי בנדלר: את כל (א).

<אתי בנדלר: אתה בקשת קודם למחוק רק - - -

<דוד קובסיניאנו: אז אנחנו כבר - - -

<אתי בנדלר: אז למחוק את הסעיף שמפנה לסעיף קיים בחוק, קודם מחקו רק - - - דודו, אחרי שמחקנו את ההפניה לסעיף 6ה1 כולו - - -

<דוד קובסיניאנו: אני מציע שנקבע את העיקרון ומחר נשלח לך נוסח שתהיה סמכות למועצה לקבוע כללים ביחס למאפייני הערוצים.

<אתי בנדלר: מאפייני הערוצים הישראליים, אלה שיחויבו בהפקות מקור בשיעור של 75% לפחות?

<דוד קובסיניאנו: כן, כן.

דוד צור: דנה, זה מקובל?

גילה גמליאל: דנה, מה הבעיה?

דוד צור: דנה, יש הסכמה?

<אתי בנדלר: דודו, מה אתה רוצה לקבוע - - -

<דוד קובסיניאנו: אני רוצה שבסופו של יום לא יהיה מצב שאיזה ערוץ זר ששמו בו שתי הפקות ישראליות, שזה ערוץ שהופק בארץ - - -

<איתי עצמון: זה מתאים למחויבות?

<איתי עצמון: שהמאפיינים מתאימים למחויבות?

<דוד קובסיניאנו: שזה לא יהיה ערוץ שכל התכנים שלו זרים ואז שמו בו - - -

דוד צור: הבנו, זה החשש.

<דוד קובסיניאנו: שתהיה לנו את הסמכות לקבוע את המאפיינים של הערוץ הישראלי – לא הערוץ הזר.

גלעד ארדן: - - - הוא לא ערוץ ישראלי.

<דוד קובסיניאנו: סליחה, אדוני השר - - -

גלעד ארדן: אם יש בו כל היום סרטים זרים ו-12% מהתקציב שלו הוא משקיע בהפקת סרטים ישראליים שמשודרים בחלק מהשעות – זה לא עונה על הדרישה?

<דוד קובסיניאנו: לא יכול להיות שייקחו ערוץ זר וידחפו בו – יש במיוחד בכללי המועצה ערוצים שמופקים בישראל שגם כשמדובר בתכנים זרים אז הם מדובבים לעברית.

<דוד קובסיניאנו: זה ערוץ ישראלי ולא איזשהו ערוץ זה.

<דוד קובסיניאנו: יש ערוצים, כמו שאדוני השר קורא להם, ערוצים שמיובאים כמות שהם ויש ערוצים שמופקים בישראל.

גילה גמליאל: סליחה, אנחנו בסוף צריכים בסוף לקבל את ההחלטות ואני ממש התברברתי בסיפור הזה.

גילה גמליאל: אז או שאפשר למקד את זה ולהסביר מה הבעיה.

גילה גמליאל: איפה הבעיה בחילוקי הדעות, כי דנה אמרה בהתחלה שזה כבר קיים בחוק.

גילה גמליאל: זה אומר שעל העיקרון מסכימים.

גילה גמליאל: אז אם מסכימים על העיקרון, במקום שעכשיו נתחיל לנתח למה זה צריך להיות וזה חשוב, בואו נבדוק את זה – אם זה כתוב בחוק זה מעולה.

גילה גמליאל: אם זה לא כתוב בחוק, אז תכתבו את זה ובואו נתקדם הלאה.

<דנה נויפלד: אני אסביר: עד עכשיו דיברנו כל הזמן על היקף הפקות מקומיות.

<דנה נויפלד: עכשיו מדובר פה גם על ההגדרה של המאפיינים של אותו ערוץ, אז לשם ההוגנות, עד עכשיו זה לא דובר.

<דנה נויפלד: איך מגדירים את אותם ערוצים מעבר לחובת ההפקה שהיא בין 8% ל-12%.

<דנה נויפלד: דוד מדבר עכשיו על האפיון עצמו של אותם ערוצים.

<דוד קובסיניאנו: לפחות התפיסה וההבנה - - -

<דנה נויפלד: היום אנחנו עושים פה משהו חדש.

<דנה נויפלד: יש היום סמכויות רחבות למועצה אבל הסמכויות שלה לא מתייחסות לערוצים נושאיים כי אין כאלה, זה דבר חדש שאנחנו ממציאים אותו עכשיו.

<דנה נויפלד: אז הוא רוצה לגזור מסמכות אחרת שיש לו.

גלעד ארדן: יעל, את בתמונה?

גלעד ארדן: הכול בסדר?

גלעד ארדן: רציתם גמישות ומהירות – עכשיו התמונה משתנה.

<אמיר רוזנברג: אדוני השר וחברת הכנסת גמליאל, משהו בקשר לעניין הזה של הישראלי: אם אנחנו מסתכלים על זה מהזווית שלנו, יש לנו 12 ערוצים.

<אמיר רוזנברג: כשאנחנו ניהלנו ודיברנו על החוק הזה, מה שעמד לנגד עינינו שנכון שמכניסים 12 או 18 ערוצים חדשים, צריך שליצירה המקומית יהיה עוד איזשהו מקום להגיע או תחרות.

<אמיר רוזנברג: אנחנו מביאים את התחרות גם לפלטפורמות, בלי קשר לתכנים, אבל גם מרחיבים את התחרות במובן זה שנוכל לבוא עם רעיונות, הפקות ויצירה חדשה, לא רק למקומות האלה המצומצמים, שננצל את הפלטפורמה הזאת.

<אמיר רוזנברג: כשאנחנו אומרים 3 מתוך 12 – בראש שלנו, וזה מה שאנחנו מבקשים מכם לאמץ, לאפשר למועצה במידה כזו או אחרת את המקום הזה ששלושה מתוך ה-12 יהיו באמת ברעיון איזשהו בית ליצירה.

<אמיר רוזנברג: אנחנו בטוחים שיש לזה ביקוש.

<אמיר רוזנברג: אם לא – יש לכם את כל המנגנונים כדי שתתווסף תחרות לא רק מלמעלה, כמו שדיברנו, אלא גם תחרות לגבי התכנים.

<אמיר רוזנברג: המקום היחיד, אם אתם תעשו עכשיו שב-12 הערוצים האלה יהיו 10% או 8% מהדברים האלה – זה ממש לא רלוונטי, כאילו לא עשינו כלום.

<אמיר רוזנברג: אבל אם קובעים 3 ערוצים שיהיו ערוצים שהמועצה תוכל לקבוע את המאפיינים שלהם, אדוני השר, אנחנו לא קובעים כרגע 90% או 100%, המועצה תוכל להחליט, אתם שם במועצה, תוכלו להחליט מה אתם רוצים.

<אמיר רוזנברג: זה מה שאנחנו מבקשים: שבחזון של זה תנו לנו גם תחרות.

<אמיר רוזנברג: תנו תחרות, לא לנו, תנו תחרות לתוכן שזה דבר חיובי, רצוי והמועצה גם רוצה את זה.

דוד צור: זה מחזיר אותנו לשעה 17:00.

גלעד ארדן: אתה יכול להגיד שזה לא מה שקבענו, עם כל הכבוד.

גלעד ארדן: אני לא יודע מאיפה - - -

<יעל מבורך: ההערה הייתה לסעיף 6.

<יעל מבורך: חשבתי שמדובר בהערה משפטית גרידא.

<יעל מבורך: לא מדובר בהערה משפטית.

<יעל מבורך: ההערה אומרת בעצם: כל מה שסיכמנו פה ב-3 שעות האחרונות נפתח.

<יעל מבורך: הייתה הצעת פשרה שהתקבלה אחרי הרבה מאוד דין ודברים, שאומרת שאותם שלושה ערוצים מדוברים, כמו שכתוב בנוסח שכל הזמן היה מונח לפני הוועדה, תהיה אותה חובה של הפקות מקור עליהם כמו שחלה על הוט ויס, קרי – בין 8% ל-12%, כפי שתקבע המועצה.

<יעל מבורך: זה מה שדובר.

<יעל מבורך: עכשיו להכניס פה דברים נוספים שאנחנו אפילו לא מבינים למה הכוונה שלהם - -

דוד צור: גם אני הבנתי ככה למרות שלא הייתי בכל הדיון הזה.

<יעל מבורך: - - ערוץ ישראלי כזה או אחר.

<יעל מבורך: זה לא ערוץ ישראלי – זה ערוץ עידן פלוס - - -

דוד צור: אני גם חושב שזה נכון לגבי הוט ויס בהיבט של התחרות ההוגנת - - -

גילה גמליאל: בואו נעשה פה סדר כי נראה לי שאנחנו מתברברים.

גילה גמליאל: זה מה שסיכמנו, אכן - -

גלעד ארדן: מברברים אותנו – אנחנו לא מתברברים.

גילה גמליאל: - - יחד עם זאת, עלתה כאן טענה אחרת מצד היוצרים, ואז דנה אמרה לנו: ברור, זה כתוב בחוק.

גילה גמליאל: כלומר, מלכתחילה מה שהם טענו זה לא דבר שהוא עכשיו מופרך או נחשב חדש.

גילה גמליאל: האינטואיציה הייתה שברור, זה משהו שאמור להיות טריוויאלי.

גילה גמליאל: בפועל, הם טוענים שזה לא קיים בחוק.

גילה גמליאל: ברגע שדנה טענה שזה כן כתוב והם אמרו שזה לא כתוב – היועץ המשפטי של הרשות השנייה - - -

<דוד קובסיניאנו: של המועצה לשידורי כבלים ולוויין.

גילה גמליאל: סליחה.

גילה גמליאל: אם זו פגיעה – אני מתנצלת ואם זה יוקרה אז בסדר.

גילה גמליאל: הוא הגיע כדי להראות שזה לא מופיע וצריך לחדד את הנקודה.

גילה גמליאל: עכשיו השאלה היא פשוטה – לעזוב את מה שסיכמנו זה לא קשור לעצם השאלה העכשווית וגם לדרישה שנדרשה כאן:

גילה גמליאל: האם יש מקום, אני אשמח לשמוע אותך דנה, מכיוון שחשבת זה גם נכון ויש בטענה שלהם ממש, האם יש מקום לעגן את זה?

<דנה נויפלד: השאלה היא מה רוצים.

<דנה נויפלד: יש שתי קצוות מיוצגות: יש את הקצה של יעל ואני חייבת להגיד שעל סמך זה נעשה כל הדיון עד עכשיו לעניין היקף ההפקה, היקף ההשקעה הכספית - -

גלעד ארדן: המקורית, התוספתית לשוק.

<דנה נויפלד: נכון.

<דנה נויפלד: שזה בין 8% ל-12% מההכנסות.

<דנה נויפלד: ברמת ההסדרה, אם רוצים לאפיין סוג של ערוץ באופן מסוים, צריך את הסמכות לעשות את זה.

<דנה נויפלד: זה חלק מהעבודה שהמועצה עושה.

<דנה נויפלד: אז הוועדה צריכה להחליט איזה היקף ולאיזו רמה של הסדרה היא רוצה להיכנס: היא רוצה רק לדבר על הכסף?

<דנה נויפלד: לומר: בין 12%-8% ותו לא או שהיא רוצה גם לתת לה את הסמכויות האחרות שנדרשות לשם הסדרה.

<דנה נויפלד: אני חושבת שחשוב להגיד בשביל ההוגנות שמה שדובר פה כל הזמן אתך וביניכם עם יעל היה רק לעניין ההיקף של ההכנסה.

<דנה נויפלד: על זה דיברתם.

<דנה נויפלד: יחד עם זאת, מה שאמרתי שלא מופרך זה שההסדרה, כשמסתכלים על מה שעושה רגולטור, הוא לא רק אומר: הכסף 8% עד 12%.

<דנה נויפלד: הוא מסדיר את זה באופן מלא.

גילה גמליאל: אתן בעצם אומרות שהסמכות הזאת קיימת ממילא ברשות, במועצה.

גילה גמליאל: קיימת ממילא הסמכות לקבוע כללים כאלה, כפי שמבוקש היום, בחוק הפצת שידורים.

גילה גמליאל: מכיוון שאמרנו בדיונים הקודמים שיש רשימה של סעיפי רגולציה שהחלנו על הערוצים הנושאיים – אחד מהם זה 6ה לחוק התקשורת שמכוחו המועצה ממילא תקבע את הכללים האלה.

דוד צור: אני רוצה לשמוע את היועץ המשפטי של המועצה ואני רוצה לסגור את הסיפור הזה.

גילה גמליאל: טוענים שיש לך את הסמכות.

<דוד קובסיניאנו: בתפיסת העולם של המועצה יש שני עולמות.

<דוד קובסיניאנו: יש עולמות של ערוצים שקונים אותם כמות שהם, יש פיד, ומה שמשודר בחו"ל, באירופה, אותו דבר משודר בארץ.

<דוד קובסיניאנו: ערוצים כאלה אנחנו גם לא מאפשרים שיהיו בהם הפקות מקור.

<דוד קובסיניאנו: לעומת זאת, כאשר יש ערוצים ישראליים – אלו ערוצים שמופקים, נארזים, בארץ – אז רק באותם ערוצים אנחנו מאפשרים: פעם אחת את הפקות המקור, שזאת החובה שהוטלה פה, ופעם שנייה, מבחינת היוצרים, הם יכולים לקחת איזושהי יצירה שלהם והערוץ, למרות שהוא לא מחויב, יקנה את היצירה מאחר וזה ערוץ ישראלי אז יש לו מניע הרבה יותר גדול לקנות אותן יצירות ישראליות ולשבץ אותן בערוץ שלו.

<דוד קובסיניאנו: זה לא מגדיל את מחויבויות התוכן בין ה-8% ל-12%, זה פשוט נותן איזשהו כר שיש מניע לקנות יצירות ישראליות ולשים אותן בערוץ ישראלי, להבדיל מערוץ זר שמשודר בכל מקום בעולם כמות שהוא וקונים אותו והוא משודר בפלטפורמה.

דוד צור: אנחנו נשמע עוד סבב קצר ונעבור להצבעה.

<יעל מבורך: בעצם זה שינוי מהותי - - - שיהיה ערוץ קנוי מחו"ל - - -

גלעד ארדן: נכון, מי אמר שצריך לקבל את מה שהם רוצים?

<יעל מבורך: - - - ו-8% יהיה יצירה ישראלית – אפשר לעושות מיקס כזה.

<יעל מבורך: פה אומרים: לא, לא ניתן יהיה לעשות מיקס כזה.

<קריאה: בניגוד אלינו.

<קריאה: לנו אסור לעשות את זה.

גלעד ארדן: לכם יש אופציה להעלות 80 או 90 או 100 ערוצים וכרגע למדינה יש בין 6 ל-10 כי 2 ייעודיים יעלו ככל הנראה.

<אסף אמיר: אבל אין סתירה בין חובת ההשקעה של 8% עד 12% לבין זה שהערוץ עצמו משדר בעיקר חומר ישראלי שהמועצה היא זאת - - -

גלעד ארדן: לא, יש סתירה.

גלעד ארדן: אני אגיד לך מה הסתירה: לי יש עניין להעלות מתחרה לכבלים וללוויין ולכן אני רוצה מרחב גמישות.

גלעד ארדן: לי יש עניין לאפשר למי שעכשיו רוצה לנסות ולהתחרות במתחרים החזקים יותר, עם כל היתרונות שלהם, מקסימום גמישות.

גלעד ארדן: אמרתם: לא יכול להיות שלא תתנו מהנתח הזה איזשהו רף מינימלי של השקעות חדשות ביצירה הישראלית.

גלעד ארדן: אמרנו: בסדר גמור, ניתן.

גלעד ארדן: החלטנו שיהיה מנגנון שייקבע ששלושה ערוצים מתוכם יתנו בין 8% ל-12% מתקציבם להפקה ישראלית מקורית.

גלעד ארדן: עכשיו, לצמצם את מרחב הגמישות של כמה ערוצים בודדים שמי שיתמודד שם, וגם תגידו לו בתוך איזה ערוץ זה יהיה ומה יהיו המאפיינים האחרים של הערוץ וכל זה יהיה בחקיקה ראשית?

גלעד ארדן: אני לא מוכן לזה.

גלעד ארדן: אני חושב שזה יטיל ספק רב על ההצלחה של מכרז.

גלעד ארדן: אני לא יודע להגיד שזה - - -

גילה גמליאל: הוויכוח פה הוא לא על - - -

גלעד ארדן: אני גם לא מבין מה זה עוזר לכם.

גלעד ארדן: אם זאת הפקה מקורית חדשה - - -

גילה גמליאל: הוויכוח פה הוא אם לעגן את זה בחוק או לא.

גילה גמליאל: הטענה של היועצות המשפטיות שזה ממילא קיים בסמכות המועצה.

גילה גמליאל: זה חשוב שיירשם בפרוטוקול: הסמכות ממילא קיימת במועצה ומכיוון שכך, אין מקום להחיל את זה מחדש בחוק.

גילה גמליאל: אמרתי נכון?

גילה גמליאל: כיוון שהבנתי את זה נכון אז כדאי שבאמת זה מה שיהיה רשום בפרוטוקול ובזה בהחלט אפשר להסתפק.

דוד צור: יעל, דנה – זה מקובל?

דוד צור: זה רוח הדברים?

דוד צור: אני רוצה לשמוע פה תגובה אחרונה ולעבור להצבעה.

<דנה נויפלד: השאלה היא מה רוצים לעשות - - -

גלעד ארדן: מי רוצה?

גלעד ארדן: כל אחד רוצה משהו אחר.

גלעד ארדן: אני אומר לך מה אני רוצה.

גלעד ארדן: לא רוצים שום דבר – מה שסוכם זה מה שיהיה.

גלעד ארדן: מה שיש בחוק.

<קריאה: יש פה עניין ערכי – האם אנחנו רוצים לרוץ - - -

דוד צור: אני לא מוכן לפתוח את הסיפור הזה אחרי ששלוש שעות ישבו פה בצהריים וסיכמו מה שסיכמו.

דוד צור: אי אפשר לפתוח עכשיו דברים מחדש.

דוד צור: אני רוצה לעבור להצבעה.

דוד צור: את מוכנה לקרוא את הסעיף, דנה?

דוד צור: תקריאי בבקשה.

<דנה נויפלד: זה תיקון: כרגע יש סמכות לקבוע בין 8% ל-12%.

<דנה נויפלד: באופן כללי הענקנו סמכות למועצה לחרוג מהשיעורים האלה למעט שלושה ערוצים, ועל זה חברת הכנסת גמליאל הגיעה איתם לפשרה שאומרת: שהמועצה רשאית לחרוג מהשיעורים ובלבד שהשיעורים הקבועים בסעיף, כלומר אותם 8% עד 12% יחולו על שלושה מתוך תשעת הערוצים הנושאיים הראשונים ששידוריהם יופצו באמצעות תחנות השידור הספרתיות.

דוד צור: מי בעד הסעיף הזה כפי שהוא מוגדר כך?

דוד צור: מי נגד?

דוד צור: בעד הצעת חברת הכנסת גילה גמליאל – פה אחד הצעת חברת הכנסת גילה גמליאל נתקבלה.

דוד צור: אושר פה אחד.

<דנה נויפלד: הדבר הנוסף שצריך להצביע עליו זה להחריג - - -

<אתי בנדלר: מתוך תשעת הראשונים – את זה קראת.

<דנה נויפלד: את זה קראתי.

<דנה נויפלד: אבל אני רוצה לתקן עוד משהו:

<דנה נויפלד: אנחנו גם מבקשים פה שהוועדה תצביע על המחיקה של הסעיפים שמר קובנסיאנו אמר, סעיף 6ה1(א) – להחריג אותו.

דוד צור: מי בעד?

<אתי בנדלר: ובשינויים האלה בסעיף 6ה1 לחוק התקשורת, למעט סעיף קטן (א) שבו – זה כל מה שצריכים להוסיף.

<דנה נויפלד: בסדר גמור.

דוד צור: מי בעד המחיקה שלו?

דוד צור: מי בעד מחיקת הסעיף?

נחמן שי: אני רוצה לשאול שאלה.

דוד צור: כן, חבר הכנסת שי.

נחמן שי: מהו ערוץ ישראלי לפי הגדרה?

נחמן שי: אני יכול לקבל הגדרה?

<אתי בנדלר: לא מדובר על ערוץ ישראלי.

גלעד ארדן: אין רלוונטיות בהקשר הזה.

<דנה נויפלד: אין הגדרה לערוץ ישראלי.

גלעד ארדן: יכול להיות שיש, אבל לא בהקשר של החוק הזה.

<אתי בנדלר: לא מחייבים את הערוץ להיות ערוץ ישראלי – הוא יכול להיות ישראלי ויכול להיות לא ישראלי.

<אתי בנדלר: הוא יהיה ערוץ נושאי שיחויב בהפקות בין 8% ל-12%.

גלעד ארדן: אני אתן דוגמה: אחד מהשלושה שזכו בהם, נניח שזכו בהם לפי ערוץ היסטוריה.

גלעד ארדן: אותו זוכה מביא גם הפקות על היסטוריה עולמית ומביא את זה מהעולם.

גלעד ארדן: עדיין בין 8% ל-12% מתקציבו יצטרך להשקיע בישראל בהפקות על היסטוריה כאן.

<דנה נויפלד: מההכנסות.

<דנה נויפלד: זה כסף, זאת השקעה.

<דנה נויפלד: לא מתקציבו – מהכנסותיו.

דוד צור: נחמן, נחה דעתך?

נחמן שי: לא יודע.

נחמן שי: אני חושש להפקות הישראליות - - -

דוד צור: אין פה שינוי ממה שממילא קיים במועצת הכבלים והלוויין ובערוצים המסחריים.

דוד צור: נא להמשיך לסעיף הבא.

<אתי בנדלר: פסקה (2) צריך להצביע גם כן על תיקון בסעיף קטן - - - אלו כולם סעיפים שהוקראו.

<אתי בנדלר: אני שמה את הדגש רק לגבי סעיפים שהיו בהם בעיות ואז אני מסבירה אותם.

גילה גמליאל: אז אפשר להצביע?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: לדעתי כן.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, כל סעיף קטן (ו) אושר.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: מי נגד?

דוד צור: בעד פסקה (2) – פה אחד פסקה (2) נתקבלה.

דוד צור: אושר, אין נגד.

<אתי בנדלר: פסקה (12) נמחקה.

דוד צור: אפשר להצביע על זה?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: יש עכשיו עוד שלוש פסקאות: (12), (13) ו-(14), שהוסדרו וכל מה שצריך לעשות זה להצביע עליהן כי לא היו הערות לגביהן.

דוד צור: מי בעד?

דוד צור: מי נגד?

דוד צור: בעד פסקאות (12), (13) ו-(14) – פה אחד פסקאות (12), (13) ו-(14) נתקבלו.

גילה גמליאל: עכשיו יש את הסעיף של יריב לוין.

דוד צור: כן.

דוד צור: חבר הכנסת לוין ביקש להעביר סעיף.

גילה גמליאל: כדאי שתקשיבו – הוא מעלה נושא חדש.

יריב לוין: אנחנו ניסינו לעשות כאן הסדרים שירחיבו את ההפצה וייצרו תחרות.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו צריכים לנסות גם הסדר שצופה פני עתיד מבחינת הטכנולוגיות שייכנסו על מנת שלא נימצא במצב שגורם נוסף שרוצה להיכנס לשוק הזה, בסופו של דבר לא יוכל להיכנס ולהתחרות משום שאנחנו לא מכירים את הטכנולוגיה ואת מה שהוא מתכוון לעשות ולכן הוא לא נכנס כאן לתוך ההגדרות האלה.

יריב לוין: אני רוצה להציע סעיף שיהיה סעיף כללי יותר בעניין ההפצה המשנית שייקבע את האפשרות של אותם גורמים להפיץ את הערוצים הפתוחים – ערוץ 2, 10, 1 – מבלי שהם יהיו כמובן כפופים בעניין הזה לתשלומים בגין חוק זכויות מבצעים ומשדרים, ובדרך הזאת לתת פתרון שיאפשר הרחבת תחרות גם מעבר למה שעשינו עד עכשיו.

נחמן שי: על מה אתה מדבר?

נחמן שי: על האינטרנט?

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר לאדוני:

<אתי בנדלר: כל מי שיכול להגיב לנושא – בעצם אדוני אומר שבשידור משני, לא תהיה כפיפות חוק זכויות יוצרים ומבצעים שלא יחול.

<אתי בנדלר: אני לא יודעת מה המשמעות של זה.

<אתי בנדלר: הגורמים שיש להם זכויות יוצרים בנושא הזה לא הוזמנו.

<אתי בנדלר: אני לא רואה כיצד - - -

גלעד ארדן: לא, לא, רגע - - -

גילה גמליאל: נראה לי שהבנתם אותו לא נכון.

<אתי בנדלר: אני לא הבנתי כך.

יריב לוין: אני מדבר על הפצה של ערוצים - -

גלעד ארדן: אלו שמופצים ממילא - - -

יריב לוין: - - על ידי מפיץ משנה שיוכל לבצע את ההפצה הזאת על פלטפורמות שאנחנו לא מכירים אותן היום ויכול להיות שתהיינה מחר בבוקר, ושהוא יוכל לבצע את ההפצה הזאת באופן דומה לעידן פלוס, להוט וליס, מבלי שהוא ימצא את עצמו במצב שבו יגידו לו, למשל: אתה רוצה להפיץ את ערוץ 2?

יריב לוין: תשלם לנו.

יריב לוין: וכך הוא יעמוד מראש בעמדה נחותה וימנע את הכנסה שלו לשוק.

יריב לוין: אני חושב זה דבר הגיוני.

<אתי בנדלר: אז מה ההצעה של אדוני?

יריב לוין: אני יכול להקריא את ההצעה.

גילה גמליאל: אני מציעה שהוא יקריא את הסעיף ונראה שהבנו נכון.

יריב לוין: אני מציע להוסיף סעיף שיאמר ככה: על אף האמור בסעיף 4א(1)(א) לחוק זכויות מפיצים ומשדרים, התשמ"ד-1984, ניתן להפיץ שידורים כאמור בסעיף 6א(1) עד (4) המופצים באמצעות תחנות שידור ספרתיות בהפצה באמצעות גורם נוסף שאינו הגורם המפעיל, כאשר מדובר בהפצה מלאה בזמן אמתי ללא קטיעה וללא עריכה ובלבד שהגורם הנוסף כאמור לא ייגבה תשלום בעד קליטת השידורים.

יריב לוין: בסעיף זה, לצורך העניין, מפיץ משנה.

יריב לוין: מפיץ משנה לא יהיה רשאי לשמור או לאגור אצלו או בחזקתו באמצעות אחר שידורים שהופצו כאמור בסעיף קטן (א) במלואם או בחלקם וכמובן שמפיץ משנה כזה לא יפיץ שידורים כאמור בסעיף קטן (א) מחוץ לישראל.

יריב לוין: זאת ההצעה, נדמה לי שהיא ברורה לגמרי, פשוטה וברורה ונדמה לי כמעט מתחייבת מתוך המסגרת הנוכחית.

<אתי בנדלר: זה נושא חדש.

דוד צור: נשמע את תגובת משרד המשפטים ואחרי זה חברי כנסת.

גלעד ארדן: אני יכול להסביר לפני שמשרד המשפטים יגיב?

גלעד ארדן: השאלה היא אם מסתכלים על האינטרס של הצרכן הישראלי או מסתכלים על אינטרסים אחרים, ואני רוצה להסביר בבקשה: הכנסת, הממשלות, החליטו שיש ערוצים מסוימים שהם מחייבים אותם להיות מופצים לכלל הציבור במדינת ישראל.

גלעד ארדן: זה קורה על הפלטפורמה של הכבלים והלוויין וזה קורה על הפלטפורמה של עידן פלוס.

גלעד ארדן: כל אזרח במדינת ישראל יכול היום לרכוש מקלט של עידן פלוס ולקלוט את ערוץ 2, 10 וכולי, מבלי שהוא או המשווק של עידן פלוס או מישהו צריך לשלם בשביל זה משהו לערוץ 2 ו-10 כי יש פה אינטרסים הדדיים – הציבור רוצה לצפות בהם, המדינה נתנה להם זיכיון והם מרוויחים מזה שכמה שיותר אנשים רואים אותם הפרסומות שלהם שוות יותר.

גלעד ארדן: היום אנחנו יודעים שאנחנו לא יודעים לצפות באילו עוד טכנולוגיות אפשר יהיה להפיץ את השידורים הללו ולכן יריב מציע שבדיוק מה שחל לגבי עידן פלוס כשהוא מפיץ את אותם ערוצים שמחויבים להיות מופצים עליו, אם זה יהיה בהפצת משנה שנלקחת מאותם מערכים של העידן פלוס, לאו דווקא על ידי אותו מקלט אלא על ידי טכנולוגיה אחרת – לא פה, דווקא בגלל שקולטים מעידן פלוס שלא על ידי המקלט אלא על ידי מכשיר מסוג אחר, יבואו ערוץ 2 או 10 ויגידו: לא, עכשיו תשלם לנו על זה כי יש לך מעט לקוחות או אתה חלש.

<אסף אמיר: - - - זכויות יוצרים - - -

גלעד ארדן: איזה זכויות יוצרים מקבלים היום מעידן פלוס?

גלעד ארדן: לכן אמר יריב: ובלבד שמי שמפיץ את זה הפצת משנה, לא שומר אצלו שום דבר, אין לו זכויות בשום דבר, הוא לא יכול עם זה שום דבר – הוא יכול רק להפיץ את זה.

<אסף אמיר: הוא משדר את זה בחי - - -

דוד צור: רבותי, אני מבין את הסערה, אבל נשמע אחד-אחד.

<אסף אמיר: - - - מהפכה מוחלטת - - -

דוד צור: אתה לא בזכות דיבור.

דוד צור: חבר הכנסת נחמן שי, זכות הדיבור שלך.

נחמן שי: אנחנו עוסקים פה בעתידנות – יימצאו טכנולוגיות חדשות בדרכים שלא ידועות עכשיו, אז נדון בהן בבוא הזמן.

נחמן שי: מה פתאום עכשיו נעשה איסור טוטלי לזה?

נחמן שי: דבר שני, זכויות יוצרים זה נכס שצריך להגן עליו.

נחמן שי: אנשים עבדו, הפיקו, זה רכושם וצריך לשמור עליו.

נחמן שי: אני מציע באמת - - -

גלעד ארדן: על איזה זכויות יוצרים אתה מדבר כאן?

יריב לוין: אתה לא פוגע בשום זכות יוצרים.

נחמן שי: אתה בעצמך מבקש לפתור אותם מתשלום עבור - - -

יריב לוין: לא.

יריב לוין: זה כמו שתיקח את שידורי ערוץ 2 ויבוא גורם ויגיד: אני שם לך איזה נתב בבית ואתה יכול לקלוט אותו דרכם ולא עולה לך שום דבר.

יריב לוין: איזה היגיון יש לבוא לאותו גורם ולהגיד לו: אתה נמצא בנחיתות מול יס, הוט או כל גורם אחר שמשדר ולא יכול להיכנס לשוק בגלל שהם לא מחויבים לספק לך את התוכן הזה ושנית, יכולים לגבות ממך תשלום עליו.

יריב לוין: זה לא הגיוני.

יריב לוין: זה ברור שמדובר רק בשידור רציף, קבוע, של כל התחנה כל הזמן.

יריב לוין: לא בלקיחת מקטעים, לא בעריכה שלהם ולא בכלום.

יריב לוין: הדבר הזה נותן לך אפשרות להרחיב את ההפצה, להוזיל אותה, להרחיב את החשיפה של אותם ערוצים ולקיים בדיוק את כל העקרונות של החוק הזה.

<אסף אמיר: סליחה, מה זה?

<אסף אמיר: יש תמלוגים.

<אסף אמיר: זו שערורייה הדבר הזה.

<אסף אמיר: בשעה 01:00 בלילה אתם באים עם זה?

<אסף אמיר: מה עם הזכויות שלנו?

<אסף אמיר: מה עם הפנסיה שלנו?

דוד צור: סליחה, סדרן, תוציא אותו החוצה, בבקשה.

יריב לוין: נחמן, אתה אמרת כאן לפני שעתיים שברור לגמרי שהדברים יוזלו כי מהר מאוד תכנסנה טכנולוגיות חדשות.

יריב לוין: אתה עצמך אמרת את זה כאן לפני שעתיים.

יריב לוין: ומה שנכון בצד הטכני שאתה דיברת עליו הוא נכון בכל המגרשים, הוא נכון גם במגרש הזה.

יריב לוין: הרי לייצר מנגנון שנועד לטכנולוגיה מסוימת - - - אנחנו מדברים על העיקרון.

יריב לוין: העיקרון הוא שאנחנו רוצים הרבה - - -

גלעד ארדן: דנה, מדובר על מה שמשודר על העידן פלוס, קולטים את זה משם.

גלעד ארדן: מה שעל עידן פלוס פטור מזכויות יוצרים.

<אתי בנדלר: למה?

<דנה נויפלד: זכויות משדרים - - -

גלעד ארדן: - - - כל אזרח יכול לקנות ב-200 שקל מקלט של עידן פלוס ולראות את ערוצים 2 ו-10 ואף אחד לא משלם על זה זכויות יוצרים ל-2 ו-10 – זכויות משדרים.

גלעד ארדן: אני לא רוצה לקלקל לו את הצרחות, הוא כבר החליט שזה זכויות יוצרים.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר אדוני שאני לא יודעת אם זה זכויות יוצרים, אני לא יודעת אם יש כאן זכויות של משדרי משנה.

<אתי בנדלר: אני לא מכירה את הסוגיה ואין לי שום דרך לבדוק את המשמעות שלה בשעה הזו.

דוד צור: אני רוצה לשמוע את היועצת המשפטית של משרד המשפטים ואני לא אעשה סבב.

<דפנה גלוק: אני רוצה לחדד כמה נקודות שעלו.

<דפנה גלוק: קודם כל, צריך להבחין בין ההפצה בעידן פלוס, שהיא ההפצה העיקרית, לבין ההפצה המשנית.

<דפנה גלוק: הפצה בכבלים ולוויין היא הפצה משנית.

<דפנה גלוק: גם ההפצה שאנחנו מדברים עליה היא הפצה משנית.

<דפנה גלוק: ככלל, כשמדובר בהפצה משנית, דיני הקניין הרוחני אומרים שלבעל זכויות יוצרים או לבעל זכות מבצעים או לבעל זכות משדרים, יש זכויות שנוגעות להפצה משנית – האם תהיה הפצה משנית כזו?

<דפנה גלוק: האם יקבל תמלוגים על זה וכולי.

גלעד ארדן: ואיך זה מוסדר מול הכבלים והלוויין?

<דפנה גלוק: לכבלים וללוויין יש לנו הוראה מפורשת שבה נאמר שהם חייבים להפיץ את זה ללא תשלום והם גם לא חייבים בתשלום למבצעים.

גלעד ארדן: יפה.

גלעד ארדן: אנחנו היום רוצים להקים מתחרים לכבלים וללוויין.

<דפנה גלוק: בברור הקצר שעשיתי היום, ההוראה שבחוק התקשורת שבעצם פוטרת את הכבלים והלוויין מתשלום עבור זכויות יוצרים היא הוראה שככל הנראה היא בעייתית ברמת המחויבויות הבינלאומיות של מדינת ישראל, שנובעות מאמנת ברן וכנראה גם מאמנת הטריפס שהיא חלק מהסכמי הסחר הבינלאומיים של מדינת ישראל.

<דפנה גלוק: מעבר לזה, להבדיל מהכבלים והלוויין, הסיטואציה של הפצה דרך האינטרנט בפלטפורמות הלא-ידועות, בעצם אנחנו מדברים על גורמים שאנחנו לא יודעים מיהם, האם זה חל כולם?

<דפנה גלוק: לא כולם זה גולן טלקום או פרטנר שיציעו חבילה – יש לי אולי אתר, כמו שקיימים כיום, ושכנראה פועלים ללא הסכמה של אותם מבצעים, שמעבירים שידורים דרך האינטרנט.

<דפנה גלוק: אני לא יודעת מה ההשפעה של זה.

גלעד ארדן: גם אצל הוט ויס זה ללא הסכמה – המחוקק חייב אותם להיות מופצים גם בהוט ויס.

<דפנה גלוק: אין ויכוח על זה.

<דפנה גלוק: אני אומרת שלהבדיל מהוט ויס, שאני ידעתי מי הם מראש, כי הם גורמים מורשים – פה אני לא יודעת מי הם הגורמים האלה, זאת אומרת אני פותחת את זה רחב.

גלעד ארדן: אז אפשר לקבוע שהשר יאשר בתקנות גורמים נוספים ככל שיהיו, בהתאם לקריטריונים - - -

<דפנה גלוק: דבר שלישי שמטריד אותנו, וזה דבר שאין לנו יכולת לברר: למיטב ידיעתנו, בהסכמים שיש לגופים המשדרים עם בעלי זכויות יוצרים או עם בעלי זכויות שידור אחרים, יש אבחנה בין הפצה טלוויזיונית שהיא הפצה טריסטריאלית או הפצה מהאוויר או הפצה בכבלים ולוויין לבין הפצה באינטרנט.

<דפנה גלוק: בחלק מהמקרים כנראה שאין זכות להפצת אינטרנט.

<דפנה גלוק: ברגע שאני אקבע בחוק איזושהי חובה, וכמובן חובה שהיא פטורה מתשלום, אני לא לחלוטין יודעת מה תהיה ההשפעה על ההסכמים.

<דפנה גלוק: אני לא חושבת שבהכרח הם יהיו מפרי הסכם, אבל יכול להיות שזה ייצור איזושהי תביעה כספית כלפיהם שאני לא יודעת כרגע לאמוד אותה.

<דפנה גלוק: בגדול, אני מנסה לומר שההסדר הזה, גם אם יש לו היגיון וגם אם הוא יכול להיות הסדר טוב – מבחינה משפטית אני עוד לא יודעת לנסח אותו כמו שצריך ואני עוד לא יודעת מה יהיו ההשפעות שלו.

גלעד ארדן: אתה תיטען נושא חדש?

נחמן שי: כן.

גלעד ארדן: טוב, אנחנו יורדים מזה.

גלעד ארדן: אנחנו נקדם את זה כחקיקה נפרדת.

<אתי בנדלר: בסדר גמור.

<אורי רוזנווקס: אבל שאירגוני המבצעים יהיו פה.

דוד צור: אני רוצה קודם כל להודות בראש ובראשונה - - -

גילה גמליאל: החוק עבר בשעה טובה.

דוד צור: אני רוצה להודות לאנשי המשרד.

דוד צור: אני חושב שבוועדת הכלכלה אני לא יודע איך נסתדר שבוע שלם בלי לראות את השר ארדן עם צוותו כאן – התרגלנו כבר שהם חלק מהוועדה.

גילה גמליאל: ייאמר לזכותו שהוא השר החרוץ ביותר.

דוד צור: אני לא ראיתי דבר כזה, אני מודה, שהיה פה שבוע שלם, מכבד מאוד את הוועדה, את העניין עצמו ובכלל את הבית הזה.

דוד צור: אז בראש ובראשונה לאנשי המשרד, כמובן לחברי הכנסת ולכל הגורמים האחרים שפה באו והציגו עמדה.

דוד צור: אני חושב שהיינו במה פתוחה לשמוע את כולם.

דוד צור: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק טוב, הוא מקדם רפורמה חשובה ושמר על האיזונים הנדרשים בין כלל השחקנים במגרש הזה.

דוד צור: כמובן תודה ליושב-ראש שלא נמצא פה ולמנהלת הוועדה לאה וליועצת המשפטית אתי.

דוד צור: תודה רבה לכולם.