ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 60, 2013-07-17 10:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום רביעי בשבוע, י' באב, 17 ביולי 2013, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא:

חיים כץ: הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים, התשע"ג-2013, הצעת חוק ממשלתית שעברה קריאה ראשונה ועולה פה כהכנה לקריאה השנייה והשלישית.

חיים כץ: הייתי מבקש מנציג המשרד לביטחון פנים שיציג את הצעת החוק ויגיד מה שיש לו להגיד.

<יואל הדר: שלום, אני היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים.

חיים כץ: קרב את המיקרופון אליך וצעק אלינו.

<יואל הדר: אני משתדל לא לצעוק על חברי הכנסת.

חיים כץ: צעק, צעק, שנשמע אותך.

<יואל הדר: במקרה הזה ודאי אני לא חושב שיהיה צורך כי אני חושב שיש תמימות דעים לגבי חשיבות החוק הזה וראיתי שהוועדה עצמה זירזה את הקידום של ההליך לדיון של היום אז אני בהחלט מודה לוועדה על כל הפעילות, אני חושב שכולנו רואים עין בעין בחשיבות העניין.

יעקב מרגי: יש כאלה שמכירים אותו יותר מאשר הבכירים במשרדו.

<יואל הדר: זו מחמאה, אני לא מופיע הרבה בוועדה הזאת אבל אנחנו אולי דווקא נשמח להופיע פה.

<יואל הדר: העניין הוא כזה, מדי פעם מגיעות לאדוני כל מיני הצעות להוסיף סמים כאלה ואחרים לתוספת.

חיים כץ: אני יכול לשאול אותך שאלה?

<יואל הדר: ודאי.

חיים כץ: למה לא הנחתם הצעת חוק שאוסרת מכירה של כל חומר בפיצוציות אלא באם הוא קיבל אישור?

<יפעת רווה: זה לא רק בפיצוציות.

יעקב מרגי: מי יאשר?

חיים כץ: המשטרה.

<נעה בן שבת: זה די דומה לזה.

חיים כץ: אני לא יודע די דומה, תשמעי, אני בעד פשטות, לא פרשנות לעורכי הדין.

חיים כץ: עורכי הדין רוצים להגיד: זה מותר לי, זה אסור לי, - - -

עדי קול: זה לא רק בשוטרים אבל יש פרשנות לשוטרים, זו הבעיה, הבעיה שיש - - -

<יפעת רווה: זה לא רק בפיצוציות, יש גם באינטרנט.

<יואל הדר: אדוני, דבר ראשון, הפיצוציות לא מוכרות רק את זה.

<יואל הדר: בי"ת, זה לא רק בפיצוציות.

חיים כץ: נוגעים בנושאים שגורמים לשיבוש החשיבה, להזיות.

<יואל הדר: אז אני חושב שזאת המטרה של מה שהבאנו פה היום.

חיים כץ: שינוי תודעה.

<יואל הדר: זאת המטרה.

חיים כץ: אבל לכתוב בעברית פשוטה: לא יימכר כל חומר שגורם לשינוי תודעה אלא באם קיבל אישור.

עדי קול: בזה אתה משנה את כל המקצוע שלהם.

<נועה בן שבת: זה בהחלט רוח הדברים שנאמרים פה.

חיים כץ: איך הוא אמר?

חיים כץ: בכימיה יש לו 2C.3O ואז הוא אומר: רק רגע, אני אזיז את ה-O, ואנחנו כל היום במרדף/ כמו בגשש, טיל חומוס-קרקע והוא יעשה לו טיל הגנה של חומוס-קרקע ואנחנו במרדף, 5 שנים במרדף.

חיים כץ: אז, הנה, יוכלו להוריד כמה תקנים מהמשטרה, יוכלו להוריד כמה תקנים ממקום אחר ולשים את השוטרים ברחוב, הם יוכלו לשמור עלינו מפני פשיעה.

<איילת אלישר: אני אולי אני אענה לאדוני?

חיים כץ: מי גברתי?

<איילת אלישר: אני מהמשטרה.

חיים כץ: במשטרה אני לא יודע איך זה מתנהל, פה בוועדה אם את רוצה לדבר את מרימה את היד.

<איילת אלישר: הרמתי.

חיים כץ: ואם את מקבלת רשות דיבור את מדברת, אם את לא מקבלת רשות דיבור את לא מדברת.

חיים כץ: כן, אדוני.

<יואל הדר: טוב, אדוני, זאת בדיוק המטרה של החוק הזה, להפסיק את המרדף, להניח את כל האפשרויות שיהיו לממשלה, לגורמי הממשלה, כדי למנוע את המכירה של כל החומרים שכל שניה משנים את ההרכב שלהם כדי ליצור איזשהו מנגנון אחר.

<יואל הדר: המטרה בחוק הזה היא בדיוק לעצור את זה, למנוע את הדבר.

<יואל הדר: זה לא רק בארץ, גם בחוץ לארץ לקחנו - - -

חיים כץ: נראה לך שהחוק הזה ילך לבג"ץ?

עדי קול: כן, אין סיכוי, לפי מה?

עדי קול: אין סיכוי.

<יפעת רווה: אה, יעבור בבג"ץ?

עדי קול: אם הוא יעבור בבג"ץ.

חיים כץ: יהיו כאלו שיפנו אותו לבג"ץ?

<יואל הדר: אני חושב שלא, לדעתי דווקא לא.

<איתן גורני: יכול להיות.

<יפעת רווה: כן, יכול להיות.

עדי קול: כן, יהיו אנשי שיגישו.

עדי קול: אתה חושב שזה יעבור ביקורת עם סעיף "על פי פרסומו ברבים" – איפה פרסומו?

עדי קול: על-ידי מי?

<יואל הדר: אני מניח שזה יעבור, בג"ץ לא מנותקים גם מהעם.

<יפעת רווה: לא, השאלה רק אם הוא - - -

חיים כץ: גברת, זוכרת מה אמרתי לגברת מהמשטרה?

חיים כץ: זה חל גם עליך.

עדי קול: אתה לא צריך לשכנע אותנו בחשיבות של החוק, רק בניסוח באופן הבלתי הגיוני שבו הוא - - -

<יואל הדר: לא הייתי מגיש משהו אם אני חושב שזה לא יעבור בג"ץ, כך אנחנו עובדים.

עדי קול: אני בספק.

חיים כץ: בוא דבר על החוק, הדיון יהיה פה, כל אחד שירצה להגיד משהו יוכל להגיד, יהיה דקלרטיבי היום, אני לא יודע אם נעבור היום להקראה, יכול להיות שכן, תלוי כמה אנשים ירצו לדבר פה.

<יואל הדר: אדוני, אם זה תלוי בי ומה שאני מדבר פה ימנע את ההקראה אני רוצה שיעבירו את החוק כמה שיותר מהר.

חיים כץ: עזוב, עזוב.

חיים כץ: אנחנו נעשה את כל הדיונים ואת כל הזמן שצריך להקדיש נקדיש לחקיקה תוך כדי שזה יעבור בזמן סביר.

<יואל הדר: אנחנו צריכים, אדוני, שזה יעבור במושב הנוכחי כי הקיץ מתקרב, הקיץ הוא התקופה הכי בעייתית.

חיים כץ: דבר על החוק.

עדי קול: אז יש לנו בעיות אתו, בוא נתקדם.

<יואל הדר: אני ממש אגיד בקצרה.

<יואל הדר: יש לנו שני ראשים לחוק הזה: הראש האחד של החוק הזה בא וקובע שמנהל במשרד הבריאות, הממונה, גורם מסוים במשרד הבריאות, אחרי שהוא מתייעץ עם שני גורמים של המשטרה והרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, אותו ממונה קובע שחומר מסוים הוא מסוכן בלי שהוא בדק אותו, בלי ההרכב.

<יואל הדר: הוא קובע על סמך שיקול דעת שלו שלמשך שנה החומר הזה מוכרז כמסוכן.

<יואל הדר: במסגרת השנה הזאת, ויש צורך בשנה הזאת, עושים את כל הבדיקות כדי להוכיח באמת שזה חומר מסוכן ובסופו של דבר או שהחומר הזה יוכרז כמסוכן או שהוא לא יוכרז כמסוכן, אבל באותה תקופה מתייחסים אליו כסם ומונעים את המכירה שלו.

<יואל הדר: זאת בדיוק המטרה למנוע את השינויים בהרכב שהם עושים, שאז זה הופך למשהו שצריכים לבדוק מחדש, זאת המטרה של ההכרזה.

<יואל הדר: זה בשפה פשוטה ולא בשפה מורכבת עם כל מיני אותיות לטיניות ואותיות לועזיות.

<יואל הדר: הראש השני בא ונותן אפשרות לשוטר להיכנס, הוא רואה משהו שנחשד על פניו להיות חומר, כפי שאדוני ציין מהו החומר הזה, שגורם להתעלות הנפש, ואז מיד הוא מחרים את החומר הזה ויש אפשרות לערער בפני קצין משטרה תוך 7 ימים.

<יואל הדר: עשינו מנגנון קצר גם בעניין הזה.

<יואל הדר: אחרי זה יש את המנגנון של בית המשפט למי שחושב שנעשה לו עוול, איזשהו מוכר חושב שנעשה לו עוול.

<יואל הדר: זאת המטרה של החוק בפשטות, אנחנו ניכנס לסעיפים ואני מקווה שהדבר הזה עם שני הדברים האלה שלא נעשים בחלל ריק – יש גם מקומות אחרים בעולם שראינו שעושים דברים דומים – נקווה שזה ייתן את הפתרון שלא כל יומיים נצטרך לבוא ולבקש להוסיף לתוספת.

<יואל הדר: שבאים לפה אחרי יומיים זה לוקח שנה כדי לבדוק את החומר ולכן אני מקווה שזה ייתן מענה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: יש פה מישהו שמתנגד לחוק?

עדי קול: לעקרונותיו או לנוסחו?

<נועה בן שבת: הסנגוריה הציבורית הגישה הרבה הצעות לשינויים.

יעקב מרגי: יש לנו כמה שאלות לפני.

חיים כץ: אני אגיד לכם איך אני רוצה לעשות את המתכונת, אני אסביר לכם איך אני רוצה לנהל את הדיונים בחוק: באנו עכשיו לשמוע קצת תומכים, מתנגדים ולעבור לקראה.

חיים כץ: עוברים להקראה – כל סעיף שיש מישהו באולם, ואני לא רוצה שינמק לי גם למה, אומר "מתנגד אני", אותו סעיף זז הצידה.

חיים כץ: כל סעיף שיש בו הסכמה, מאשרים אותו.

חיים כץ: סעיף שכל מי שנמצא פה או כל מי שיבוא מסכים נאשר אותו.

חיים כץ: בסוף, אחרי שנאשר הכול נרד סעיף סעיף ונעשה דיונים על כל סעיף שלא הסכמנו עליו.

חיים כץ: ככה אני יודע שנסיים אותו.

חיים כץ: אם נעשה דיונים ודיבורים ודיבורים ודיונים לא נגיע לשום מקום מניסיוני הדל.

חיים כץ: כל סעיף שיש פה מישהו באולם שמתנגד, שלא יסביר למה הוא מתנגד, שום דבר, שיגיד "מתנגד אני" ומיד הוא זז הצידה.

חיים כץ: מה שמסכימים מסכימים, אחר כך ניכנס לדיון בכל סעיף, נדון על כל סעיף, נקבל החלטות, נשנה, לא נשנה, מסכימים, לא מסכימים, על כל סעיף בחוק.

חיים כץ: מה רצית להגיד?

<גיל שפירא: בוקר טוב, אדוני.

<גיל שפירא: חלילה לנו כמובן מלהתערב בסדרי עבודתה של הוועדה, רציתי רק לציין בהקשר להצעה של אדוני שישנם סעיפים שעלולים להיות מושפעים מסעיפים אחרים.

חיים כץ: בסדר, תעצור אותם.

<גיל שפירא: כלומר, היכולת להתנגד לפעמים או היכולת להסכים לסעיף מסוים תלויה בסעיפים אחרים.

חיים כץ: תעצור אותם, תגיד "מתנגד אני", הקשבת, סנגוריה ציבורית?

חיים כץ: הקשבת מה אמרתי?

<גיל שפירא: כן, אדוני, הקשבתי.

חיים כץ: אל תסביר לי למה אתה מתנגד, בסעיף הראשון שנדון עליו שיהיה נדמה לך שיש השפעה תגיד: תשמע, הסעיף הזה משפיע על סעיף 17(א), 19(ג), 96(ז), כל הסעיפים שזה משפיע, תתנגד לכל הסעיפים האלה עד שלא נמצה את הדיון בסעיף הזה.

חיים כץ: נעבוד מסודר.

חיים כץ: וואלה, תאמין לי, כבר עבדנו, העברנו פה חוקים יותר מורכבים מהחוק הזה.

חיים כץ: עוד מישהו רוצה להגיד משהו לפני שנעבור להקראה?

חיים כץ: אף אחד לא רוצה להגיד.

<נועה בן שבת: אדוני, אני רק רוצה להגיד שאני חושבת שהמטרה והתכלית של החוק היא ברורה, רק אני חושבת שצריך לעשות פה עוד כמה איזונים, אנחנו מציעים פה לעשות עוד כמה איזונים ותיקונים כדי באמת לאזן.

חיים כץ: וכמו שכל אחד יוכל להגיד בחקיקה, בהקראה, גם גברתי תוכל להעיר את ההערות שלה, המלומדות והלא מלומדות, ולהגיד מה שהיא חושבת ואנחנו נתייחס בכבוד גם למה שהיא אומרת.

<נועה בן שבת: תודה רבה.

עדי קול: רק לשאול לפני שאנחנו מתחילים אם אתה יכול להגדיר מה ההבדל, חוץ מההגדרה של הסם, מה ההבדל בתהליך הפרוצדורלי בין החוק הקיים לחוק הזה?

עדי קול: היום שוטר יכול, אם הוא מרגיש שחומר גורם לתופעות האלה, האם הוא יכול גם היום להחרים?

<יואל הדר: לא.

חיים כץ: כלום.

חיים כץ: רק אם הוא הולך למוגדרים, למוגדר.

עדי קול: להגדרות ה-CO.

חיים כץ: כן, גברתי.

<יפעת רווה: יש את סעיף 338 לחוק העונשין שמדבר על חומרים שהם מסכנים, על מכירה ואספקה של חומרים שמסכנים, הבעיה שגם בשביל להשתמש באותו סעיף צריך לבדוק את החומר ולראות אם הוא מסכן וחזרה הקושיה.

עדי קול: ואז, אם יש חשד לקיום העבירה, השוטר נכנס וחושב שיש חשד שזה חומר כזה, הוא יכול להחרים אותו כדי להביא אותו לבדיקה, נכון?

<יואל הדר: זה ייקח שנה עד שיגמרו לבדוק.

<יפעת רווה: כן, אבל העובדה היא שזה לא עובד היום ולא נותן היום את המענה.

עדי קול: אני רק רציתי לחדד שיש לשוטר היום את הסמכות הזו כביכול להיכנס ולהגיד, זה ייקח יותר זמן.

חיים כץ: כן, אבל זמן התגובה בינתיים.

חיים כץ: מאה אחוז, אנחנו עוברים להקראה.

תמר זנדברג: אנחנו מקריאים את הנוסח של הוועדה?

<יואל הדר: של הוועדה או מה שאנחנו הגשנו?

<נועה בן שבת: אנחנו מציעים לקרוא את הנוסח שלנו שהוא בעצם הנוסח שלכם עם הצעות לתיקונים והערות, ואז יתאפשר לנו ביתר קלות להתייחס לשאלות.

חיים כץ: גם אתה תגיד את מה שיש לך להגיד.

<נועה בן שבת: כל התיקונים מסומנים ב"עקוב אחר שינויים".

חיים כץ: בבקשה, גברתי.

<נועה בן שבת: "הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים, התשע"ג–2013 <הבאנו פה את ההגדרה, היא בעצם די רחבה, כל שליטה של אדם בחומר.

<נועה בן שבת: >

חיים כץ: תקריאי.

<נועה בן שבת: את ההגדרה?

חיים כץ: כן.

<נועה בן שבת: למרות שהיא לא מופיע פה בחוק.

<נועה בן שבת: "ס' 34כד: "החזקה" - שליטתו של אדם בדבר המצוי בידו, בידו של אחר או בכל מקום שהוא, בין שהמקום שייך לו ובין אם לאו; ודבר המצוי בידם או בהחזקתם של אחד או כמה מבני חבורה בידיעתם ובהסכמתם של השאר יראו כמצוי בידם ובהחזקתם של כל אחד מהם ושל כולם כאחד;" אם אנחנו מדברים על פיצוציה אז גם האדם שנמצא שם ומוכר כמובן, או אדם שנמצא במקום או אחראי על המקום, גם אם הוא לא הבעלים של המקום, אז הוא גם ייחשב כמחזיק.

יעקב מרגי: אבל גם אם הוא מסתובב ברחוב ויש בכיסו?

יעקב מרגי: מהי כמות מסחרית?

יעקב מרגי: מהי כמות צריכה אישית?

יעקב מרגי: את תיכנסי פה – ההגדרה של ההחזקה היא מאוד רחבה, השאלה אם זו הכוונה שלך.

יעקב מרגי: אם זה רק פיצוציות אז ההגדרה פה מרחיבה.

<נועה בן שבת: ההגדרה פה היא מאוד רחבה ואני חושבת, אם הבנו נכון, שהיא אמורה לכלול גם את המוכר, המפיץ.

יעקב מרגי: אבל את כבר הולכת – זה לא סמים מסוכנים שאדם מכניס, הוא לא מוכר, אדם רוצה לצרוך גת לעצמו, הוא נכנס לזה.

<נועה בן שבת: אבל כרגע אנחנו לא מדברים על חומר שהוא גת אז זה לא.

חיים כץ: למה הוא מסתובב עם השתיל של הגת בפיצוציה?

חיים כץ: אני רוצה להבין.

יעקב מרגי: לא, הוא לא בפיצוציה, היא לא הלכה לפיצוציה, היא יצאה כבר מהפיצוציה.

תמר זנדברג: למה הלכת לגת, מה עם "קוקה קולה"?

יעקב מרגי: חכי, חכי פה.

יעקב מרגי: גם ג'אנק פוד לפי ההגדרה אבל לא רציתי להגיע עכשיו לשם.

<נועה בן שבת: נכון, ההחזקה כוללת גם את ההחזקה האישית וגם את ההחזקה - - -

יעקב מרגי: אז זה לא פיצוציות.

יעקב מרגי: אז, רבותי, שימו על השולחן, זה לא פיצוציות.

תמר זנדברג: עוד יותר גרוע כי זה ממתיק מלאכותי.

<נועה בן שבת: אבל גם, גם וגם.

יעקב מרגי: השאלה אם זה הרציונל, כי את מרכיבה על חוק העונשין את החידוש, את התוספת הזו.

<נועה בן שבת: אני לא קובעת את זה בחוק העונשין, להפך, דווקא פרק ב' שנראה אותו תכף הוא בכלל אפילו לא עבירה פלילית כשלעצמו אלא הוא רק נותן סמכויות תפיסה והשמדה אחרי זה גם, חיפוש, תפיסה והשמדה.

יעקב מרגי: אני חושב שזה מרחיב אבל בואו נמשיך.

חיים כץ: תגיד "מסתייג אני".

יעקב מרגי: אם החזקה הולכת להיות חלק מהחקיקה פה היום זה מרחיב ואני חושב שצריך לדון בכך.

חיים כץ: "מסתייג אני", שלום, הלאה.

<נועה בן שבת: "חומר מסכן"" – אנחנו רוצים להגיד כל תכשיר וכל חומר, זה כמובן נתון לניסוח אחר כך – "כל תכשיר וכל חומר, שנועדו לשימושו של אדם, בדרך של אכילה, שתייה, לעיסה, הזרקה, החדרה, עישון או הרחה, ואשר קיים יסוד סביר להניח כי השימוש בהם עלול להביא להפרת הסדר הציבורי או לפגיעה בשלום הציבור, בביטחונו או בבריאותו," – או יש אפשרות לקרוא לזה "לרבות", תכף נברר מה ההבדל ביניהם – "לפגיעה בשלומו או בבריאותו של האדם המשתמש בהם;".

חיים כץ: לא נברר, אנחנו קוראים, אלא אם תגידי שאת מסתייגת.

יעקב מרגי: שוקולד חלב, שוקולד חלב.

עדי קול: הוא אמר לא להגיד מה, תגיד שאנחנו מסתייגים.

<יפעת רווה: אפשר להעיר הערה?

חיים כץ: לא, ממש לא, אפילו לא משרד המשפטים.

יעקב מרגי: שוקולד מסכן את בריאותי, את יודעת?

תמר זנדברג: אבל, אדוני, היושב-ראש - - -

חיים כץ: אנחנו נדון בכול, אני רוצה לראות אם יש פה סעיף - - -

תמר זנדברג: כן, אבל שאלה עקרונית תוך כדי, יש שאלות הבהרה.

יעקב מרגי: הוא צודק, שיהיה סדר.

חיים כץ: אני לא רוצה, יכול להיות שיהיה סעיף שכולם, בלי שאלות הבהרה וכל הדיון אחר כך, יסכימו, אחר כך נבין איפה אנחנו חיים.

<נועה בן שבת: נדמה לי שעם שלוש ההגדרות האלה לא היתה בעיה.

חיים כץ: איזה?

<נועה בן שבת: חוק העונשין, המנהל ופקודת הסמים המסוכנים.

עדי קול: אנחנו בסדר אתכם.

חיים כץ: חוק העונשין, פקודת הסמים, המנהל – אין בעיה?

חיים כץ: יפה.

יעקב מרגי: רק צריך לבדוק אם התקן לא בוטל.

חיים כץ: בסדר, אין, אתם רואים.

עדי קול: אישרנו.

חיים כץ: אנחנו נצביע עליהם אחר כך.

עדי קול: מתנגדת.

חיים כץ: ולסעיף הראשון, סעיף 2, יש לכם הערות?

<איילת אלישר: גם לנו יש הערות.

עדי קול: השאלה אם הן התקבלו, התקבלו כל ההערות?

<נועה בן שבת: לא, עדיין לא.

חיים כץ: אין בעיה, שום דבר לא התקבל.

חיים כץ: לאט לאט, בואי נתקדם לאט לאט.

<גבריאלה פיסמן: לנו יש הסתייגות.

<יואל הדר: יש הסתייגות.

תמר זנדברג: כן, גם לי יש הסתייגות ל-3א.

חיים כץ: בסדר.

<נועה בן שבת: "(ב) הוראות סעיפים 26 עד 29 ו-45 לפקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], התשכ"ט–1969‏ יחולו, בשינויים המחויבים, על חיפוש לפי סעיף זה.

<נועה בן שבת: "

חיים כץ: אתה מסתייג?

חיים כץ: אז הלאה, תעברי לסעיף 4, החלטה על השמדת חומר מסכן.

חיים כץ: יש למישהו הערות על זה?

חיים כץ: וואלה, הסכמנו.

<נועה בן שבת: זה רק נותן סמכות תפיסה של החוק.

חיים כץ: 4(א), כן, תפיסה.

עדי קול: בינתיים יש סעיף אחד בחוק, בהגדרות.

חיים כץ: כן, 4(א) הסכמנו, 3 הגדרות ו-4(א).

חיים כץ: הלאה.

<נועה בן שבת: רק צריך להזכיר שהתפיסה היא בעצם חלק מההוראות שבסעיף.

חיים כץ: בסדר, אבל בואי נתפוס, תפסנו.

<נועה בן שבת: לא.

חיים כץ: לא תפסנו?

<נועה בן שבת: לגבי תפסנו היתה שאלה כי זה היה בסעף 3(א).

עדי קול: וגם יש לו זימון לקבל.

<נועה בן שבת: הזימון, בסדר.

חיים כץ: 4(א) בסדר, (ב).

<נועה בן שבת: "(ב) קצין משטרה יורה על השמדתו של חומר שנתפס כאמור בסעיף קטן (א), לאחר שהופיע לפניו מי שהחזיק בחומר כאמור או לאחר תום התקופה האמורה באותו סעיף קטן, לפי המוקדם מביניהם, אלא אם כן שוכנע כי החומר אינו חומר מסכן;"

חיים כץ: אם הוא אינו חומר מסכן?

חיים כץ: אה, הוא בדק והוא שחרר.

<נועה בן שבת: אז הוא יכול לא להשמיד את החומר.

עדי קול: השתמש, ניסה וראה שזה לא.

<נועה בן שבת: אנחנו מציעים להוסיף: "על החלטה כאמור רשאי המחזיק בחומר לערור בפני בית המשפט; הורה קצין משטרה על השמדתו של חומר שנתפס לאחר שהופיע בפניו מי שהחזיק בחומר, יודיע לו על החלטתו ועל זכותו לפנות לבית המשפט השלום בתוך 21 ימים.

<נועה בן שבת: "

יעקב מרגי: בעל הפיצוציה היה עסוק, לא בא שבוע, לפי ההגדרה הזו הלך החומר.

<איילת אלישר: אנחנו מתנגדים.

חיים כץ: מתנגדים, עזבי, תמשיכי הלאה, (ג).

חיים כץ: מתנגד?

חיים כץ: אל תסביר לי, תגיד.

עדי קול: אני יכולה רק שאלה?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: תראו, בסיבוב הראשון כולם מתנגדים, תנצלו עכשיו הרבה את זכות ההתנגדות כי אחר כך לא יהיה לכם כל כך הרבה אז תחגגו חופשי.

עדי קול: אני רק רוצה להבין, הוא נכנס לפיצוציה, ראה 3 שקיות של משהו, הוא לוקח את זה או שהוא יכול גם לקחת כל מה שיש לו מאחורה ובבית ובכל הסטוקים?

חיים כץ: לא חשוב, על זה נדון כשנדון בסעיף, מה הוא לוקח נראה אחר כך.

<יפעת רווה: את החומרים.

עדי קול: כן, אבל יש לו עוד בבית ויש לו סטוק.

<שיר חבה: בבית לא.

<קריאה: במקום מגורים לא.

<יואל הדר: לא לבית, אין כניסה לבית.

רינה פרנקל: לא עושים חיפוש בבית.

עדי קול: ברור שלא חיפוש אבל שוב אני אומרת, אם יש לו סטוקים, הוא הזמין עוד?

חיים כץ: עדי, אנחנו רצים.

<יואל הדר: אין כניסה למגורים בכלל, אלא אם כן הכנסת תרצה להוסיף את זה.

חיים כץ: תשמעי, הדיון הוא דיון מעניין אבל בשביל להיכנס לדיון נעשה ריצה ראשונית, בואי נראה איפה אנחנו חיים.

חיים כץ: סעיף (ד).

<נועה בן שבת: דווקא בעניין הזה אנחנו גם תוהים אם זו הדרגה המתאימה לסמכויות שניתנות פה להשמדה.

חיים כץ: מפקח זו דרגה כלום, נכון?

<יואל הדר: מה זה כלום?

<יואל הדר: קצין.

חיים כץ: סרן, מקביל לסרן.

<יואל הדר: סגן, סגן.

<יואל הדר: זה לא אותו דבר אבל, זו לא הצבא, לא הכמויות של הצבא.

<יואל הדר: זה חייב להיות קצינים מקצועיים, סגן הוא בסדיר, הקצין במשטרה עבר הרבה יותר, הוא הרבה יותר מבוגר, זה שונה לחלוטין.

חיים כץ: אנחנו רוצים שהוא יהיה אחראי.

<יואל הדר: זה לא כמו סגן בצבא שבגיל - - -

חיים כץ: לא חשוב, אתה מתנגד?

<יואל הדר: לא.

חיים כץ: אה, חשבתי.

<נועה בן שבת: אנחנו הערנו על זה.

חיים כץ: עזבי, את גם כן, את תעירי רק בדברים שהם מהותיים, לא בזוטות.

<נועה בן שבת: אבל אנחנו שואלים את עצמנו האם באמת הוא יכול להורות על כך, האם יש לו מספיק - - -

חיים כץ: אה, אין לו מספיק ניסיון.

חיים כץ: הוא יכול לעצור אותך בצורה חופשית אבל לקחת קצת "אופטלגין" אסור לו.

<נועה בן שבת: אם הוא לוקח "אופטלגין" - - -

חיים כץ: כי כואב לו הראש, אסור לו לקחת "אופטלגין"?

<יואל הדר: יש מספיק בשר להתנגדויות גם בלי זה.

חיים כץ: יש פה מישהו שמתנגד שהדרגה תהיה סגן?

<יואל הדר: מפקח.

חיים כץ: אין בעיה, המפקח.

חיים כץ: אוקיי, סעיף (ד) אושר.

חיים כץ: יש פה מישהו שמתנגד?

יעקב מרגי: שאלה יש.

יעקב מרגי: עד היום, כשרצינו להכניס לצו תוספת של חומר מסכן, במה זה היה כרוך?

חיים כץ: לבוא לוועדה, להגיש את הרשימה, אין לאף אחד בוועדה את היכולות להבין מה זה ואנחנו נתנו להם קרט בלנש לכל מה שהם ביקשו תוך דקה.

יעקב מרגי: לא באו אנשי מקצוע לפה?

חיים כץ: באו אנשי מקצוע, לא אמרתי.

יעקב מרגי: לא, מצד המשטרה, מנגד?

חיים כץ: אנחנו לא יכולים לעמוד מול הבודק המשטרתי הכימאי שמסביר, ואנחנו לפעמים לא מבינים, חברי הכנסת, בצניעות רבה, את כל האותיות הקטנות שהוא מדבר עליהן.

יעקב מרגי: בשביל זה יש אנשי מקצוע שהם לא חברי כנסת.

חיים כץ: ובאים אנשי מקצועי מהצד השני, אומרים שהוא צודק.

<נועה בן שבת: אבל בשביל זה הם צריכים לבוא עם חומר מזוהה, עם חומר מזוהה שהם מבקרים אותו.

יעקב מרגי: השאלה אם בשביל זה אני אוותר על הקטע של האקט לבוא לכנסת, לוועדה, כי ברגע שאני מחייב משרד ממשלתי לעבור את התהליך הוא חושב 20 פעם.

חיים כץ: הוא לא חושב 20 פעם, הוא אחרי פעם מבין שכל פעם שהוא מגיע - - -

שולי מועלם-רפאלי: הוא יודע שהוא יקבל פה אישור

יעקב מרגי: אני זוכר כמה דיונים היו.

חיים כץ: תשמע, אני ביקשתי מהם שיבואו כל שבועיים, הם לא הצליחו לבוא כל שבועיים, הם באו כל חודש וחצי-חודשיים, הדיון היה מוקצב לחצי שעה, כל מה שהוא ביקש, ללא כחל וסרק, אושר בגלל חוסר היכולת שלנו להתמודד.

יעקב מרגי: אז אתה מוכן לתת להם עכשיו בלי שיקול דעת?

חיים כץ: כן.

עדי קול: ו"המנהל" – "כהגדרתו בפקודת הסמים המסוכנים"?

<נעה גרודצקי: זה מנכ"ל משרד הבריאות.

עדי קול: מנכ"ל משרד הבריאות?

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, רק שאלה, בסיום ההקראה מקיימים את הדיון עכשיו בסעיפים?

חיים כץ: תראי, את לא חברת ועדה, ב-10:50 אנחנו פה בוועדה הולכים לאשר את כל מה שהאוצר רצה ב-10 דקות, כולל ויסקונסין.

רינה פרנקל: 10 דקות כולל ויסקונין?

רינה פרנקל: וואו.

תמר זנדברג: אז מה הולך לקרות עכשיו?

חיים כץ: אנחנו נקריא עד 10:50, ב-10:50 יהיה לנו עד 11:00 אישור של כל מה שהאוצר רצה בתקציב.

תמר זנדברג: אני שואלת על זה.

חיים כץ: אני עונה לך, זה ב-10:50 מסתיים.

תמר זנדברג: בקיצור, אני יכולה ללכת לשמוע את התשובה של המפכ"ל?

חיים כץ: את יכולה ללכת לאן שאת רוצה.

חיים כץ: את חברת כנסת, מי אני שאני אמנע ממך ללכת לפה, ללכת לשם?

שולי מועלם-רפאלי: תשמע, אתמול מנעו.

עדי קול: תמר, את רוצה איזו התנגדות, משהו שחשוב לך מאוד בהמשך?

תמר זנדברג: על זה?

תמר זנדברג: כן, יש לי הרבה.

שולי מועלם-רפאלי: בטח יש לה הרבה התנגדויות.

עדי קול: את סומכת עלינו שנתנגד?

תמר זנדברג: לא, אני לא סומכת על אף אחד, זה מה שלמדתי פה, אבל אני אחזור.

<וילמה מאור: אז תישארי.

חיים כץ: טוב, היינו בסעיף 5(א) ושאלנו אם יש למישהו התנגדויות על הסעיף, אין התנגדויות, 5(א) אנחנו נאשר ונעבור ל-5(ב).

עדי קול: אבל יש פה את השאלה שלך.

<נעה גרודצקי: כן, איך הם יפרסמו את זה.

עדי קול: יש פה שאלה אז בואו נתנגד.

חיים כץ: התנגדנו, אין בעיה, מה שאתן רוצות, אז לא אישרנו את 5(א), אז גם (ב)?

<נועה בן שבת: (ב) זה תנאי, הוא בעצם עוד תנאי.

חיים כץ: אדוני מהמשטרה, אחרי שקיבלת כאלה סופרלטיביים שאתה בעל מקצוע הכי טוב פה תן ליועצת המשפטית לעשות את העבודה שלה.

חיים כץ: מתנגד, תעברי לסעיף 6.

<נועה בן שבת: אוקיי, אז אתה אומר גם (ב) וגם (ג)?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: נגד, הלאה.

<נועה בן שבת: לזה אני מניחה שאף אחד לא מתנגד.

חיים כץ: מישהו מתנגד?

חיים כץ: וואלה, לא.

חיים כץ: אנחנו חוסכים בהקראה לפעם הבאה.

חיים כץ: מישהו מתנגד פה?

<איילת אלישר: יש לנו תוספת אז נדון בו.

חיים כץ: אוקיי, אז גם (ב), הם מתנגדים.

יעקב מרגי: הלוואי שבסמים המסוכנים יגיעו לרף ענישה ולרף אכיפה ברמה שמוצעת פה, הלוואי.

עדי קול: בדיוק.

<יפעת רווה: זה מקסימום, זה עונש מקסימום.

<יואל הדר: זה בבתי משפט.

יעקב מרגי: לפעמים אתם גם לא מבקשים.

<יואל הדר: אנחנו תמיד מבקשים.

יעקב מרגי: מה אני אעשה?

יעקב מרגי: את התואר הראשון שלי – אין לי אותו – לקחתי אותו מהשכונה שלי.

חיים כץ: זה המשטרה מתנגדת.

<יואל הדר: אנחנו לא מתנגדים, אנחנו רוצים להוסיף משהו.

<נועה בן שבת: רוצים לדון לסעיף לגופו.

<יואל הדר: אנחנו לא מתנגדים, אי אפשר להתנגד למה שאנחנו המצאנו.

חיים כץ: אי אפשר לדעת בממשלה.

חיים כץ: תראה, בפרק הזמן שאני נמצא בכנסת, בטח שאני מנהל ועדה, אם על כל פעם שיד ימין לא ידעה מה יד שמאל עושה, לפעמים אפילו באותו משרד ממשלתי, הייתי מקבל שנה אחת של חיים טובים, הייתי עד גיל 713 חי חיים טובים.

<יואל הדר: בלי סמים.

חיים כץ: בלי הקטע של הסמים.

חיים כץ: גילוי נאות, מעולם לא השתמשתי, לא צרכתי ולא ניסיתי שום סוג של סם, גילוי נאות.

יעקב מרגי: במודע.

חיים כץ: במודע.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה מכניסים לנו שלא במודע?

חיים כץ: במודע, במודע.

חיים כץ: מעולם.

חיים כץ: כשהתחלנו לדון בגראס הביאו את זה, זו היתה הפעם הראשונה שראיתי את זה, פעם ראשונה.

יעקב מרגי: אנחנו מקבלים את זה במינון נמוך בכל מיני דברים.

רינה פרנקל: עוד לא ראיתי.

חיים כץ: לא ראית?

חיים כץ: אז נעשה לך שידור - - -

שולי מועלם-רפאלי: זהו, גם אני לא ראיתי.

חיים כץ: וואלה?

חיים כץ: מעניין.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך-השם.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: הגראס הרפואי, אנחנו חושבים שצריך לייצא את זה.

חיים כץ: הרפואי – חבל על הזמן, הפרופסורים שבאים ואומרים כמה זה מועיל לחיים וללב ולריאות.

<יואל הדר: בינתיים זה לא החוק הזה.

עדי קול: רגע, רק ראיתם או גם ניסיתם?

יעקב מרגי: רק ראו.

שולי מועלם-רפאלי: כן, בדיוק.

חיים כץ: כן, זה לא החוק הזה.

חיים כץ: מישהו מתנגד לזה, "הדחת לקטין לחומר...

חיים כץ: העושה אחת מאלה, דינו – מאסר חמש שנים"?

רינה פרנקל: מעט מאוד לדעתי.

חיים כץ: "נותן לקטין חומר אסור בהפצה"?

יעקב מרגי: פה יש הסכמה.

עדי קול: לא נותנים 5 שנים גם ככה?

חיים כץ: "משדל קטין להשיג חומר אסור בהפצה או להשתמש בו", סעיף 8, יש מישהו שמתנגד?

<נועה בן שבת: את אומרת לעניין גובה המאסר?

<נועה בן שבת: בפקודת הסמים העונש הרבה יותר חמור.

חיים כץ: כן, יש פה מישהו שמתנגד?

חיים כץ: תאשרי את זה.

<נועה בן שבת: לאשר בכל זאת?

חיים כץ: כן, אף אחד לא מתנגד.

<נועה בן שבת: הבנתי שחברת הכנסת מתנגדת.

שולי מועלם-רפאלי: היא שאלה, היא רק שאלה.

<נועה בן שבת: היא שאלה לגבי מספר שנות המאסר.

חיים כץ: 5 שנים, אמרנו 5 שנים.

<יפעת רווה: - - - ואז זה הופך ל-25 שנים.

עדי קול: 25 לפי חוק העונשין.

חיים כץ: כן, 5 שנים.

חיים כץ: סעיף 9.

חיים כץ: תעברי לסעיף 10, לפרק ד'.

חיים כץ: סעיף 10 מאשרים, 11.

חיים כץ: גם לזה כולם מסכימים, נכון?

עדי קול: כן.

חיים כץ: אוקיי, גם 11.

<יואל הדר: עם הוועדה אין לנו בעיה.

חיים כץ: מתנגד, הלאה.

חיים כץ: הוא לא רוצה, הסנגוריה הציבורית לא רוצה שידווחו.

<גיל שפירא: ההפך, שידווחו יותר.

<נועה בן שבת: יש לנו הערה האם באמת זו הערכאה המתאימה.

חיים כץ: הנה, אנחנו כבר מסיימים, כבר אנחנו קובעים את התחילה והתוקף.

חיים כץ: את סעיף 14 תעזבי.

חיים כץ: אז מה אישרנו פה היום?

<נועה בן שבת: אישרנו כך: את הגדרות בסעיף 1, חוק העונשין, המנהל ופקודת הסמים; בסעיף 4(ד) קצין משטרה, בסעיף 6, מה שמופיע כסעיף (ב) לגבי זה שיפקע תוקפה של ההכרזה הדחופה ביום כניסתה לתוקף של ההוספה; את סעיף 8, את סעיף 10 ואת סעיף 11.

חיים כץ: אנחנו נצביע על כל הסעיפים שאישרנו.

עדי קול: למה זו הוראת שעה?

<נועה בן שבת: כרגע לא יצביעו על הנושא הזה.

חיים כץ: אנחנו גם על זה נדון.

<יואל הדר: על שם החוק אין גם מחלוקת, נכון?

<נועה בן שבת: בגלל שבדרך כלל לא מצביעים על שם של החוק.

<יואל הדר: לפעמים יש מחלוקת על השם של החוק.

חיים כץ: לא, עזוב, זה לא חוק התקציב.

חיים כץ: אנחנו מצביעים על כל הסעיפים שאושרו פה על ידי כל חברי הוועדה, מי שבעד ירים את ידו.

חיים כץ: בעד – פה אחד

חיים כץ: כל חברי הוועדה, והם 5 במספר, מאשרים את הסעיפים שהוקראו על ידי היועצת המשפטית.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.