ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 48, 2013-07-08 10:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: אנחנו מתחילים לנו שבוע חדש.

חיים כץ: יום שני בשבוע, א' באב, ה-8 ביולי 2013.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא: הצעת חוק להשתת

חיים כץ: פותם של העובדים, נושאי המשרה ובעלי תפקיד – אבל יחד עם זאת, חברנו מר קובי אמסלם.

<קובי אמסלם: כן אדוני.

חיים כץ: לפני – אני לא יודע אם זה היה שנה-שנה וחצי.

חיים כץ: כמה זמן אתה בתפקיד?

<קובי אמסלם: קצת יותר משנה.

<קובי אמסלם: אבל זה חיי כלב, כל שנה היא כמו שבע.

חיים כץ: מה שאתה אומר, זה נעשה עוד יותר גרוע.

חיים כץ: אם אתה יותר משנה, אז בוא נגיד שלפני כשנה וחצי-שנתיים.

אורנה ברביבאי: דצמבר 2010.

חיים כץ: דצמבר 2010.

חיים כץ: שנתיים וחצי.

חיים כץ: דיברנו על הארכת תקופת שירותם של אנשי הצבא.

חיים כץ: העלינו את תקופת שירותם של אנשי הצבא.

חיים כץ: ואז אמרנו לא סביר שאם אנחנו מעלים בשש-שבע-שמונה-ארבע שנים, שאנשים שיגיעו יהיו תקועים, ולא יהיה להם שום אופק של קידום.

חיים כץ: בן-אדם יגיע לשיא דרגתו בשכר בגיל מסוים, ויהיו לו 15 שנה שהוא לא יכול להתקדם.

חיים כץ: אנחנו מדברים על שכר לא גבוה במיוחד.

חיים כץ: אני לא מדבר על אלופי משנה.

חיים כץ: אני מדבר על רוב הצבא, שהם רס"רים, רס"לים וכן הלאה, כשמדובר על שכר – אני לא רוצה להגיד נמוך, אבל אני אגיד די נמוך.

חיים כץ: שכר די נמוך.

חיים כץ: אמרנו אנחנו נקבע דרגות של 400-300 שקל שהוא יקבל אותם פעם בשלוש שנים-ארבע שנים.

חיים כץ: נקבע איזה נורמה.

חיים כץ: נכון שאתה לא היית הממונה על השכר, אתם התחייבתם כלפי שתוך שלושה-ארעה חודשים יביאו לוועדה נושא שהגדרנו אותו "אופק שירות".

חיים כץ: אני בתמורה העברתי בחקיקה את העלאת גיל הפרישה של הצבא.

<קובי אמסלם: נכון.

אורנה ברביבאי: לגיל 50.

חיים כץ: זה שהצבא היום טוען אנחנו נבטל את זה – הוא לא יכול לבטל את זה כי זה חוק.

חיים כץ: אז גם אתה יודע שהוא לא יכול לבטל את זה.

<קובי אמסלם: אני למדתי שצה"ל יכול לבטל הכול.

אורנה ברביבאי: עובדה שהסכמי שכר הוא לא יכול.

חיים כץ: אני חושב שצה"ל, הצבא, הוא גוף דפוק.

חיים כץ: תשמע, אני מדבר לפרוטוקול.

חיים כץ: גוף דפוק, לא מהבחינה הביצועית, מבחינת ההתייחסות אליהם.

חיים כץ: הם אויבי העם.

חיים כץ: הם המיליונרים שמרוויחים הכול.

חיים כץ: הם הפנסיות שגומרות את התקציב, כש-80% מהפנסיה היא סדר גודל של 4,500-4,000 שקל.

חיים כץ: 80%.

חיים כץ: ועשיתם אותם אויבי העם.

חיים כץ: התקשורת, האוצר, עשו אותם אויבי העם.

חיים כץ: החובות העתידיים – ואני חושב שזה לא בסדר.

חיים כץ: אף אחד מהאוצר לא אמר כמה שבתות הם שכבו במארבים, וכמה שבתות הם לא באו הביתה.

חיים כץ: וכמה שעות נוספות לא שולמו להם, וכמה אנשים מהם פוטרו אחרי 15 שנה מסיבות כלכליות, בלי שהם יוכלו ללכת לבית דין לעבודה, כי הם לא עובדים, הם משרתים.

חיים כץ: ואין להם מעמד של עובד.

חיים כץ: הם גם גוף שלא יכול להגיב.

חיים כץ: הוא לא יכול לשבות, הוא לא יכול להתאגד.

חיים כץ: הוא תלוי ברצונותיו של פקיד באוצר – יהיה חשוב כמה שיהיה חשוב – שכופה את עצמו על הצבא ואומר ככה אני רוצה.

חיים כץ: וזה היה אצל אודי ניסן.

חיים כץ: כשאילן לוין אמר אני משלם להם 2,000 שקל, אודי ניסן אמר אני לא רוצה, ויצא לטיול בשוויץ, לסקי.

<קובי אמסלם: עם הפולקלור שאתה עוטף את זה – אני לא יודע - - -

חיים כץ: ותאמין לי, הוא לקח בשבי את כל הצבא.

חיים כץ: קובי אמסלם בקלות לוקח בשבי את כל הצבא.

חיים כץ: הוא אומר ככה אני רוצה.

חיים כץ: נכון שאתה לא היית בתפקיד של אילן לוין, אבל ביכולתך לתקן.

חיים כץ: אני אתן לך זכות דיבור.

חיים כץ: אני בכל אופן – לא על-ידך, אבל על-ידי המשרדים שלך, יש המשכיות ניהול – מרגיש מרומה.

חיים כץ: לא הייתי מעביר בחקיקה את העלאת גיל הפרישה של הצבא אם הייתי יודע שאתם "מסתלבטים" עלי.

חיים כץ: ואתם, שלא בתום לב – ואני יכול להגיד את זה היום אחרי היכרות של "שלושה שבועות".

חיים כץ: בחיי כלב.

חיים כץ: ככה הוא אמר.

חיים כץ: אני מרגיש שזה לא בסדר.

חיים כץ: אני פשוט מרגיש שזה לא בסדר.

חיים כץ: נמצאת פה גם ראש אכ"א, והיא גם תציג לנו את ההסכמים.

חיים כץ: אז גם בהסכמים לכאורה שנעשו עם הצבא, או לא לכאורה נעשו עם הצבא, יש השלכות על גופים אחרים, שזה בכלל לא מקובל.

חיים כץ: אני לא יכול לסכם אתך הסכם שנעה בן-שבת לא תוכל להיכנס לבית הכנסת ביום שבת.

חיים כץ: לא יכול להיות כזה דבר.

חיים כץ: בהסכם שלי ושלך אנחנו לא יכולים למנוע ממנה לנהל את חיי היומיום שלה.

חיים כץ: בהסכם אתך אני יכול למנוע ממני לנהל את חיי היומיום.

חיים כץ: אני יכול להקיש עלי, אבל אני לא יכול להקיש על צד שלישי.

חיים כץ: וזה מה שעשיתם.

חיים כץ: לא ראיתי את ההסכם, אבל נאמר לי.

חיים כץ: ואני בטוח שאתה תגיד חיים, לא כך הדברים, אתה טועה.

חיים כץ: אני בטוח שזה מה שאתה תגיד, אתה טועה.

חיים כץ: בלבלו אותך.

חיים כץ: ואז אני אבוא לפה ואני אגיד לך קובי, אני מצטער, טעיתי.

חיים כץ: אני אגיד לך, אני לא מתבייש.

חיים כץ: איך אתה רוצה שתהיה המתכונת?

חיים כץ: קודם שהצבא יציג את העניין, או כמו קודם, שאתה תבוא ותסביר לנו למה לא מילאתם אחר ההתחייבויות שלכם כלפינו?

חיים כץ: אתה רוצה להיות ראשון?

חיים כץ: ניתן לך לנהל את העניין.

חיים כץ: איך שאתה רוצה.

<קובי אמסלם: אם ראש אכ"א מעדיפה לפני, אני מוחל - - -

חיים כץ: איך שאתה רוצה, אני נותן לך לנהל את העניין.

חיים כץ: אתה הכי חזק פה.

חיים כץ: מה שאתה רוצה יהיה.

<קובי אמסלם: בסדר, אז אני אתייחס, ברשותך.

<קובי אמסלם: אני מבטיח לגעת בכל הנקודות שנגעת בהן, לאו דווקא לפי הסדר.

<קובי אמסלם: לגבי פולקלור, אני כבר מזהיר, יש לי פחות פולקלור בעניינים האלה.

<קובי אמסלם: שאלת מתי נכנסתי לתפקיד.

<קובי אמסלם: נכנסתי לתפקיד במאי 2012, ואחד הדברים הראשונים שעשיתי - - -

חיים כץ: אני שאלתי כדי לדעת כמה זמן - - -

<קובי אמסלם: זה בסדר גמור.

<קובי אמסלם: אחד הדברים הראשונים שעשיתי, הלכתי לפגישה עם ראש אכ"א, ואמרתי לה אני רוצה לסיים את העניין הזה של הסכמי השכר.

<קובי אמסלם: שני הסכמים – גם הנגדים וגם הרה-דירוג, בהמשך להעלאת גיל הפרישה.

<קובי אמסלם: קיימנו סדרת ישיבות.

<קובי אמסלם: לפעמים זה הלך יותר טוב, לפעמים זה הלך פחות טוב.

<קובי אמסלם: אני הייתי כל הזמן עם הרגל על הגז כדי לסיים את זה כמה שיותר מהר.

<קובי אמסלם: בשלב כלשהו – אני כבר אומר את זה – כשהיה ברור שהולכים לבחירות, עשינו חושבים, אם עוצרים או לא עוצרים.

<קובי אמסלם: החלטנו לא עוצרים.

<קובי אמסלם: קיבלנו על זה גיבוי של היועץ המשפטי לממשלה לא לעצור, למרות שבתקופת בחירות לא עושים הסכמים בכלל.

<קובי אמסלם: קיבלנו גיבוי של היועץ המשפטי לממשלה, ולכן גם נקבע המנגנון שנגעת בו.

<קובי אמסלם: ותיכף ואני אתייחס אליו.

<קובי אמסלם: מבחינתי, אני הייתי כל הזמן עם הרגל על הגז כדי לסיים את התהליך הזה.

<קובי אמסלם: בתוך התהליך הזה – אני כמובן לא מחלק פה קרדיטים, בטח לא לעצמי – בשום צורה – שר האוצר וסגן שר האוצר, גם הם היו עמוק בתוך תמונת ההסכמים, עמוק בתוך הרצון לסיים את התהליך הזה.

<קובי אמסלם: נדמה לי שב-12 בינואר 2012 חתמנו על שני ההסכמים בלילה.

חיים כץ: 12?

חיים כץ: לפני שנה וחצי?

אורנה ברביבאי: לא, פברואר 13.

<קובי אמסלם: סליחה, ב-12 בינואר 2013 חתמנו על ההסכמים.

<קובי אמסלם: זה עבר הרבה מאוד מהמורות, בעיקר בתוך משרד האוצר.

<קובי אמסלם: היה חשוב לסיים את זה, וגם בסוף, האחריות והסמכות בהקשר הזה היו אצל שר האוצר.

<קובי אמסלם: הוא קיבל כמה החלטות מרכזיות שאפשרו לנו לסיים את התהליך הזה.

<קובי אמסלם: בזה ההסכמים נחתמו.

<קובי אמסלם: עכשיו לגבי תוכן ההסכמים, אדוני, ולגבי התחושה שלך לגבי הגופים, בית כנסת לנעה, והגופים האחרים.

<קובי אמסלם: לגבי שלושת החודשים, אין ספק שהתהליך נתקע.

<קובי אמסלם: הוא נתקע בשל סוגיה שהייתה חיצונית לעניין הזה, והיא הצורך לגמור קודם כל את התהליך של ההצמדה למדד, של העברת הגמלאים של צה"ל מהצמדה לפעילים להצמדה למדד.

<קובי אמסלם: לא משנה - - - את זה, אני לא בא עכשיו לסנגר על זה, זה מהלך שכבר עבר.

<קובי אמסלם: זה היה חלק מהתהליך הזה.

<קובי אמסלם: ברגע שהסוגיה הזו הסתיימה עברנו ביתר התעסקות לסיים גם את הסכמי השכר.

<קובי אמסלם: היו פערים, והפערים האלו בסוף נסגרו בהסכם.

<קובי אמסלם: מה שקבענו בהסכם זה לא שאנחנו מונעים מקבוצה אחרת.

<קובי אמסלם: מה שקבענו – ושים לב לתקופה שבה נחתמו ההסכמים, ושים לב לסוגית תקציב בכלל ולסוגית התקציב במערכת הביטחון בפרט, מה שאמרנו - - -

חיים כץ: אימא שלי, עליה השלום, אתה יודע מה היא אמרה?

חיים כץ: יש שני סוגי אנשים.

חיים כץ: יש מסבירים ויש מנצחים.

חיים כץ: ברגע שאתה מסביר, אתה אומר נכשלתי.

<קובי אמסלם: תיכף, אני לא עוד.

<קובי אמסלם: רגע, אתה נותן לי את זכות הדיבור, אז בסוף תחליט אם אני מפסיד.

<קובי אמסלם: אם אני מסביר או לא מסביר.

<נעה בן-שבת: > כשאומרים קבוצה אחרת, מדברים על השב"כ?

חיים כץ: אני לא יודע, הוא יסביר.

חיים כץ: אני לא מבין בכלום.

<קובי אמסלם: אני אסביר.

חיים כץ: הוא מדבר לפרוטוקול, הוא יסביר.

<קובי אמסלם: מערכת הצמדת השכר והגמלאות בממשלה – בלי להיכנס ליותר מדי פרטים – כוללת הצמדה בשכר של המשטרה ושירות בתי הסוהר לצה"ל, והצמדה טיפה שונה של שירות הביטחון הכללי והמוסד לביון ותפקידים מיוחדים גם כן לרבדים מסוימים בשכר של משרתי הקבע בצה"ל.

חיים כץ: עוד פעם, השני.

חיים כץ: למי?

חיים כץ: אחד משטרה ושב"ס, והשני?

<קובי אמסלם: שב"כ ומוסד.

חיים כץ: "הערבים הטובים".

חיים כץ: ככה הם קוראים לעצמם.

חיים כץ: הם צמודים למי?

<קובי אמסלם: לצה"ל.

חיים כץ: גם לצה"ל?

<קובי אמסלם: כן.

<קובי אמסלם: בנוסף.

חיים כץ: חד-כיוונית?

<קובי אמסלם: חד-כיוונית.

אורנה ברביבאי: חד-כיוונית.

חיים כץ: צה"ל לא צמוד אליהם.

<נעה בן-שבת: חד-כיוונית, ולשכר בלבד, לא לגמלאות.

<קובי אמסלם: תיכף אני אגע בגמלאות.

אורנה ברביבאי: גמלאות זו בכלל בדיחה.

אורנה ברביבאי: הגמלאים שלנו לא צמודים, ואחרים - - -

יעקב מרגי: ככל שיהיו גופים שצמודים אליכם, יהיה לכם יותר קשה להשיג עסק כלשהו - - -

<קובי אמסלם: בתמרון הצה"לי.

אורנה ברביבאי: קובי מסכים אתך.

<קובי אמסלם: לגבי הגמלאות - - -

חיים כץ: זה שכר?

<קובי אמסלם: זה היה שכר.

אורנה ברביבאי: עכשיו תראה את הבדיחה עם הגמלאות.

חיים כץ: ועכשיו אנחנו עוברים לגמלאות.

חיים כץ: משטרה ושב"ס?

<קובי אמסלם: משטרה ושב"ס עברו למדד, ולכן זה כבר לא רלוונטי.

חיים כץ: גם צה"ל עבר למדד.

<קובי אמסלם: כן, אבל השב"כ והמוסד לא.

חיים כץ: משטרה, שב"ס וצה"ל – אני יכול לכתוב מדד.

<קובי אמסלם: כן.

<קובי אמסלם: הגמלה היא של השב"כ והמוסד.

חיים כץ: פעילים.

<נעה בן-שבת: לחייל פעיל, או לעובד שב"כ-מוסד פעיל?

<קובי אמסלם: למשרת קבע פעיל.

<חוסיין חוסייסי: לא, למשרת קבע פעיל.

חיים כץ: צה"ל פעילים.

<קובי אמסלם: כן.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת, רק הבהרה, זה אומר שהגמלאים של צה"ל לא צמודים לפעילים של צה"ל, והגמלאים של השב"כ והמוסד צמודים לפעילים - - -

חיים כץ: הבנו.

חיים כץ: תני לנו קרדיט, אפילו שאנחנו חברי כנסת, הבנו.

חיים כץ: כן.

<קובי אמסלם: ברשותך, אני לא אסכים אתך על סוגית תום הלב.

<קובי אמסלם: תרשה לי רק בפעם הזאת לחלוק עליך.

חיים כץ: רק הפעם.

<קובי אמסלם: אני אבוא כל פעם מחדש.

<קובי אמסלם: אנחנו עושים משא ומתן, לא?

חיים כץ: בינתיים זה רק מתן ומתן.

חיים כץ: אני כל הזמן נותן.

<קובי אמסלם: אנחנו במשרד האוצר רצינו שההסכמים יחולו בצה"ל מסיבה אחת פשוטה שאתה ציינת אותה, העלאת גיל הפרישה נעשתה בצה"ל.

<קובי אמסלם: לכן ההתחייבות ניתנה כלפי צה"ל.

<קובי אמסלם: מבחינתנו, כל הכוח הופנה קדימה כדי שאותה התחייבות לטפל במנגנון השכרי כדי לא לפגוע בשכר אחרי שנשארת עוד שנים – אמרנו שאת זה אנחנו רוצים להחיל רק בצה"ל.

<קובי אמסלם: שים לב לסקירה שנתתי ממש בתמצית על ההצמדה.

<קובי אמסלם: היה ברור שכדי שזה ילך לצה"ל, אבל גם כדי שזה לא יזלוג ליתר הגופים – משטרה, שירות בתי הסוהר, שב"כ והמוסד – אנחנו צריכים לקבוע כלל נורמטיבי.

<קובי אמסלם: הכלל הנורמטיבי – ואת זה הכנסנו בהסכם – שההסכם הזה יופעל כלפי משרתי הקבע בצה"ל, כשהממשלה תקבל את ההחלטות - - -

חיים כץ: למה אתה מכניס את זה להסכם?

חיים כץ: שהממשלה תקבל החלטות, למה זה צריך להיות כתוב בהסכם?

<קובי אמסלם: אני אסביר.

חיים כץ: מי מונע מהממשלה לקבל החלטות במצב רגיל?

<קובי אמסלם: לא מונע.

חיים כץ: אז למה אתה מכניס את זה להסכם?

<קובי אמסלם: אני אומר, אם ההסכם הזה ייושם - - -

חיים כץ: על הצבא, יבואו אנשי השב"כ ויגידו הגמלאים שלנו צמודים.

<קובי אמסלם: נכון.

<קובי אמסלם: זה אוטומטית.

חיים כץ: זה בסדר.

חיים כץ: מה אותו חייל, שאתה החלטת להעלות לו את השכר, למה אתה חושב שמגיע לו?

חיים כץ: אחרת לא היית מעלה לו.

חיים כץ: בוא נגיד שהייתם טובי לב והחלטתם שמגיע לו.

<קובי אמסלם: לא, זה רק בגלל שאתה קיבלת את ההתחייבות.

חיים כץ: לא בגלל שאני – אתם הייתם טובי לב.

חיים כץ: גם תרנגול עיוור מוצא פעם גרגר.

חיים כץ: יום אחד הייתם טובי לב והחלטתם, מה אתה רוצה מהם?

<קובי אמסלם: ההיסטוריה הראתה שבפרוטוקול הופיע שהיינו טובי לב, ואתה עזרת לכולם להיות טובי לב.

יעקב מרגי: במאזן בינם לבין אגף התקציבים, יש להם כמות גרגרים יותר גדולה.

יעקב מרגי: הבעיה שלנו היא שכשאנחנו גומרים איתם, אנחנו מתחילים עם אגף התקציבים.

חיים כץ: קובי, אני רציני עכשיו.

חיים כץ: מה אתה רוצה מהם, שאתה מחתים אותם על הסכם?

חיים כץ: איזה זכות יש להם לחתום על הסכם שהמוסד לא יקבל?

<קובי אמסלם: לא, זה לא מה שאומר ההסכם.

חיים כץ: מה אומר ההסכם?

<קובי אמסלם: שנביא את הכול להחלטת ממשלה כמקשה אחת.

<קובי אמסלם: נביא את הכול להחלטת ממשלה.

<קובי אמסלם: קבענו - - -

חיים כץ: זאת אומרת, הם לא יקבלו הסכם עד שהממשלה לא תחליט שהמוסד לא יקבל.

<קובי אמסלם: כן.

אורנה ברביבאי: אכן.

חיים כץ: זה נראה לך סביר?

חיים כץ: זה ילך לבית משפט?

חיים כץ: זה נראה סביר?

<קובי אמסלם: אבל צריך לבדוק מה האלטרנטיבות.

<קובי אמסלם: סבירות נקבעת לפי האלטרנטיבות, מה בחרת מבין האלטרנטיבות האחרות.

<קובי אמסלם: אין אלטרנטיבה אחרת.

חיים כץ: תקשיב, תבוא לשב"כ ותגיד לא רוצה לתת את ההסכם.

חיים כץ: נכון, אתה צמוד, לא רוצה להפעיל את ההצמדה.

חיים כץ: אבל מה אתה רוצה מהם?

חיים כץ: עוד פעם, אמרתי לך, הם הגוף הכי נחבט.

<קובי אמסלם: אני מסכים אתך.

<קובי אמסלם: אין לי איתם ויכוח.

חיים כץ: הם לא מקבלים שכר בגלל שהממשלה צריכה לקבל החלטה שהשב"כ לא יקבל בגלל שיש הסכם הצמדה.

חיים כץ: זה נראה נורמלי?

<קובי אמסלם: כל מה שאני אומר, הוא - - -

חיים כץ: אתה יודע לבוא לאוצר ולהגיד אנחנו בטעות הטענו את חיים כץ, אנחנו רוצים להוריד את גיל הפרישה בחקיקה?

חיים כץ: זאת אומרת, אם אני אניח הצעת חוק, אתה באוצר תתמוך להחזיר את גיל הפרישה עד שהשכר יעודכן?

חיים כץ: הם יכולים להגיד שהם חוזרים בהם מההסכם, הם לא יכולים.

חיים כץ: יש חוק.

חיים כץ: הם יכולים להגיד מה שהם רוצים.

<קובי אמסלם: אדוני, כל מה שאני אומר הוא שמרחב התמרון שלנו הוא אפסי.

<קובי אמסלם: ושים לב לשיטה – אני לא יכול לומר לצה"ל אני מפעיל אצלכם את ההסכם, ולהגיד לשב"כ והמוסד אני לא מפעיל כי אז אני אחשב כמפר הסכמים כלפיהם.

<קובי אמסלם: אני לא רוצה להיות בסיפור הזה.

חיים כץ: אבל הם יכולים לפנות לבית הדין לעבודה.

<קובי אמסלם: לא משנה.

חיים כץ: כן משנה.

חיים כץ: הם לא יכולים ללכת לשום מקום.

חיים כץ: אתה יודע מה הם?

חיים כץ: הם עושקי העם.

חיים כץ: הם הפנסיות הכי גבוהות, הם גומרים את התקציב.

חיים כץ: הם לא יודעים לייצג את עצמם.

חיים כץ: שמע מה אני אומר לך.

חיים כץ: שמעתי אותם מייצגים את עצמם – בושה וחרפה.

חיים כץ: הם עושקי העם.

חיים כץ: הצבא עושק את העם.

חיים כץ: כולם שם מיליונרים.

חיים כץ: כולם נוסעים ב"פורשה".

חיים כץ: כולם.

חיים כץ: והם גם מקבלים נופש.

חיים כץ: רחמנא ליצלן, הם מקבלים גם נופש.

חיים כץ: רחמנא ליצלן.

חיים כץ: אבל אין להם זכות דיבור, תקשיב למה שאתה עושה.

חיים כץ: אני משתגע.

חיים כץ: גילוי נאות, אני בא מוועד עובדים.

חיים כץ: לא יכול כזה דבר.

חיים כץ: שהם לא מקבלים הסכם שכר בגלל שמישהו אחר אולי – או בטוח – ייהנה מהסכם השכר הזה.

אורנה ברביבאי: האחר מקבל הסכם שכר במקביל.

חיים כץ: כן.

<קובי אמסלם: אני יכול לחדד את הנקודה קצת?

<קובי אמסלם: אפשר?

חיים כץ: לא.

<נעה בן-שבת: גם להם נערך במקביל הסכם שכר?

חיים כץ: בטח.

חיים כץ: כן.

<קובי אמסלם: אני אסביר.

<קובי אמסלם: לא, לא.

חיים כץ: למה, לשב"כ ולמוסד אין הסכם שכר?

<קובי אמסלם: יש להם הסכם שכר.

חיים כץ: יש להם הסכם שכר.

חיים כץ: לגמלאים אין.

<נעה בן-שבת: אבל ההעלאה – נעשתה - - -

חיים כץ: הוא מסתכל על הגמלאים.

חיים כץ: הגמלאים של השב"כ והמוסד צמודים לפעילים של הצבא.

חיים כץ: הוא ייתן לפעילים של הצבא תוספת, הגמלה של השב"כ והמוסד תעלה by definition.

חיים כץ: ואז הוא אומר אני לא נותן לצבא.

חיים כץ: ואנחנו יצרנו סרדינים, כי נתנו להם את העלאת גיל הפרישה.

<נעה בן-שבת: אבל ההסכם שלכם מתייחס רק לגמלאים של השב"כ והמוסד, או בכלל להצמדה לשב"כ והמוסד?

<קובי אמסלם: לא, הוא מתייחס.

<קובי אמסלם: הוא עובר את כל הקשת.

<קובי אמסלם: מה שאמרנו שנעשה, קשת של החלטות כדי להתגבר נקודתית, רק לצורך ההסכם הזה, על ההצמדות גם לשכר וגם לגמלאות.

<קובי אמסלם: רק לצורך ההסכם הזה, ורק לאירוע הזה.

<קובי אמסלם: אמרנו שנקבל קשת של החלטות, וקבענו בהסכם שזה יהיה עד סוף - - -

חיים כץ: אנחנו יכולים ללכת כוועדה לבג"ץ?

<נעה בן-שבת: כחבר כנסת אתה יכול.

חיים כץ: לטעון על אי-כשירות ההסכם הזה?

<נעה בן-שבת: ההסכם הזה?

חיים כץ: כן, של הצבא.

חיים כץ: שהם מתנים - - -

<קובי אמסלם: זה לא הם, זה אנחנו.

חיים כץ: כן, אתם.

חיים כץ: הם לא מתנים.

חיים כץ: הם זה אתם.

חיים כץ: אתם עושים התניות של גוף שלישי - - -

<קובי אמסלם: כן, אבל מה האלטרנטיבה?

<קובי אמסלם: השאלה מה האלטרנטיבה?

חיים כץ: שהם לא יקבלו בחיים.

<קובי אמסלם: לא, זה לא מה שאמרנו.

חיים כץ: מה אמרתם?

<קובי אמסלם: אמרנו שהסוף - - -

חיים כץ: מה זה הסוף?

יעקב מרגי: ב-2018 יגיעו להבנות, להסכמות.

יעקב מרגי: הממשלה תתכנס והם יקבלו את כל ההתוויות שהם רוצים להתוות.

שולי מועלם-רפאלי: לא, מתי תעשו את ההפרדה הזאת, קובי, בין הגמלאים של השב"כ והמוסד לבין הגמלאים של הצבא?

חיים כץ: הנה, יש לנו פתרון.

חיים כץ: מה זה הסוף?

חיים כץ: יש לסוף תאריך?

<קובי אמסלם: כן.

חיים כץ: מתי?

<קובי אמסלם: המנגנון שקבוע בהסכם הוא שעד סוף יולי - - -

חיים כץ: הזה?

<קובי אמסלם: כן.

<קובי אמסלם: עד סוף יולי אנחנו אמורים לסיים - -

חיים כץ: תקבעי פגישה ל-1 לאוגוסט.

<קובי אמסלם: - - את התהליך של ההעברה בהחלטות בממשלה.

יעקב מרגי: עם הממשלה או אצלכם?

<קובי אמסלם: עם הממשלה.

חיים כץ: אם זה לא מסתיים?

<קובי אמסלם: בוא נדבר ב-1 באוגוסט.

<קובי אמסלם: אני לא נביא.

<קובי אמסלם: מה זה אם לא?

חיים כץ: נו, באמת.

שולי מועלם-רפאלי: בהסכם עצמו יש איזה מנגנון במידה וזה לא מסתיים עד סוף יולי?

שולי מועלם-רפאלי: בהסכם עצמו יש משהו?

חיים כץ: מה אומר ההסכם אם הוא לא מסתיים עד סוף יולי?

<קובי אמסלם: שהצבא יהיה רשאי להעלות לדיון את התאמת גיל הפרישה למודל השכר.

חיים כץ: מה זה רשאי?

חיים כץ: זה עבר בחוק.

יעקב מרגי: מה זה הוא רשאי?

יעקב מרגי: הוא יכול לקיים דיונים כמה שהוא רוצה בלי אישור שלך.

יעקב מרגי: איפה?

<קובי אמסלם: בהסכם.

חיים כץ: עם מי הוא יכול להעלות לדיון?

<קובי אמסלם: אתנו.

חיים כץ: אבל יש חוק.

חיים כץ: אתם כבר לא במשחק.

חיים כץ: אתם לא במשחק והם לא במשחק.

<קובי אמסלם: אם אנחנו לא במשחק, אז יותר קל.

חיים כץ: הוא יכול לעלות אתך לדיונים כל הזמן.

חיים כץ: ברגע שיש הצעת חוק, זה יחוקק, אתם כבר לא במשחק.

חיים כץ: אתה יכול לעלות אתם לדיונים, והם יכולים לעלות אתכם לדיונים.

חיים כץ: שניכם ביחד יכולים לעלות לדיונים.

חיים כץ: בשביל לשנות את החוק, אתם צריכים להגיש הצעת חוק חדשה, להביא אותה לפה, ופה צריכים לדון בה ולשנות את החוק.

<קובי אמסלם: קודם היא צריכה לעבור ועדת שרים לחקיקה.

חיים כץ: כן, נגיד שעברה.

שולי מועלם-רפאלי: בזכות התמיכה שלכם היא הרי תעבור.

חיים כץ: ואז היא צריכה לעבור אותי.

חיים כץ: אז כבר היא צריכה לעבור אותי.

<קובי אמסלם: עכשיו אתה שואל אותי שאלה שאתה לא חייב לרשום אותה בפרוטוקול - - -

חיים כץ: אין כזה דבר.

<קובי אמסלם: זה רק לצורך תשומת הלב.

חיים כץ: תחשוב איך אתה רוצה – הכול נרשם בפרוטוקול.

<קובי אמסלם: מה יותר קל – להעביר הצעת חוק לשינוי גיל הפרישה, או לאשר את ההסכמים, או לא לאשר אותם?

חיים כץ: אתה מבין מה שאתה אומר?

חיים כץ: את מבינה מה שהוא אומר?

אורנה ברביבאי: לגמרי, יום-יום, שעה-שעה.

חיים כץ: שאתם בצבא לא תקבלו שקל אחד תוספת.

אורנה ברביבאי: זאת הטענה.

<קובי אמסלם: איך הגענו למסקנה הזאת?

אורנה ברביבאי: עובדה.

חיים כץ: עד ה-1 לאוגוסט, הממשלה לא תחליט.

חיים כץ: הנה, אני מודיע לך.

חיים כץ: הממשלה, עד ה-1 באוגוסט, לא תחליט.

חיים כץ: הם לא החליטו, אתם תחזרו אליהם ותגידו הממשלה, או לא תחזרו – זה לא משנה.

חיים כץ: באוגוסט אתם יוצאים לחופש, אתם נחים.

חיים כץ: גם אנחנו יוצאים לחופש.

<קובי אמסלם: זה לפרוטוקול?

חיים כץ: כן, הכול בפרוטוקול.

חיים כץ: מה שאנחנו רואים פה היום, ומה שחשוב שהצבא יבין, שהם כלי משחק שלכם מול גופים אחרים שלא קשורים לצבא.

חיים כץ: ואתם פוגעים בהם סתם.

חיים כץ: סתם, בגלל שהם – אני לא רוצה להגיד לך מילה לא יפה.

חיים כץ: לא יכול להיות שפקידי האוצר ישלטו בצה"ל.

<קובי אמסלם: לא, אני אמרתי - - -

חיים כץ: לא יכול להיות שפקידי האוצר ישלטו בצה"ל.

<קובי אמסלם: למען הסדר הטוב, אמרתי שההסכמים האלו נחתמו בין משרד האוצר לבין צה"ל בחסות שר האוצר וסגן שר האוצר הקודמים.

חיים כץ: אבל.

חיים כץ: יש אבל.

חיים כץ: הם לא ייושמו.

חיים כץ: יש לי שאלה אליך, אנחנו חתמנו עכשיו על הסכם ויתור של 1% אחד.

חיים כץ: ויתרנו על 1% אחד.

חיים כץ: החרגנו את הצבא.

חיים כץ: ב-1 ביולי הצבא יקבל תוספת של 1%?

<קובי אמסלם: לא.

<קריאה: למה לא?

<קובי אמסלם: כי ההסכמים בממשלה - - -

חיים כץ: הם צמודים למגזר הציבורי?

<קובי אמסלם: כן.

חיים כץ: החרגנו אותם.

חיים כץ: אמרנו מאחר והצבא לא - - -

<קובי אמסלם: מה שהחרגת בחוק, זה רק את ההגנות, את ההטבות.

חיים כץ: לא.

<קובי אמסלם: כן.

חיים כץ: החרגתי אותם – אז אני אתקן, אני אחריג אותם מהכול.

<נעה בן-שבת: לא, הם הוחרגו מהכול, אבל - - -

חיים כץ: הם הוחרגו מהכול.

<נעה בן-שבת: אם אני מבינה מה שאתה אומר, אתה אומר בגלל שחל הסכם מעבר לחוק שחל על - - -

חיים כץ: אבל החוק יותר חזק מההסכם.

<נעה בן-שבת: אבל הם אומרים כיוון שיש לנו שתי מערכות, גם של חוק וגם של הסכם קיבוצי, וההסכם הקיבוצי דחה את הכניסה לתוקף של ההטבות האלה - -

חיים כץ: אז אין הטבות.

<נעה בן-שבת: - - אז אין הטבות, ולכן הצבא לא יקבל העלאה של 1%.

<נעה בן-שבת: מה שנותר, הצבא ממילא לא מקבל את אותה העלאה, גם אם לא דוחים לו באופן מפורש.

<נעה בן-שבת: אבל מה שהוא לא מקבל, זה את הדחייה - - -

יעקב מרגי: אז למה צריך תיקון חקיקה בכלל על ה-1%?

חיים כץ: אתה יודע מה אומרת נעה?

חיים כץ: שעכשיו בחקיקה הזאת, לכאורה "דפקנו" את הצבא.

<קובי אמסלם: בהפרדה, בפיצול של הסעיף.

חיים כץ: למה "דפקנו" את הצבא?

חיים כץ: אם, חלילה, מישהו ייהפך לנכה, הוא יקבל את הנכות שלו לפי השכר הנמוך, ולא לפי השכר הגבוה, שם יש שכר תיאורטי.

חיים כץ: אז "דפקנו", אותם.

חיים כץ: הוא עוד אומר אתם בוועדה עוד "דפקתם" את הצבא.

<קובי אמסלם: לכן באנו מהר - - -

חיים כץ: בין כה וכה - - -

<קובי אמסלם: לכן אמרנו שאנחנו חייבים לתקן את הלקונה הזאת לפני שנגיע ל-1 באוגוסט.

חיים כץ: מה הוא אומר?

חיים כץ: אנחנו בין כה וכה לא מתכוננים - - -

יעקב מרגי: אם חשבת שיש לך שוט ביד, תשכח מזה.

יעקב מרגי: אין לך שוט.

יעקב מרגי: במילים שלנו, של ועד העובדים, הוא אומר לך אין לך שוט.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: הוא אומר הצבא – אני פוחד להתבטא, אני - - -

<קובי אמסלם: בוא נשים את הדברים על השולחן.

<קובי אמסלם: הסוגיה הזו של ההסכמים - - -

חיים כץ: תעצור רגע.

<קובי אמסלם: שנייה.

<קובי אמסלם: חצי משפט.

חיים כץ: לא, תעצור, קובי.

חיים כץ: אורנה, את ראש אכ"א.

חיים כץ: אין לך את העוצמות של פקיד ממשלתי.

חיים כץ: יש לך תפקיד מכובד, האלופה הראשונה בצה"ל.

חיים כץ: היסטוריה.

חיים כץ: מה יש לך להגיד?

חיים כץ: אני שומע את מה שנאמר פה, ואני נחרד.

אורנה ברביבאי: אני אשמח להתייחס.

חיים כץ: על הגוף שאת נמצאת בו, על ההשתלחות בגוף הזה.

חיים כץ: על התרומה שלכם לביטחון מדינת ישראל, שלפחות לגבי, לא מוטלת בספק.

חיים כץ: לפחות לגבי, לא מוטלת בספק.

אורנה ברביבאי: התחלת, חיים, ברמה האישית, ואני אענה לך ברמה האישית שאני מרגישה זכות גדולה לייצג את הצבא, מתוך ההכרה וההבנה שרבבות משרתים עושים יום-יום – גם עכשיו – את כל מה שהם נדרשים כדי להגן על ביטחון המדינה.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שיש פה שימוש ציני ומביך באופן שבו הדברים מוצגים.

אורנה ברביבאי: צה"ל יצא למודל הקבע לפני שנתיים וחצי.

אורנה ברביבאי: ירדו יחדיו – ההסכם הזה, עם שני החלקים: אחד, צה"ל יבגר ויעלה את גיל הפרישה לגיל 50 בממוצע, במודל מתגלגל, מדורג.

אורנה ברביבאי: ושתיים, כדי לבגר את גיל המשרתים, אנחנו צריכים לייצר מנגנון, הסדר שכר שמאפשר לנו incentive להשאיר את האנשים לאורך זמן בצורה מדורגת, כשקבענו דיפרנציאליות בין המערך הלוחם, למערך תומך הלחימה, למערך הטכנולוגי.

אורנה ברביבאי: אני אראה פה את ההסכמים שאנחנו חתומים עליהם.

אורנה ברביבאי: הייתה התחייבות מפורשת בחוק ובפניך, חבר הכנסת.

אורנה ברביבאי: ההתייחסות הייתה מפורשת.

אורנה ברביבאי: צריך לאפשר את המנגנון התומך כדי לממש.

אורנה ברביבאי: מה קרה?

אורנה ברביבאי: אנחנו חיילים, כך אנחנו פועלים.

אורנה ברביבאי: הלכנו לצבא ובנינו מנגנון שמבגר משמעותית את גיל הפרישה, קבענו מסלולי שירות בהתאמה.

אורנה ברביבאי: אני היום, בפועל, לא מצליחה להפריש לוחמים בגיל שקבענו בחוק, משום שלא הסדרנו את התקנות משום שלא התקדמנו.

אורנה ברביבאי: במקביל, מגיע עניין ניתוק הגמלאים.

אורנה ברביבאי: יש גופי ביטחון אחרים שלא ניתקו את הגמלאים, הם צוינו פה בפניך.

אורנה ברביבאי: צה"ל שינה את שיטת ההצמדה.

אורנה ברביבאי: זה לא היה דבר פשוט.

אורנה ברביבאי: זה לא היה דבר פשוט משום שאנחנו - - -

חיים כץ: זה גם יהיה בבג"ץ.

אורנה ברביבאי: זה גם היה בבג"ץ.

חיים כץ: לא, זה גם יהיה בבג"ץ.

אורנה ברביבאי: גם יהיה, ואנחנו נעמוד למבחן.

אורנה ברביבאי: עמדנו מאחורי זה משום שמבחינה ערכית אנחנו רואים את עצמנו מחויבים לגמלאים לא פחות מלפעילים.

אורנה ברביבאי: אבל הבנו את המשמעות, שהמדינה הולכת לכיוון מסוים.

אורנה ברביבאי: כצבא במדינה דמוקרטית, הלכנו עם המדינה.

אורנה ברביבאי: אני הייתי צריכה לקבל סעיף בהסכם הגמלאים – ורציתי שאיציק כהן יהיה פה היום כדי להעיד מהמקום הכי אישי.

אורנה ברביבאי: היינו צריכים להביא סעיף שמיני ספציפי בהסכם הגמלאים שאומר אלה שפרשו עד 2011, זה אירוע אחד, ואנחנו מנתקים אותם.

אורנה ברביבאי: והיה עניין גדול מאוד לאוצר להבטיח את מימוש ההסכם הזה.

אורנה ברביבאי: ואלה שפורשים מ-2012 ואילך, צריך לראות שהם יקבלו מענה, לפחות בהלימה למה שנתנו עד 2011.

אורנה ברביבאי: התחייב בפני איציק כהן בזמנו, ואמר לי תחתמו על ההסכם.

אורנה ברביבאי: אני התחייבתי בשמו כלפי הרמטכ"ל ושר הביטחון, שהסעיף הזה יבוא לידי ביטוי בהמשך בדרך נפרדת.

אורנה ברביבאי: מה אתה אמרת לאוצר?

אורנה ברביבאי: אמרת להם תלכו, תגיעו אתם להסכמה על מודל שכר מותאם, ובהתאמה תראו איך אתם ממשים את זה.

אורנה ברביבאי: לא התקיימו דיונים.

אורנה ברביבאי: אפשר להגיד מה שרוצים.

אורנה ברביבאי: אפשר לצבוע את זה איך שרוצים.

אורנה ברביבאי: זחלנו – אין לי מילה אחרת – מול האוצר כדי לממש את ההסכמים.

יעקב מרגי: ועם הרגל על הגז.

אורנה ברביבאי: רגע.

אורנה ברביבאי: בסופו של דבר אנחנו עושים שתי פעולות: משנים את שיטת ההצמדה לגמלאים, בעוד גופי ביטחון אחרים לא, ובאים לממש את הסכם מודל הקבע.

אורנה ברביבאי: מה אומרים לי במודל הקבע – ולמה אני אומרת שזה ציני?

אורנה ברביבאי: כי זה ציני.

אורנה ברביבאי: זה ציני, וזה אפשרי רק כי בצבא זה אפשרי.

אורנה ברביבאי: במקום אחר לא הייתם מרשים לעצמכם לעשות את זה.

אורנה ברביבאי: מה אמרו לי?

אורנה ברביבאי: נשנה את הכותרת של הסעיף הזה.

אורנה ברביבאי: מעתה אמור מענה למודל הקבע, וניתן לך סעיף ספציפי שאומר שהחבר'ה מ-2012 ואילך יקבלו מענה.

אורנה ברביבאי: אבל בזה, לצורך העניין, תמו תביעותיך למודל הקבע.

אורנה ברביבאי: אמרתי רבותי, זה לא יעבוד.

אורנה ברביבאי: אני לא יכולה לבגר לגיל 50.

אורנה ברביבאי: אני צריכה דרגות באמצע – דרגה, לפחות לגבי נגדים.

אורנה ברביבאי: ברקע יש לי סיפור עם נגדים – תיכף אני אתן עליהם זום – בעיני, הלנת שכר באופן ברור וחד- משמעי, שבשום סקטור אחר לא הייתם מרשים לעצמכם לעשות את זה.

אורנה ברביבאי: ואני אומרת, הסעיף הזה בלבד – הוא לא מחזיק מודל קבע שלם.

אורנה ברביבאי: מתעקשת, ובהסכם כתוב שזה לא מבטא את כל מה שצריך למודל הקבע, ושעל זה יהיה משא ומתן בנפרד.

אורנה ברביבאי: מאחר ואני מרגישה חוסר נוחות עם ההסכם שלא ניתן למימוש, ומאחר ואני מחויבת להכניס סעיף – וקובי, בהוגנות שלו אומר זו לא הייתה יוזמה של הצבא – לניתוק שיטת ההצמדה של גופי ביטחון אחרים – אני לא בטוחה שהדבר הזה יתממש – אני מבקשת שלפחות נכניס סעיף שאם זה לא ימומש עד סוף יולי, שנוכל לבוא באיזושהי טענה.

אורנה ברביבאי: מקובל, נכנס הסעיף הזה.

אורנה ברביבאי: להגיד עכשיו בציניות יש לי זמן עד סוף יולי, כשבדרך ההסכמים לא ממומשים, אחרים לא מימשו את הסכם ניתוק הגמלאים, כפי שהמדינה הנחתה וציפתה מאתנו – אנחנו ביצענו את העניין.

אורנה ברביבאי: אחרים לא קיימו מודל קבע בהארכת גיל הפרישה, כשאנחנו משנים את פני המציאות בצבא.

אורנה ברביבאי: משנים את פני המציאות.

אורנה ברביבאי: מאריכים.

אורנה ברביבאי: תסתכלו מתי מתמנים היום מפקדים.

אורנה ברביבאי: מה גיל המג"ד הממוצע.

אורנה ברביבאי: מה הוא היה לפני 20 שנה, ומה הוא היום.

אורנה ברביבאי: מה גיל המח"ט הממוצע.

אורנה ברביבאי: מה גיל מפקד אוגדה ממוצע.

אורנה ברביבאי: תראו שבאופן הדרגתי אנחנו הולכים ומתכוונים לזה ברצינות, באופן הכי מחייב.

אורנה ברביבאי: לאחרונה זה הפך להיות ספורט לאומי לתקוף את משרתי הקבע.

חיים כץ: עוכרי ישראל.

אורנה ברביבאי: כשאתה אומר שאנחנו לא מיוצגים כהלכה, אתה יודע מה?

אורנה ברביבאי: אני מסכימה אתך.

אורנה ברביבאי: אני מסכימה אתך, וזה נובע מה-DNA של הצבא.

אורנה ברביבאי: מ-DNA ערכי שתופס בשירות שליחות, ולא מקום עבודה, וממקום שבו צבא לא ייצא מול הדרג המדיני ויגיד לו אתה לא בסדר.

אורנה ברביבאי: בטח לא בתקשורת, ובטח לא באופן הלא סימטרי שהתקשורת תוקפת את – והיא לא תוקפת סתם, כשאומרים לי אנחנו קיבלנו את הנתון הזה מהאוצר.

אורנה ברביבאי: אני לא נכנסת אתך להסכמים, אבל נאמר מפורשות בהסכם של מודל הקבע, עד 2014 לא תהיה שום טענה כלפי הצבא, ולא נעסוק בנושא השכר.

אורנה ברביבאי: זה הפריע למישהו באוצר לבוא בהצעת המחליטים האחרונה ולהגיד בואו נפגע בתנאי הפנסיה של המשרתים?

אורנה ברביבאי: אז אתה אומר לי זה אגף אחר באוצר.

אורנה ברביבאי: מה זאת אומרת אגף אחר באוצר?

אורנה ברביבאי: אני מסתכלת מול האוצר.

אורנה ברביבאי: האגף שמולו ישבתי, מולך, ואתה אמרת לי אנחנו נעשה את הכול כדי לממש את זה.

אורנה ברביבאי: ואמרת לי – כדי לבגר את גיל הפרישה.

אורנה ברביבאי: באגף אחר נאמר לי בואו נעשה שינוי - - -

יצחק כהן: שלום לכולם.

אורנה ברביבאי: שלום איציק, אני מאוד שמחה לראות אותך.

חיים כץ: כבוד הרב איציק כהן.

אורנה ברביבאי: אני מאוד שמחה לראות אותך.

אורנה ברביבאי: יאשר חבר הכנסת כהן אם זאת לא הייתה המתכונת.

אורנה ברביבאי: אז עכשיו עם מה יצאנו?

אורנה ברביבאי: יצאנו עם סעיף אחד מהסכם הגמלאים, ששונתה לו כותרת, הפך להיות מענה למודל הקבע, שלא לזה התכוונו.

אורנה ברביבאי: שבי בשקט ותמתיני עד שנעשה את כל שיטת ההצמדות והתיקון של גופי הביטחון האחרים שלא ניתקו את הגמלאים מהם.

אורנה ברביבאי: תהיי צמודה לגופי הביטחון האחרים, זאת אומרת, הם יהיו צמודים אליך.

אורנה ברביבאי: במקביל, נחתמים הסכמים.

אורנה ברביבאי: אני יודעת להגיד, ואם תכריחו אותי אני אביא את ההסכמים שנחתמו עם גופי ביטחון אחרים.

אורנה ברביבאי: זאת אומרת משרת הקבע הפך להיות אחרון בשרשרת המזון.

אורנה ברביבאי: למה כולם היו צמודים לצבא?

אורנה ברביבאי: כי בתפיסה נאמר המשרת, כמשרת בצבא, גוף מסכן חיים, יהיה בהיררכיה מעל אחרים.

אורנה ברביבאי: קצת יותר.

אורנה ברביבאי: התבטאו בעבר בכירי המשק בעניין הזה.

אורנה ברביבאי: אני יכולה להביא ציטוטים של ראשי הממשלה לדורותיהם, כולל ראש הממשלה הנוכחי, שהצבא הוא קצת יותר.

אורנה ברביבאי: נוצר מצב מגוחך, חבר הכנסת כץ, האבסורד הוא כזה שהשוטר מקבל שכר כשהמשרת לא.

אורנה ברביבאי: הגמלאים של השב"כ והמוסד צמודים אליהם, בעוד הפעילים של צה"ל לא.

אורנה ברביבאי: כל הסידור הזה הוא סידור ציני, שהתכלית שלו היא לא לתת מענה.

אורנה ברביבאי: אני חייבת לומר מילה על הנגדים.

אורנה ברביבאי: אנחנו, צבא הגנה לישראל – הנה, האוצר פה, שיגידו אם הם חושבים אחרת –חשבנו שנכון לשנות את שיטת השכר של הנגדים, ולא לשלם להם על-פי השכלה.

אורנה ברביבאי: אמרנו נגדים צריכים לקבל בפרקטיקה יישומית של מקצוע.

אורנה ברביבאי: נקבע דירוגים מקצועיים, נוריד בגין התואר את השכר לנגדים, וניתן להם מענה מותאם.

אורנה ברביבאי: אנחנו כצבא באנו לאוצר ואמרנו אנחנו רוצים בבקשה להסית מפה לשם מקורות של היקף ההוצאה על כוח אדם בצבא, מערכת הביטחון.

אורנה ברביבאי: תאשרו לנו את הסכם הנגדים, ואנחנו רוצים לעשות את הסבסוד כך שהכסף הזה ישרת את החבר'ה המקצועיים.

אורנה ברביבאי: אישרו לנו.

אורנה ברביבאי: לקחנו מהנגדים.

אורנה ברביבאי: כמה שנים אני כבר מלינה שכר לנגדים?

<חוסיין חוסייסי: מ-2007.

אורנה ברביבאי: מ-2007.

אורנה ברביבאי: אין דבר כזה.

אורנה ברביבאי: מ-2007 אני מלינה שכר לנגדים.

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת אם אתם יודעים את הנתונים, מחצית מהצבא זה קבע ראשוני.

אורנה ברביבאי: מחצית מהצבא הם נגדים.

אורנה ברביבאי: אני לא רוצה להגיד מספרים פה, אבל מתוך כל הקבע הראשוני, מחציתם מקבלים השלמת הכנסה.

אורנה ברביבאי: אני משלמת השלמת הכנסה.

אורנה ברביבאי: זה אומר שאחד מכל ארבעה אנשים – אתם יכולים לצטט אותי, לבדוק אותי.

אורנה ברביבאי: היום השקיפות נתונה לאוצר.

אורנה ברביבאי: הייתה טענה שהצבא עוסק בענייני השכר מתוך היעדר שקיפות.

אורנה ברביבאי: אין נתון בצבא בנושא השכר שלא שקוף בעיני כל גורם מוסמך באוצר.

חיים כץ: סגן בשנת קבע, מה המשכורות שלו?

אורנה ברביבאי: שכר מינימום, אני משלימה לקצין עורפי.

אורנה ברביבאי: לנגד עורפי אני משלימה לשכר מינימום.

אורנה ברביבאי: צה"ל משלים.

חיים כץ: ל-4,300 שקל?

אורנה ברביבאי: לכמה חוסיין?

אורנה ברביבאי: לשכר המינימום הנהוג במשק.

חיים כץ: 4,300 שקל.

חיים כץ: משלימים לקצין.

<נעה בן-שבת: לנגד.

אורנה ברביבאי: גם קצין וגם נגד.

חיים כץ: קצין סג"מ, לשנה הראשונה בקבע.

אורנה ברביבאי: גם קצין וגם נגד.

אורנה ברביבאי: מה שאני מנסה לומר עכשיו, הצבא הוא לא בעבור הצבא.

אורנה ברביבאי: הצבא נועד בתכלית לשרת את המדינה.

אורנה ברביבאי: לנו יש עניין – לכולנו צריך להיות עניין, לובשי מדים ואזרחים – להבטיח שאנחנו מצליחים לשמור בצבא את האנשים הטובים ביותר.

אורנה ברביבאי: יש תכניות למדינה להעביר את צה"ל דרומה, להבטיח שאנחנו מעבירים את הכי טובים, משמרים אותם אתנו.

אורנה ברביבאי: על בסיס מה?

אורנה ברביבאי: על בסיס זה שאני עומדת מול קצין או נגד צעיר ואני אומרת לו אני מצטערת, אני משלימה לך הכנסה?

אורנה ברביבאי: אחד מכל ארבעה בצבא?

אורנה ברביבאי: עכשיו הייתה טענה – הבכירים של הצבא מקבלים יותר.

אורנה ברביבאי: ובאופן מרושע, להציג את הנתונים בצורה כזאת שלפני 94',לפני שאנחנו, צה"ל, פיצל במודל במנגנון את אופן המעבר ממסלול אחד למסלול שני.

אורנה ברביבאי: יש לנו שער מובנה בגיל 28.

אורנה ברביבאי: אנחנו נותנים בגיל 28 מעבר לקבע מובהק, שאחר כך יכול להביא אותו לפנסיה רק לחלק מהאוכלוסייה.

אורנה ברביבאי: 56% מהמשרתים בצבא הם בקבע ראשוני.

אורנה ברביבאי: 56%.

אורנה ברביבאי: זה אומר שהם אותם חבר'ה שמקבלים פחות מאחרים.

אורנה ברביבאי: ואני אומרת יותר מזה, 56% גם מקבלים פנסיה צוברת.

אורנה ברביבאי: החל מ-2004 שינינו את מודל הפנסיה, אנחנו נותנים פנסיה צוברת.

אורנה ברביבאי: כשמדברים על הפנסיה של משרתי הקבע, ממילא כולם מגיעים לפנסיה צוברת.

אורנה ברביבאי: ממילא.

אורנה ברביבאי: אז אפשר להציג איזה נתונים שרוצים.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהציניות הזאת לגבי אלה שמשרתים – דיברו על בכירים.

אורנה ברביבאי: מתוך המשרתים, חבר הכנסת כץ, היקף הבכירים בצה"ל – אל"מים ומעלה – הוא 1.4%.

חיים כץ: אחוז.

אורנה ברביבאי: אחוז.

אורנה ברביבאי: אתם רשאים לבדוק אותי בכל חתך, בכל פרמטר – תלחצו על כפתור אצלכם באוצר.

חיים כץ: 1.4%.

אורנה ברביבאי: 1.4%.

אורנה ברביבאי: יש סקטורים, ואתה מכיר אותם היטב, שכאשר הם מתחילים בשירות או במקום עבודה, אז הם יכולים להתפתח, ובשכר הם עולים ומתפתחים עד הקצה.

אורנה ברביבאי: זה לא משנה כמה דרגות יש לו על הכתף, כן או לא.

אורנה ברביבאי: מוקנית לו הזכות לעלות בשכר.

אורנה ברביבאי: אני לא מגיעה לזה בכלל, כי אני משחררת אותו בגיל 28.

אורנה ברביבאי: את זה שנשאר, השארתי אותו.

אורנה ברביבאי: ביגרנו עד גיל 50 בממוצע בחוק, בהסכם - - -

חיים כץ: כמה את משחררת בגיל 37 בשביל לא להכניס אותם לפנסיה?

אורנה ברביבאי: אני אומרת לך, 56% - - -

חיים כץ: לא, לא, בגיל 37.

אורנה ברביבאי: 56% הם בראשוני.

אורנה ברביבאי: בא הרמטכ"ל ואמר, לנוכח אילוצי התקציב הקיימים – וזאת החלטה של רמטכ"ל, וזו הייתה החלטה כואבת, היא סוכמה.

אורנה ברביבאי: תאמינו לי, לא היה פשוט בפורום מטכ"ל.

אורנה ברביבאי: לנוכח היקף ההוצאה אני מבקש לפטר 4,000 אנשי קבע.

אורנה ברביבאי: אני עוסקת בימים האלה – ומי שרוצה, אני יכולה לשלוח לו את הערעורים של משרתי הקבע, שאין להם ועד עובדים, שאין להם ייצוג - - -

חיים כץ: הם לא יכולים ללכת לבית משפט.

אורנה ברביבאי: יש טריבונל, שזו הערכה - - -

חיים כץ: יצרנו פה טריבונל.

אורנה ברביבאי: נכון.

אורנה ברביבאי: אבל - - -

<קובי אמסלם: לפני זה היה בג"ץ, זה לא - - -

חיים כץ: בג"ץ זרק אותם.

אורנה ברביבאי: אפשר.

אורנה ברביבאי: אגב, אתה יודע, הצעת המחליטים הייתה לפגוע בפנסיה.

אורנה ברביבאי: שאלו אותי גופי הביטחון האחרים, תגידי, לא עומדים אצלך בתור אנשים שרוצים לפרוש?

אורנה ברביבאי: אמרתי לא.

אורנה ברביבאי: אמרו לי איך יכול להיות?

אורנה ברביבאי: אצלנו כן.

אורנה ברביבאי: אמרתי, כי בצבא המשרתים סומכים על המפקדים שלהם.

אורנה ברביבאי: זאת תפיסת העולם שלהם.

אורנה ברביבאי: גם אם הוא מקבל פחות, גם אם הלנתי לו את השכר, הוא סומך על המפקד שלו.

אורנה ברביבאי: אי-אפשר לעשות מזה אידיאולוגיה.

אורנה ברביבאי: זה הולך ונעשה.

אורנה ברביבאי: אני אומרת לכם, אני מרגישה מבוכה גדולה כלפי אוכלוסיות שלמות בצבא – אחת היא הקבע הראשוני, שמקבלים שכר מגוחך - -

חיים כץ: איזה גילאים את מפטרת עכשיו?

אורנה ברביבאי: - - וההחלטה של הרמטכ"ל לפטר 4,000 אנשי קבע.

חיים כץ: באיזה גיל?

אורנה ברביבאי: אני יכולה על-פי חוק לפטר עד גיל 40.

אורנה ברביבאי: עד גיל 40 ללא פנסיה.

אורנה ברביבאי: אין לזה אח ורע במדינה.

אורנה ברביבאי: אין לזה אח ורע.

<קובי אמסלם: זה לא נכון.

אורנה ברביבאי: אל תגיד לי זה לא נכון.

<קובי אמסלם: זה לא נכון.

אורנה ברביבאי: אל תגיד לי לא נכון.

<קובי אמסלם: היום יש הקפאת זכויות.

<קובי אמסלם: אחרי שהוא צבר עשר שנים בתקציבית, הוא עושה הקפאת זכויות.

חיים כץ: אבל מתי הוא יקבל אותה?

<חוסיין חוסייסי: הוא גם מוותר על המענק.

<קובי אמסלם: ברגע שהוא מפוטר, הוא מקבל מיד.

<חוסיין חוסייסי: לא נכון.

חיים כץ: סלח לי, שנייה.

אורנה ברביבאי: הוא ראש ענף שכר וגמלאות, הוא נותן לך נתון מדויק.

<קובי אמסלם: אז תתקנו אותי.

חיים כץ: שנייה.

חיים כץ: אני פוטרתי בגיל 40, וצברתי 20 שנה, זאת אומרת, מגיע לי 40% פנסיה.

חיים כץ: מתי אני מקבל אותה – מיד כשפוטרתי, או בגיל 67?

<חוסיין חוסייסי: 67.

<חוסיין חוסייסי: אם אתה עושה הקפאת זכויות, אם אתה מוותר על כל מה שאתה אמור לקבל.

חיים כץ: אם אני עושה הקפאת זכויות.

<חוסיין חוסייסי: כן, ב-67.

<חוסיין חוסייסי: אתה מוותר על המענק.

חיים כץ: ואם הוצאת אותי בגיל - - -

<קובי אמסלם: לא, פיטורים.

חיים כץ: קובי, אני רוצה ללמוד.

<חוסיין חוסייסי: כן, קובי.

<חוסיין חוסייסי: כן.

חיים כץ: ואם הוצאת אותי בגיל 42 לפנסיה, מתי אני מקבל את זה?

<חוסיין חוסייסי: ביום הפרישה.

חיים כץ: מיד.

<קובי אמסלם: למה אתה חושב שזה אחרת בכל שירות המדינה?

אורנה ברביבאי: אתה מפטר הרבה אנשים?

חיים כץ: הצבא לא מקבל שעות נוספות.

חיים כץ: בשירות המדינה - - -

אורנה ברביבאי: אתה מפטר הרבה אנשים?

אורנה ברביבאי: פיטורים של 4,000 איש - - -

חיים כץ: סלח לי, יש לי אליך שאלה, כמה אנשים נהרגו בשירות המדינה?

חיים כץ: כמה אנשים נמצאים בשבת בלילה, שמודיעים להם אתה לא יוצא שבת הביתה?

חיים כץ: אתה לא יוצא.

חיים כץ: לכמה אנשים בשירות המדינה אתה יכול לבוא ולהגיד לפקיד אתה נשאר במשרד עד יום ראשון בבוקר?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: ככה, אני לא רוצה להודיע לך למה.

חיים כץ: תשמע, יש לי אירוע משפחתי.

חיים כץ: אתה לא הולך.

חיים כץ: תעשה מה שאתה חושב, אבל אתה לא הולך.

חיים כץ: אם אתה הולך, אתה מפר פקודה.

חיים כץ: מה אתה משווה?

חיים כץ: אתה יכול ללכת לבית דין לעבודה כשפגעו בך.

חיים כץ: הוא לא יכול ללכת.

יעקב מרגי: בוחבוט מפטר 100 עובדים, הוא סוגר את הצפון.

יעקב מרגי: היא מדברת על 4,000, אף אחד לא מניד עפעף.

אורנה ברביבאי: ואחרי 20 שנות שירות.

אורנה ברביבאי: אין דבר כזה.

חיים כץ: אתה לא בצבא.

חיים כץ: אני לא בצבא.

חיים כץ: הם בצבא.

חיים כץ: הם ויתרו על החופש שלהם.

חיים כץ: הם לא עובדים, הם משרתים.

<קובי אמסלם: אני אתייחס בצורה - - -

חיים כץ: כמה שווה המילה משרת?

חיים כץ: כמה שווה אובדן התנאים?

חיים כץ: אין לזה פיצוי?

חיים כץ: אין לזה כלום?

חיים כץ: אתה לוקח בן-אדם בן 40 – שמע, יש אחד בן 37 שפיטרת אותו.

חיים כץ: אולי אתה מכיר אותו, אולי אתה לא מכיר אותו.

חיים כץ: הוא היה סגן אלוף.

חיים כץ: פיטרו אותו, והוא לא מקבל פנסיה.

חיים כץ: רק הטלפונים והמכתבים שהוא שולח לי – אם אתה רוצה, אני אביא לך אותם.

אורנה ברביבאי: אני יכולה לשלוח לך אינסוף תלונות.

חיים כץ: הוא הלך לבית המשפט ובג"ץ הטיס אותו.

חיים כץ: הוא הפך להיות מחלק עיתונים.

חיים כץ: גם סימנו אותו.

חיים כץ: אני לא יודע מה קורה שם.

חיים כץ: עזוב את המשפחה שלו.

חיים כץ: יש שם טרגדיה, חבל לך על הזמן.

חיים כץ: אז אתה לוקח בן-אדם בן 40 בשוק לא קל, שהוא צבר זכויות פנסיוניות, והוא היה בתקציבית, ואתה אומר לו לא תקבל.

חיים כץ: אם אתה אומר את זה במקום של ועד עובדים והוא יכול להתגונן, זה בסדר.

חיים כץ: הוא לא יכול להתגונן.

חיים כץ: מנעת ממנו את הזכות להתגונן.

חיים כץ: הזכות הזאת ללכת לבית משפט, לא שווה כסף?

חיים כץ: הזכות להתגונן, לא שווה כסף?

חיים כץ: אני לא מבין את זה.

חיים כץ: אני אומר לך, אני לא מבין את זה.

חיים כץ: זה מן סוג של עבדות.

חיים כץ: הוא הולך לשם מרצונו.

חיים כץ: אף אחד לא כופה עליו להיות בקבע.

חיים כץ: הוא יכול להשתחרר.

חיים כץ: אם הוא מחליט שהוא הולך לקורס קצינים, הוא אומר אני תורם שנה עבור קורס קצינים, בסדר.

חיים כץ: מקבל שכר נמוך – נמוך – בסדר.

חיים כץ: אבל אם הוא מחליט שהוא הולך לצבא, ואתה אומר הוא הולך לצבא, אתה צריך להבין – חייב להבין – שאתה לא יכול לירות לו בראש בגיל 40, כשהוא לא יכול לעשות כלום ואין לו הגנה.

חיים כץ: איציק לא היה פה.

חיים כץ: דיברו עליך שאתה הגעת איתם – ואמרת סמכו עלי.

יצחק כהן: כן, חתמנו.

יצחק כהן: חתמנו.

חיים כץ: זה לא מבוצע.

יצחק כהן: חתמנו.

יצחק כהן: קובי חתם.

יצחק כהן: אורנה חתמה.

יצחק כהן: אגף תקציבים חתמו.

יצחק כהן: לא חתמנו לפני שהבאנו את ראש ממשלה באמצעות לוקר אלינו לדיון, ואמרנו לו שזה המסלול, וקיבלנו אישור ממנו.

יצחק כהן: כי קובי מנע את זה בצורה כזאת שצריך החלטת ממשלה ושינוי חקיקה.

יצחק כהן: כל זה עבר מסלול דרך המלך, חיים.

יצחק כהן: אל תחשוב שעשינו משהו - - -

חיים כץ: לא, אני יודע.

יצחק כהן: על השולחן הכול.

יצחק כהן: לא חתמנו - - -

חיים כץ: מה שלא בסדר במה שעשיתם, החתמתם התניה - - -

יצחק כהן: תקשיב, ההתניה הזאת – אני מסביר לך – לא חתמנו עליה לפני שראש הממשלה – שאמור לבצע את זה – שלח את לוקר לדיון אצלנו, ועל דעתו עשינו את זה.

חיים כץ: אבל אתה לא יכול לחתום עם קובי ועם אורנה שאני לא אלך ביום שבת לבית הכנסת.

חיים כץ: אתה כפית עליו צד שלישי.

יצחק כהן: לא כפיתי צד שלישי.

חיים כץ: לא מקובל על השב"כ והמוסד.

<קובי אמסלם: אני ניסיתי להסביר.

אורנה ברביבאי: והם מתנגדים בתוקף.

חיים כץ: אני יודע, ואני עוזר להם.

חיים כץ: אני היום עזרתי להם.

אורנה ברביבאי: עוזר להם ופוגע בי.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: אני - - -

יצחק כהן: סליחה, זה נהנה וזה לא חסר.

יצחק כהן: לא צריך לפגוע בה.

יצחק כהן: הם צריכים גם לקבל.

יצחק כהן: צריכים לתת להם, אבל לא על חשבונם.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: מה זה על חשבונם?

שולי מועלם-רפאלי: ההתניה הזאת - - -

יצחק כהן: ההתניה הזאת היא בגלל ההליך המשפטי שקובי יסביר אותו תיכף.

חיים כץ: הוא הסביר אותו כבר.

יצחק כהן: רבותי, ההתניה - - -

חיים כץ: הוא הסביר אותו, אתה הגעת מאוחר.

יצחק כהן: אני חוזר מוועדת כספים.

חיים כץ: לא חשוב ועדת כספים.

חיים כץ: ועדת כספים עכשיו זה הבל הבלים.

חיים כץ: אנחנו מדברים פה על מה שאתה יצרת ועשית, והיית שותף - - -

יצחק כהן: הכי חמור שאתה אומר שזה על חשבונם.

יצחק כהן: זה לא על חשבון אף אחד אחר, זה ממקורות שלהם.

יצחק כהן: אף אחד לא עושה להם טובה, אתה מבין?

אורנה ברביבאי: לגוף שיצר את מודל הקבע.

יצחק כהן: היא ייצרה את המקורות, היא ייצרה את ההסדר.

יצחק כהן: אלו מקורות שלה, זה מה שמקומם.

יצחק כהן: הם לא מבקשים כלום.

יצחק כהן: הם לא רוצים שום דבר.

חיים כץ: זה הרצחת וגם ירשת?

יצחק כהן: אז החקיקה היא כזו מסובכת, שהיו צריכים להתנות, קובי היה צריך להתנות.

יצחק כהן: קראנו לראש הממשלה, שהוא אמור לבצע את זה, גם את החלטת הממשלה וגם את השינוי.

יצחק כהן: הוא אמר כן, צאו לדרך.

יצחק כהן: לא עשינו את זה שלא על דעתו.

יצחק כהן: אני מבקש ממך, תגמור את זה.

יצחק כהן: אני שמח שזה אצלך בידיים, אני מאוד שמח.

יצחק כהן: אם צריך חקיקה פרטית - - -

שולי מועלם-רפאלי: קובי, מה קרה בדרך?

שולי מועלם-רפאלי: אולי ניתן לקובי להסביר – כאילו נראה - - -

יצחק כהן: קובי עצר את התהליך, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשמוע ממנו למה הוא עצר את התהליך שהוא חתם עליו, ועצר אותו כל השנים האלה.

יצחק כהן: זו שערורייה.

יצחק כהן: והכי מקומם - - -

אורנה ברביבאי: גם נגדים וגם מודל הקבע.

יצחק כהן: גם מודל הקבע, גם הרה-דירוג, היא יצרה את המקורות.

יצחק כהן: ועוד באים אליה בטענות.

יצחק כהן: ועוד מצמידים לה שב"כ– הם מפטרים 4,000 איש?

יצחק כהן: המשטרה מפטרת 4,000 איש?

חיים כץ: היום הצבא רוצה להיות צמוד למשטרה.

יצחק כהן: - - - הלכנו למסלול הזה על דעת.

חיים כץ: אז מה אם ראש הממשלה?

חיים כץ: הוא לא יכול לבצע את זה.

יצחק כהן: הוא יכול לבצע את זה.

חיים כץ: הוא לא יכול.

חיים כץ: לא יהיה בג"ץ, הוא לא יחזיק מים.

יעקב מרגי: זה יעבור בממשלה ב-1 לאוגוסט?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: מה פתאום יעבור?

יעקב מרגי: קובי אומר שיש סיכוי.

<קובי אמסלם: למה שזה לא יעבור?

אורנה ברביבאי: אבל אין לך עם השב"כ.

אורנה ברביבאי: עם הגופים האלה אין לך הסכם - - - אז מה אתה תעשה - - -

חיים כץ: תגיד לי, שר האוצר מכיר את זה?

<קובי אמסלם: כן.

חיים כץ: הוא מכיר את מה שאתה מדבר איתי?

<קובי אמסלם: כן.

חיים כץ: הוא מכיר?

<קובי אמסלם: כן.

חיים כץ: אתה בטוח?

חיים כץ: אני אלך לדבר אתו.

יצחק כהן: זו שערורייה, חיים.

יצחק כהן: זו שערורייה.

יצחק כהן: עם הכסף שלך אתה עושה תכניות לעצמך, אתה מתייעל.

יצחק כהן: אומרים לך אדוני, עם כל הכבוד לכסף שלך, על הכסף שלך נגרור את השב"כ, המוסד, המשטרה.

יצחק כהן: מה זה הדבר הזה?

יצחק כהן: מה זה הדבר הזה?

<קובי אמסלם: מבחינתי לפחות, המתווה הוא כזה - - -

יצחק כהן: לא, קובי בסדר.

יעקב מרגי: זה מלמד את כולם שהסכמים צריכים להיות בצמוד – צעד מול צעד.

יעקב מרגי: עם האוצר לא – אורנה, יש לך ניסיון.

יעקב מרגי: אני מתפלא איך סמכת עליהם.

אורנה ברביבאי: סמכתי, הלכתי איתם.

אורנה ברביבאי: שלוש שנים מסיכום מודל הקבע.

אורנה ברביבאי: שלוש שנים מסיכום מודל הקבע, כשצה"ל מימש את כל חובותיו.

יצחק כהן: היא מייצרת מקורות.

אורנה ברביבאי: כל חובותיו.

אורנה ברביבאי: ואנחנו היום במצב שבו אני מסתכלת כל המשרתים ואין לי מענה לתת להם.

יצחק כהן: איזו בושה וחרפה.

אורנה ברביבאי: אני לא יודעת להסביר.

אורנה ברביבאי: אגב, מבחינה חוקית, אני לא יודע אם מה שאנחנו עושים היום כלפי המשרתים הוא לגיטימי.

אורנה ברביבאי: בעיני, זה על הגבול.

יצחק כהן: יש לך את ההסכם?

יצחק כהן: אתה יכול להוציא אותו?

חיים כץ: לא צריך את ההסכם.

חיים כץ: כל מה שהיא סיכמה עם האוצר טוב לי.

חיים כץ: אני לא בא להגיד אחוז ימינה, אחוז שמאלה.

חיים כץ: אני לא מתווכח על הסעיפים.

<קובי אמסלם: מעולה.

<קובי אמסלם: זה הסיכום.

חיים כץ: אני לא צד בעניין הזה.

חיים כץ: מה שהם סיכמו שטוב להם, טוב גם לי.

אורנה ברביבאי: אבל סיכמנו שלא סיימנו את טענותינו למודל הקבע, ושנבוא שוב לעניין, ואתה - - -

חיים כץ: בסדר, אנחנו נאשר אותו.

אורנה ברביבאי: בנושא הרה-דירוג סיכמנו שמתקדמים.

יעקב מרגי: את עוד לא שם אפילו.

אורנה ברביבאי: לא שם.

אורנה ברביבאי: אני לא מצליחה להתקדם מילימטר.

חיים כץ: תשמעי, לפי איך שזה נראה לי עכשיו, את לא תקבלי שום דבר, לא בעוד חודש, לא בעוד חודשיים, לא בעוד שנה.

חיים כץ: הפרדוקס הוא שאתם גם מממנים, גם מתייעלים וגם תלויים במישהו אחר.

יצחק כהן: אז מה אתה מציע - - -

חיים כץ: לא.

יצחק כהן: למה?

אורנה ברביבאי: אתה מעביר עכשיו את האחריות למשרד הביטחון?

יצחק כהן: לא.

אורנה ברביבאי: קובי, אני אומרת לך, זה לא הגון מה שאתה עושה.

אורנה ברביבאי: זה לא הגון.

יצחק כהן: לא, זה משהו אחר לגמרי.

אורנה ברביבאי: לא, כי הוא טען את זה כלפי אתמול בשיחת טלפון, שההסכם לא ממומש כי משרד הביטחון לא דוחף מספיק.

אורנה ברביבאי: אנחנו חתומים שלוש שנים על הסכם שלא ממומש, ואנחנו לא בסדר.

חיים כץ: ב-1 לאוגוסט אנחנו נזמן דיון.

חיים כץ: נזמן גם את שר האוצר וגם את שר הביטחון, ונעשה פה דיון, הלא זה לא רציני.

חיים כץ: אי-אפשר לקחת את הצבא בשבי.

<קובי אמסלם: אני מסכים אתך.

חיים כץ: עכשיו הם לא יכולים להילחם.

<קובי אמסלם: אבל מי לוקח אותו בשבי?

חיים כץ: הם לא יכולים להילחם.

חיים כץ: הם מרימים את הידיים והולכים בשבי, ולא נלחמים.

<קובי אמסלם: אדוני היושב-ראש, רק תאפיין מי לוקח את מי בשבי.

חיים כץ: אתה.

<קובי אמסלם: אני לא.

חיים כץ: אתה תמחק את הסעיף של ההתניה.

חיים כץ: אם אתה מוחק את הסעיף של ההתניה, הכול בסדר.

<קובי אמסלם: הכול בסדר?

אורנה ברביבאי: למה אתה לא מממש את הסכם הנגדים?

אורנה ברביבאי: עזוב את מודל הקבע.

<קובי אמסלם: קבענו את זה ביחד, להביא החלטות ממשלה ביחד.

אורנה ברביבאי: למה קבענו ביחד?

<קובי אמסלם: אבל זה מה שקבענו.

אורנה ברביבאי: זה סיכום שאנחנו יזמנו בצבא להתייעלות.

אורנה ברביבאי: למה?

חיים כץ: מ-2007.

אורנה ברביבאי: כי אתה מתנה, כי אתה מושך וגורר רגליים כדי לא למממש.

אורנה ברביבאי: רק בגלל זה.

אורנה ברביבאי: אין סיבה אחת לא למממש את הסכם הנגדים.

אורנה ברביבאי: סיבה אחת אין.

<קובי אמסלם: אורנה, זה מה שסיכמנו בהסכם, שאנחנו מעבירים את כל ההחלטות.

אורנה ברביבאי: אבל מתוך הבנה והכרה שאנחנו רוצים למממש.

<קובי אמסלם: נכון.

חיים כץ: תפצל את זה.

יצחק כהן: אורנה, החלטת ממשלה – יש בעיה עם זה?

אורנה ברביבאי: אנחנו לא מתקדמים, איציק.

חיים כץ: תגיד לי, הנגדים – לא נוגע לפנסיה של השב"כ.

יצחק כהן: למה?

אורנה ברביבאי: לא יודעת.

יעקב מרגי: היא קשורה, היא כבולה.

יעקב מרגי: היא אומרת לך - - -

חיים כץ: הוא התנה את הכול.

יעקב מרגי: אתה אומר לה סיכמנו, סיכמנו, סיכמנו.

יעקב מרגי: היא מיישמת, אתה לא מיישם.

אורנה ברביבאי: זה פשוט ציני.

יצחק כהן: זו החלטת ממשלה.

יצחק כהן: ואם מחליטים, מה הבעיה עם זה?

<קובי אמסלם: יש טיוטת מחליטים שאפילו משרד הביטחון עוד לא התייחס אליה.

<ערן גרוסברגר: של הנגדים?

<ערן גרוסברגר: לא נכון.

<חוסיין חוסייסי: זה לא נכון, קובי.

<חוסיין חוסייסי: זה לא נכון.

<חוסיין חוסייסי: אל תגיד דברים לא נכונים.

שולי מועלם-רפאלי: איך זה יהיה עד ה-1 באוגוסט, קובי?

<חוסיין חוסייסי: אתמול בערב אתם העברתם דברי הסבר.

<חוסיין חוסייסי: זה לא קשור.

<חוסיין חוסייסי: זה לא נכון.

אורנה ברביבאי: שש פעמים אתה מתקשר אלי ושואל אותי: זה בסדר מבחינת מערכת הביטחון למממש את ההסכם?

אורנה ברביבאי: שש פעמים.

אורנה ברביבאי: שש פעמים אני עונה לך כן, סע קדימה.

אורנה ברביבאי: הולכת לרמטכ"ל, הולכת לשר הביטחון, בעיצומו של התהליך, שואלת עוד פעם, אומרת הממונה על השכר – אני מייחסת לו כבוד – שואל אותי, אנחנו עומדים מאחורי ההסכם?

אורנה ברביבאי: לחלוטין כן.

אורנה ברביבאי: למה אתה לא מממש אותו?

אורנה ברביבאי: למה אתה לא מממש את הנגדים?

אורנה ברביבאי: למה אתה לא מממש את מודל הקבע?

<קובי אמסלם: אורנה, מה שאת אומרת עכשיו הוא דבר שאין לו שחר, כי יש תאריך בהסכם.

אורנה ברביבאי: מה, תאריך סיום תפוגה אחרון, שאני הכנסתי - -

<קובי אמסלם: יש תאריך.

<חוסיין חוסייסי: זה לא קיים בשכר הנגדים.

אורנה ברביבאי: - - כדי להשתמש בו כשוט נגדך?

אורנה ברביבאי: את זה אני הכנסתי.

אורנה ברביבאי: אז עכשיו התאריך הוא נגדי, נו, באמת.

<קובי אמסלם: יש תאריך.

יצחק כהן: - - -

חיים כץ: איך יבטל?

יצחק כהן: היא הכניסה את - - -

חיים כץ: כן, אבל זה צחוק.

אורנה ברביבאי: באמת, כי לא סמכתי עליכם, בגלל זה שמתי את סוף יולי.

<קובי אמסלם: אדוני היושב-ראש, להגיד שאני לא מממש כשהתאריך סוף יולי עוד לא הגיע, לפי דעתי זה מה שנקרא - - -

אורנה ברביבאי: לכל היותר, אם עד סוף יולי אנחנו לא - - -

<קובי אמסלם: לא, לא, אנחנו - - -

<חוסיין חוסייסי: זה לא כתוב בהסכם הנגדים.

אורנה ברביבאי: קובי, תממש.

<חוסיין חוסייסי: זה גם לא כתוב בהסכם הנגדים.

<חוסיין חוסייסי: בהסכם נגדים לא כתוב סוף יולי ולא כתוב כלום, קובי.

אורנה ברביבאי: את הנגדים למה אתה לא מממש?

<חוסיין חוסייסי: יכולת לממש אותו מידית.

חיים כץ: מי אדוני?

חיים כץ: לפרוטוקול.

אורנה ברביבאי: ראש ענף שכר וגמלאות.

חיים כץ: לא, מי אדוני?

חיים כץ: לפרוטוקול.

<חוסיין חוסייסי: ראש ענף שכר וגמלאות.

חיים כץ: איך קוראים לך?

<חוסיין חוסייסי: חוסיין.

יצחק כהן: סוף יולי היה דד-ליין שאורנה שמה.

<חוסיין חוסייסי: יש שני הסכמים.

<חוסיין חוסייסי: בהסכם של שכר הנגדים האוצר שם התניה שהוא מבקש שתעבור החלטת ממשלה, שיישום של החוק – כי השוטרים והסוהרים צמודים למשרתי הקבע, הנגדים - - -

חיים כץ: על זה דיברנו.

<חוסיין חוסייסי: הם שמו החלטת ממשלה שבמשטרה ובשב"ס צריך להפעיל אותו בהתאמה.

<חוסיין חוסייסי: אין שם חוק.

<חוסיין חוסייסי: זה בסך הכול להביא מחליטים בממשלה, שהממשלה תאשר, ואפשר להעביר את ההסכם של הנגדים.

<חוסיין חוסייסי: זה מפברואר.

<חוסיין חוסייסי: אין שם חוק.

אורנה ברביבאי: כשארבע שנים אני מלינה את שכרם.

<חוסיין חוסייסי: בהסכם של הרה-דירוג שדיברה עליו ראש אכ"א, שם הם התעקשו, חוץ מהחלטת ההמשלה, שיהיה גם את העניין של החוק על מנת שגמלאי השב"כ והמוסד לא יקבלו את הרה-דירוג שיקבלו משרתי הקבע.

יעקב מרגי: לנגדים אין את ההתניה.

חיים כץ: קובי, מה אנחנו יודעים לעשות בשביל ללכת - - -

יעקב מרגי: תן לנו את הנגדים.

יעקב מרגי: תפריד את זה.

<נעה בן-שבת: למה היית צריך החלטת ממשלה בשביל - - -

יעקב מרגי: אם הם אמרו דברים לא נכונים ולא צודקים, תכחיש אותם.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת כץ, אתה שאלת על האחוז – הצמדה או לא הצמדה.

אורנה ברביבאי: תראה את האופן שבו אנחנו כצבא באים בהוגנות.

אורנה ברביבאי: אנחנו אומרים צה"ל לא יקבל יותר ממה שמקבלים בסקטור הציבורי.

אורנה ברביבאי: ואם בסקטור הציבורי אתה מוריד אחוז, לצה"ל תוריד באותו אחוז בהתאמה.

אורנה ברביבאי: אתה מכיר הרבה גופים - - -

חיים כץ: הוא לא מוריד אחוז.

חיים כץ: הוא לא נותן.

חיים כץ: הוא לא מוריד.

אורנה ברביבאי: אתה מעכב.

אורנה ברביבאי: בוא נאמר את המינוח, אתה מעכב את מימוש ההסכם, את האחוז, לעוד 18 חודשים.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת כץ, אני אומרת לך כצבא, אנחנו אומרים מה שנעשה בסקטור הציבורי תעשה אתנו כצבא.

אורנה ברביבאי: אתה לא מכיר הרבה ארגונים כאלה שאומרים את זה.

אורנה ברביבאי: בתפיסת הרמטכ"ל – הוא אמר את זה גם לשר האוצר – הוא לא חושב שהוא צריך לקבל יותר מהסקטור הציבורי.

אורנה ברביבאי: אבל הוא חושב שהוא צריך לקבל כמו סקטור ציבורי.

אורנה ברביבאי: אז בסקטור הציבורי, בהיבטים של ועדי עובדים והתנהלות אחרת וכולי, זה לגיטימי.

אורנה ברביבאי: בהיבטים של הצבא, שהצבא כבר חותם אתכם – ואתם יודעים כמה דיאלוג היה לא לחתום, כן לחתום, אתה היית בחדר הזה, אתה יודע בדיוק על מה אני מדברת.

אורנה ברביבאי: כשהצבא כבר חותם, וחותם על המעט משום שזה הקומץ במודל הקבע, זה לא העיקר, כדי לאפשר את זה, כדי להמשיך את שינוי שיטת ההצמדה לגמלאים – ושמישהו מכם יגיד שאני לא מדברת לעניין באיזשהו סעיף – עושה את כל מה שנדרש, מתייעל, מפטר 4,000 איש, אתם לא מממשים את ניתוק הגמלאים בכוחות הביטחון האחרים.

אורנה ברביבאי: אנחנו אמרנו נעשה את זה בהתאמה.

אורנה ברביבאי: זה יוצר מצב אבסורדי שלפעיל שלי צמוד גמלאי של כוחות ביטחון אחרים, בעוד הגמלאי של הצבא, ששירת 30 שנה, לא צמוד לעניין, והעולם שותק.

אורנה ברביבאי: זה נראה בסדר, ממשיכים לחבוט את הצבא ולתת לתקשורת נתונים שאנחנו לא בסדר.

אורנה ברביבאי: די כבר, באמת מספיק.

<קובי אמסלם: אני רוצה לענות על זה כמה דברים.

<קובי אמסלם: ברשות אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: לקחת את רשות הדיבור, אתה תשתלט על הדיון.

חיים כץ: בבקשה.

<קובי אמסלם: תודה רבה.

חיים כץ: אתה מפעיל פה אלימות.

חיים כץ: בבקשה.

<קובי אמסלם: כן, אני ממש מפעיל פה אלימות.

<קובי אמסלם: תודה רבה.

<קובי אמסלם: דבר ראשון, בעניין הניתוק של הגמלאים מהפעילים – הדבר הזה נעשה בהסכמה מלאה עם צה"ל.

אורנה ברביבאי: נכון.

<קובי אמסלם: כמו שצה"ל לא רצה - - -

<ערן גרוסברגר: גם את ההסכם הזה לא מימשת.

<קובי אמסלם: כמו שזה לא נעשה כלפי צה"ל בכפייה, כך אנחנו בהידברות עם יתר הארגונים.

<קובי אמסלם: יש ארגונים שרוצים - - -

<חוסיין חוסייסי: עיכבת 2,000 שקל, קובי.

<קובי אמסלם: לא להתגולל על משרד האוצר שהוא לא כופה כאלה מהלכים על יתר שירותי הביטחון, כמו שצה"ל לא רצה שיכפו עליו ניתוק של הגמלאים מהפעילים.

חיים כץ: היית שם, נכון?

אורנה ברביבאי: כן, ודאי שהוא היה.

<קובי אמסלם: פה ושם.

חיים כץ: אתה היית שם, בדיונים?

חיים כץ: היה היועץ המשפטי.

חיים כץ: ברור לך שמה שאתה אומר זה לא מה שהיה.

<קובי אמסלם: למה?

חיים כץ: אני אגיד לך למה.

<קובי אמסלם: אני הייתי בחדר כשזה סוכם, ותאמין לי, זה סוכם בהסכמה מלאה.

חיים כץ: היה אבי זמיר.

חיים כץ: אני קיבלתי מודל קבע - - -

<קובי אמסלם: יושב פה סגן שר האוצר לשעבר - -

חיים כץ: אין יושב סגן האוצר - - -

<קובי אמסלם: - - אם מישהו יגיד שסגן שר האוצר כפה על צה"ל ניתוק גמלאים, הנה, הוא פה כדי להכחיש.

חיים כץ: אתה מערבב שני דברים.

<קובי אמסלם: לא.

חיים כץ: אתה מערבב שני דברים.

<קובי אמסלם: - - - שאמרה ראש אכ"א.

חיים כץ: אתה מערבב שני דברים.

חיים כץ: אני מדבר על העלאת גיל הפרישה, שאני הייתי בחדר, וקיבלתי מודל מסוים - -

<קובי אמסלם: נכון.

חיים כץ: - - ואמרתי למה ככה?

חיים כץ: אז אבי זמיר אמר מה אנחנו יכולים לעשות?

חיים כץ: ואני אמרתי אני לא עובד אצל האוצר, ושינינו את המודל לחלוטין, גם בתקופות וגם בפריסה.

חיים כץ: הבאנו מודל חדש.

חיים כץ: ואז פתאום אבי זמיר הבין שגם לוועדות הכנסת יש יכולת לבצע.

חיים כץ: מה שהוא אמר שם לפני שביצענו זה שהוא לא יכול לעבוד נגד הריבון.

חיים כץ: גילוי נאות, אני מגיע מחברה ממשלתית, כיו"ר ועד עובדים, ולפעמים אנחנו רואים שהריבון, שרשות החברות הממשלתיות, שוחטת את החברה, וההנהלה לא יכולה לתבוע.

חיים כץ: אותו דבר פה, צה"ל לא יכול לתבוע או להתקומם נגד הריבון שלו.

חיים כץ: כמו שההנהלה שאני מגיע ממנה, גם אם יורים בה, היא מורידה את הראש.

חיים כץ: היא אומרת זהו, זה הריבון, אני כפופה לרשות החברות הממשלתיות, והם מחליטים לי, ואני לא יכולה לתבוע.

חיים כץ: אותו דבר פה.

חיים כץ: פה, זה לא בא מרצונם החופשי.

חיים כץ: זו ההתפשרות שלהם, כי הם לא גוף רגיל.

חיים כץ: הם כפופים - - -

<קובי אמסלם: נגענו - - -

חיים כץ: אילן לוין רצה לתת 2,000 שקל, וסיכם, ואמר פה בוועדה אני נותן.

חיים כץ: אודי ניסן אמר לא רוצה, מה תעשה לי?

חיים כץ: תשמע אני הייתי בחדר כשהיה אילן לוין.

חיים כץ: אתה לא היית.

<קובי אמסלם: הייתי.

חיים כץ: לא, היו כמה ורסיות.

חיים כץ: אילן לוין אמר אני התחייבתי בוועדה, אני רוצה לתת להם.

חיים כץ: אודי ניסן אמר לא.

חיים כץ: לא רוצה.

חיים כץ: והוא לא נתן להם.

חיים כץ: הייתי שם, היינו שלושה.

חיים כץ: אודי ניסן, אילן לוין ואני.

חיים כץ: הוא אמר אני רוצה, אני התחייבתי בוועדה, אני דיברתי בוועדה.

חיים כץ: אודי ניסן אמר לא רוצה, מה תעשה לי?

חיים כץ: ואז אמרתי הוא לקח בשבי את כל הצבא בקלות, ונסע לסקי בשוויץ.

חיים כץ: זאת האמת.

חיים כץ: אז תפסתי את שטייניץ שם במבואה כשיוצאים מהמליאה – מה אתה רוצה ממני?

חיים כץ: אני לא יודע כלום.

חיים כץ: אז איציק חברי אמר עזוב אותו, מה אתה רוצה ממנו?

חיים כץ: הוא בחור נחמד.

יצחק כהן: מי?

חיים כץ: שטייניץ.

יצחק כהן: - - - תמחקו את זה מהפרוטוקול, זה לא היה ולא נברא.

יצחק כהן: שטייניץ היה שר מצוין.

חיים כץ: קובי, כן.

<קובי אמסלם: אמרתי, בכוונה נגעתי בסוגיית המעבר למדד.

<קובי אמסלם: המעבר למדד נעשה בהסכמה מלאה, בהידברות מלאה.

<קובי אמסלם: אוקיי?

חיים כץ: נכון.

<קובי אמסלם: לכן אני אומר, לא להתגולל על משרד האוצר - - -

חיים כץ: אבל המעבר למדד לא היה מולם.

חיים כץ: המעבר למדד היה מול "חבר", מול "צוות", מול ברוך לוי, דני ידיד.

אורנה ברביבאי: לא, מערכת הביטחון עמדה מאחורי זה.

חיים כץ: בסדר, מערכת הביטחון עמדה מאחורי זה.

חיים כץ: אבל הדיונים בגדול, בניגוד לשב"כ – תשמעי מה אני אומר לך, כל ראשי השב"כ והמוסד לדורותיהם הגיעו לפה להגן על התזה שלהם.

אורנה ברביבאי: ולכן הם לא ניתקו.

חיים כץ: לא ראיתי את ראשי הצבא מגיעים.

אורנה ברביבאי: כי אנחנו הסכמנו - - -

חיים כץ: לא ראיתי את הרמטכ"ל, ולא ראיתי את כולם נלחמים.

אורנה ברביבאי: חיים, אל תטיל דופי ברמטכ"ל.

יצחק כהן: אתה יכול להתכנס לאיזשהו אקט מעשי.

חיים כץ: תיכף, כשהוא יגיד מה הוא מוכן.

חיים כץ: קובי, מה אתה מוכן לעשות?

יעקב מרגי: הוא מתחייב לך שעד ה-1 לאוגוסט זה עובר החלטת ממשלה.

חיים כץ: הוא לא יכול להתחייב.

יעקב מרגי: הם חתמו על הסכם - - -

חיים כץ: הוא לא יודע להתחייב.

יעקב מרגי: רגע, הממשלה, המדינה, חתמה על הסכם - - -

חיים כץ: תקשיב, אני לא הולך להכניס אותו למקום שהוא לא יודע לעמוד בו.

יעקב מרגי: אבל שייאמר.

יעקב מרגי: מה, הם חתמו על הסכם שהם ידעו שהם לא יכולים לעמוד בו?

<קובי אמסלם: לא, חס וחלילה, מה פתאום.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: זו הייתה הצעת ראש הממשלה.

יעקב מרגי: אז למה הוא לא יכול להתחייב שעד ה-1 לאוגוסט - - -

חיים כץ: אז הייתה ממשלה אחרת.

חיים כץ: הייתה ממשלה לא - - -

יעקב מרגי: זה מה שרציתי, לפרוטוקול, תודה רבה.

יעקב מרגי: אני סיימתי את הדיונים.

חיים כץ: נכון, הייתה ממשלה לא אחרית, עכשיו יש ממשלה אחראית.

חיים כץ: שמעת את הסעיף השני?

חיים כץ: אמרתי אז הממשלה לא הייתה אחראית, עכשיו יש ממשלה אחראית.

יצחק כהן: לקחו הלוואות ועשו מסיבות.

חיים כץ: אתם לא רושמים אותי לשום אירוע.

חיים כץ: לא הזמינו אותי לכלום.

חיים כץ: אני מרגיש מקופח.

יצחק כהן: נושא החלטת הממשלה והחקיקה - - -

חיים כץ: איציק, אני מעריך אותך מאוד, ולא במירכאות.

חיים כץ: יחד עם זה, ההשפעה שהייתה לך נמוגה.

יצחק כהן: אני יודע.

יצחק כהן: כוחותי דלים עכשיו.

חיים כץ: עכשיו, בוא נשמע את קובי.

חיים כץ: דבר.

<קובי אמסלם: אני אומר, אנחנו – משרד האוצר, חתם על ההסכם מול צה"ל.

<קובי אמסלם: מה שחשוב, מבחינתי לפחות, זה שבתוך משרד האוצר אני עושה את כל המאמצים לסיים את ההכנה של החלטות הממשלה מול צה"ל ומשרד הביטחון, כי בסוף שר הביטחון הוא גם חלק מהתהליך הזה.

<קובי אמסלם: זה לא רק שר האוצר, זה גם שר הביטחון.

<קובי אמסלם: אנחנו נסיים את זה.

<קובי אמסלם: מבחינתי, זה היה צריך להסתיים כבר לפני הרבה זמן.

<קובי אמסלם: אתמול גילינו שמשרד הביטחון עדיין לא התייחס לזה, ואני היום אעמוד על זה שהם יתייחסו לזה.

אורנה ברביבאי: אני מוסמכת להגיד לך בשם שר הביטחון שהוא חוזר ואומר שהנושא הזה אושר גם על-ידי המנכ"ל, גם על-ידי השר, בנוכחותי, לצדו של הרמטכ"ל.

אורנה ברביבאי: מספיק עם זה.

אורנה ברביבאי: די.

אורנה ברביבאי: על סעיף אמינות אנחנו לא נדבר.

<קובי אמסלם: צריך בסוף גם לסיים את כל המסמכים כדי להניח אותם על שולחן הממשלה.

<קובי אמסלם: אתה יכול לרשום את זה לפרוטוקול – אני כל יום דוחף את זה עוד צעד ועוד צעד קדימה, כדי לסכם את העניין הזה.

חיים כץ: תביא לוח שנה.

<קובי אמסלם: עד ה-31 ביולי.

<קובי אמסלם: לכן אנחנו צריכים להיבחן בסוף על הביצוע עד ה-31 ביולי.

חיים כץ: עד מתי צריכה להיות ההצבעה על התקציב?

<קובי אמסלם: עד ה-30 ביולי.

חיים כץ: מתי הדיון הקרוב ביותר?

חיים כץ: שלא יצא לנו שבת.

יעקב מרגי: של מי, של הממשלה או שלנו?

חיים כץ: לא, של הוועדה, של הכנסת.

חיים כץ: אחרי ה-31 ביולי, מתי הדיון הכי קרוב?

חיים כץ: מתי יוצאים לפגרה?

יעקב מרגי: ב-4 לאוגוסט.

חיים כץ: יש דיונים ב-4 לאוגוסט?

<חוסיין חוסייסי: ה-1 לאוגוסט זה יום חמישי לדעתי.

חיים כץ: ב-1 באוגוסט.

חיים כץ: נקבע דיון בכפר המכביה, שיהיה בטלוויזיה שאנחנו מבזבזים כסף.

חיים כץ: תקבעי דיון.

חיים כץ: אוקיי, 14:00 בצהריים, תרשמי לך ביומן.

חיים כץ: קובי, תרשום ביומן.

<קובי אמסלם: אני רושם אדוני.

חיים כץ: אני לא רוצה ליצור לך שום בעיה עם המשפחה, הילדים, האישה.

חיים כץ: אנחנו נדאג להזמין אותך.

חיים כץ: ב-1 באוגוסט, יום חמישי בשבוע, 14:00 בצהריים.

חיים כץ: אם לא ייתנו לך בכפר המכביה, זה יהיה פה.

חיים כץ: תזמיני את שר האוצר, תזמיני את שר הביטחון.

אורנה ברביבאי: אני מוכנה לארח אתכם בקריה.

חיים כץ: לא, אנחנו עושים ישיבות במקומות רשמיים של הכנסת.

חיים כץ: זה דיון רשמי.

יעקב מרגי: שלא יאמרו מגרש ביתי.

אורנה ברביבאי: בסדר גמור.

חיים כץ: שר האוצר, שר הביטחון, את ראש אכ"א, את חברי הוועדה.

חיים כץ: בתפקיד אורח, תזמיני את חבר הכנסת איציק כהן.

חיים כץ: הוא רשם ביומן.

חיים כץ: מאחר והצבא ביקש להצטרף להסכם במגזר הציבורי, ואנחנו החרגנו אותם מההורדה של האחוז - - -

<קובי אמסלם: לא כדאי להם.

יצחק כהן: אורנה, כדאי לכם?

אורנה ברביבאי: למה לא כדאי לנו?

חיים כץ: כדאי להם, כי הוא לא הולך לשלם לה.

חיים כץ: הוא הולך לעשות לה נזק.

חיים כץ: למה לא כדאי להם?

<קובי אמסלם: אמרתי, מכיוון שההסכמים האלה – גם ההסכמים שנותנים את השכר – במגזר הציבורי חלים בהתאמה גם בצה"ל, אז הקפאת הפעימה ממילא תחול גם על צה"ל.

חיים כץ: אז כדאי להם להצטרף.

<קובי אמסלם: נכון, לא כדאי להם להיות מוחרגים.

<קובי אמסלם: כדאי להם להצטרף.

חיים כץ: הם כבר הוחרגו.

אורנה ברביבאי: אני אמרתי שאני לא רוצה להיות מוחרגת.

<קובי אמסלם: אז להחזיר.

אורנה ברביבאי: אני לא רוצה להיות מוחרגת.

יצחק כהן: לזה התכוונו.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: הכוונות שלך טובות.

חיים כץ: תקריאי, ואם מישהו ירצה להתייחס.

<נעה בן-שבת: "הצעת חוק להשתתפותם של העובדים, נושאים המשרה ובעלי תפקיד אחרים בשירות הציבורי, בצעדים לייצוב המצב הפיסקלי במדינה במהלך השנים 2013 ו-2014 (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ג-2013 הוספת סעיף 7א – 1.

<נעה בן-שבת: בחוק להשתתפותם של העובדים, נושאים המשרה ובעלי תפקיד אחרים בשירות הציבורי, בצעדים לייצוב המצב הפיסקלי במדינה במהלך השנים 2013 ו-2014 (הוראת שעה), התשע"ג-2013, אחרי סעיף 7 יבוא: "דין חייל 7א.

<נעה בן-שבת: לעניין חוק זה, יראו גם חייל המשרת בצבא הגנה לישראל על-פי התחייבות לשירות קבע כעובד, אף שלא מתקיימים לגביו יחסי עובד-מעביד".

<נעה בן-שבת: תחילה 2.

<נעה בן-שבת: תחילתו של חוק זה ביום כ"ג בתמוז התשע"ג (1 ביולי 2013)".

חיים כץ: יש פה מישהו שרוצה להגיד משהו?

חיים כץ: אף אחד?

חיים כץ: כן בבקשה.

יעקב מרגי: נצביע בעד, אבל בלב כבד.

חיים כץ: היינו מחריגים אותם אם היינו יודעים שהם יקבלו את הכסף.

חיים כץ: במצב שנוצר, אנחנו נעשה להם עוול.

חיים כץ: אם חלילה, יקרה למישהו משהו, אנחנו נעשה להם עוול.

חיים כץ: אין לנו כוונה לפגוע באלה שנותנים לנו את האפשרות לישון בשקט בלילה.

אורנה ברביבאי: חבר הכנסת כץ, אני רוצה לחרוג מהנוהל ולהביע הערכה רבה לאופן שבו אתה מתייחס למשרתים בצבא, דווקא במציאות שבה זה הפך להיות תחביב לאומי לתקוף ולהטיל דופי במשרתים.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שהצבא הוא צבא של כולנו.

אורנה ברביבאי: אנחנו מחויבים להבטיח שהצבא הזה הוא צבא הכי טוב שיש, לנוכח האתגרים הביטחוניים.

אורנה ברביבאי: אני חושבת שבעשייה שלך אתה מאפשר לנו לקדם את העניין.

אורנה ברביבאי: באנו כצבא בידיים נקיות לעניין התוספת, או עיכוב התוספת הזאת, ואמרנו אנחנו שווים לסקטור הציבורי.

אורנה ברביבאי: אני רוצה לקוות שבעניין הזה, ההצמדה תהיה באופן כזה שכל מה שיינתן לסקטור הציבורי יינתן גם לצבא, מתוך אותו מקום שאנחנו מבינים שאנחנו לא נחותים מסקטור ציבורי אחר.

אורנה ברביבאי: תודה רבה.

חיים כץ: קודם כל, אני רוצה להגיד לך ולהבהיר את העניין, אל תשלי את עצמך, את לא צמודה לסקטור הציבורי.

חיים כץ: את עדיין חיה סביב הוראת שעה שעברה אי-שם בשנת 73' ברוב של 2 נגד 1.

חיים כץ: היא הייתה לשנה אחת.

חיים כץ: אל תיקחי את זה כהצמדה.

חיים כץ: לדעתי צריך לתקן את זה.

חיים כץ: יחד עם זאת, אנחנו נצביע על הצעת החוק.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: ירים את ידו.

חיים כץ: בעד הוספת סעיף 7א ומועד התחילה – 6

חיים כץ: נמנעים – אין

חיים כץ: כל חברי הכנסת שנמצאים פה, ויש להם זכות הצבעה, והם שישה במספר, החליטו שבהצבעה הזאת אולי אנחנו מחזקים את הוראת השעה, והופכים את הוראת השעה למן נוהג או הסדר שמתקיים כבר 50 שנה, מ-73'.

<קובי אמסלם: פחות מ-50, אבל זה מתקרב.

חיים כץ: 40 שנה.

חיים כץ: זה בדרך ל-50.

חיים כץ: אני יודע שזה תם ולא נשלם.

חיים כץ: אבל יחד עם זאת, אני חושב שהדיון הזה היה חשוב כדי להביא את העניין לתודעה של האוצר.

חיים כץ: שיש כאלה שחושבים שנעשה עוול למשרתי הקבע.

חיים כץ: לא כולם בצבא מרוויחים 50,000 שקל בחודש.

חיים כץ: לא כולם.

חיים כץ: אם מעל 50% מקבלים השלמת הכנסה - - -

שמעון סולומון: כמה?

חיים כץ: 50%.

חיים כץ: מהקבע.

אורנה ברביבאי: רבע.

חיים כץ: 25% מקבלים השלמת הכנסה.

חיים כץ: ב-1 לאוגוסט – אני מאוד רוצה לקוות שאתה תודיע לי שאין טעם בדיון הזה, ואנחנו נבטל את הדיון הזה.

חיים כץ: ויבוא לציון גואל.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.