ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 40, 2013-06-25 09:00

עמרם מצנע: בוקר טוב.

עמרם מצנע: היום מציינת הכנסת את יום הצעירים והנוער.

עמרם מצנע: ולרגל זה אנחנו החלטנו לקיים דיון עם תנועות הנוער על תנועות הנוער.

עמרם מצנע: אני שמתי כותרת קצת פרובוקטיבית, אני מקווה שהיא מרגיזה אתכם מספיק והשאלה האם תנועות הנוער נמצאות בנסיגה או בעלייה.

עמרם מצנע: ומה בעצם אנחנו עושים, כדי שהתשובה לשאלה הזו תהיה תשובה חיובית.

עמרם מצנע: מאחר ואנחנו מעטים, נעשה איזה שהוא סיבוב היכרות, בסדר?

עמרם מצנע: בבקשה.

עמרם מצנע: ואיתנו חברת הכנסת קלדרון וחבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג.

עמרם מצנע: טוב, בבקשה.

עמרם מצנע: ממלא מקום מועצת תנועות הנוער.

<ניסים שלם: שלום לך היושב-ראש, אנחנו מאוד שמחים על הדיון היום.

<ניסים שלם: שלוש ארבע דקות, לנוכחים, פשוט הכנו איזו סקירה על-מנת שבאמת לראות את המגוון האדיר של כל תנועות הנוער.

<ניסים שלם: כשאני אומר תנועות הנוער, אני יודע שמסביב השולחן גם יושבים ארגוני נוער וכולנו ביחד באותה סירה, אבל פה זה תנועות הנוער, זה 14 תנועות הנוער, אם דיברנו היכלי העונג, בית"ר, שומר הצעיר, נוער העובד, אני לא אמנה את כולם, אבל כולם נמצאים פה, סביב שולחן עגול שאנחנו יושבים יחד.

<ארז אשל: חשוב שתמנה מיהן תנועות הנוער, בגלל ההבחנה בין תנועות נוער לארגוני נוער.

עמרם מצנע: כן, זה בכלל הגדרה מעניינת, מעניין אותי לשמוע אחר-כך איך אתם מגדירים.

<ניסים שלם: יש הבדלה בין ארגוני נוער לתקנת תנועות הנוער.

<ניסים שלם: תקנת תנועות הנוער בנויה באופן מסוים עם קריטריונים, להבדיל מה זה תנועת נוער, האם הילד הוא וולונטארי, האם הוא מגיע מרצון שלו, האם זה לא עשוי בבתי-ספר.

<ניסים שלם: יש קריטריונים מובנים, יש בארגוני נוער גם תקנה שלהם ויש הבדלים.

<ניסים שלם: כמו למשל, אחר-כך משרד החינוך יכול להוסיף דברים.

<ניסים שלם: אנחנו מסתכלים פה מה בעצם תנועת נוער, מאיפה זה בא, מה אנחנו עושים, מה אנחנו עושים עם החינוך הציוני, הערכי.

<ניסים שלם: כל השילוב של אוכלוסיות מיוחדות.

<ניסים שלם: יכול להיות שלפני 20, 30 שנה, תנועות הנוער היו חיות במעגלים שלהם.

<ניסים שלם: היום, ב- 15 השנה האחרונות ובעשר השנים, אנחנו רואים שאנחנו מתעסקים בכל המעגלים בחברה הישראלית.

<ניסים שלם: הבאנו קצת מספרים.

<ניסים שלם: ד' – י"ב, וזה לגבי השאלה שלך, אני ישר ראיתי באינטרנט את השאלה שלך, תנועות הנוער וישר עניתי ליושבת-ראש הוועדה.

<ניסים שלם: אנחנו בעלייה.

<ניסים שלם: זה להתחילה.

<ניסים שלם: מדובר על 300,000 חניכים מ- ד' עד י"ב, זה לפי חוזר מנכ"ל.

<ניסים שלם: אנחנו מדברים על 25 - - -

עמרם מצנע: זה מספר שהוא הערכה, אני מבין.

<ניסים שלם: לא, הוא לא הערכה, הוא אחרי מפקד.

עמרם מצנע: אני הבנתי היה 175,000, במפקד האחרון, ואמורים לעשות מפקד בשנה הבאה.

<ניסים שלם: כן, אבל ברגע שאתה אומר מפקד, אתה סופר זמן נתון, בזמן מסוים ומדריך מסוים שאם יש לו מבחן בגרות באותו יום והוא לא ענה לאיזה מישהו, אז זה כבר אותה קבוצה יורדת.

עמרם מצנע: אז על בסיס מה 300,000?

<ניסים שלם: זה על בסיס רשויות מקומיות, מספרים של ביקורים סדירים.

<ניסים שלם: הרי משרד החינוך לא בא בכל שש שנים ובודק אותנו, הרי אנשים מסתובבים בסניפים, אם זה בעיר חיפה, רשות מקומית שאנחנו יושבים בעיר חיפה ואתה יודע את זה מהיותך ראש עיר.

עמרם מצנע: כן, בטח.

<ניסים שלם: אתה ידעת בדיוק מה מספר הילדים בעיר וככה אנחנו וה- 300,000 זה הראי, מה שקורה בארץ היום.

<ניסים שלם: מדובר על למעלה מ- 2,000 סניפים ברחבי הארץ.

<ניסים שלם: מדובר על 40,000 מדריכים.

<ניסים שלם: 1,200 מתנדבי שנת שירות וחשוב להדגיש, אדוני היושב ראש, שאנחנו לא מעלים את המספר בגלל שיש לנו קושי מול משרד הביטחון לאפשר עוד חניכים שלנו, שידחו את הצבא ויהיו עוד שנה, אנחנו רוצים להעלות כל שנה, כל שנה יש לנו מול משרד הביטחון מריבה, אבל זה הסכום, זה המספר שהם נותנים לנו.

<ניסים שלם: מדובר על 2,000 חברים בתנועת הבוגרים.

<ניסים שלם: יושב פה בחור מהנוער העובד והלומד, הנה הוא, החולצות הכחולות, התנועות האחרות הקימו תנועת בוגרים.

<ניסים שלם: זה אומר אחרי צבא, חבר'ה ממשיכים בתנועות הנוער היום.

<ניסים שלם: זה אומר מסיימים את הצבא, מגיעים לקיבוצים עירוניים, מגיעים לקומונות ועושים את הכל, דבר מדהים שקורה פה.

<ניסים שלם: הם נכנסים, הם לומדים תואר ראשון, הם מגיעים לבתי-ספר בתור מורי של"ח, בתור מורי חברה, תהליך יפה ומדהים.

<ניסים שלם: מדובר על 2,500 מתנדבים בוגרים שמלווים את הפעילות ללא שכר.

עמרם מצנע: תחזור רגע, זה מעט מאוד, 2,500 חברים בתנועות, בוגרים.

<ניסים שלם: זה 2,000 בקומונות.

<ניסים שלם: חיים ביחד.

עמרם מצנע: אני יודע מה זה.

<ניסים שלם: זה חוץ מהרכזים, חוץ מהמתנדבים, חוץ מהכל.

<ניסים שלם: תראה, מאוד קשה היום ותראה את החברה שלנו.

עמרם מצנע: אני רוצה לאתגר אתכם, כי אתם, מה שיותר תספרו לנו כל הזמן כמה - - -

<ניסים שלם: לשבת במצפה רמון או לשבת בקיבוץ עירוני בעכו, או באדר או במקומות האלו ולחיות עם אותו מקרר 20 אנשים היום בעידן שלנו, קשה אבל אנחנו מוכיחים שאנחנו יכולים לעשות את זה.

<ניסים שלם: אנשים לפני זה באו ואמרו – אתם לא תוכלו למשוך בני נוער לעשות את הדבר הזה.

<ניסים שלם: וזה ההוכחה.

עמרם מצנע: תנועת הבוגרים, זה רק הנוער העובד?

<ניסים שלם: לא.

<ניסים שלם: זה השומר הצעיר, זה מחנות העולים.

<ניסים שלם: אני יודע שתנועות נוער אחרות - - -

עמרם מצנע: מה עם תנועת בית"ר?

<ניסים שלם: נכנסים לזה.

<ניסים שלם: נכנסים לזה.

עמרם מצנע: נכנסים זה אומר שעדיין אין?

<ניסים שלם: זה אומר – אין עדיין תנועת בוגרים מלאה, זה אומר – אנחנו יושבים עם בני נוער, לא קל להביא בני נוער, לפתוח קיבוץ עירוני, לקבל דירה מעירייה ולשבת בפנים ולהתחיל לפעול בעיר עצמה.

עמרם מצנע: לא כל הגרעינים הם קיבוץ עירוני.

<ניסים שלם: כן, כן, כן.

עמרם מצנע: זה יכול להיות גם גרעין חברתי, שכל אחד מקיים את עצמו.

עמרם מצנע: לבני עקיבא, בטח זה הגרעינים התורניים, לא?

<דניאל הירשברג: יש גרעינים תורניים ויש גרעינים תורניים של בני עקיבא, יש גרעיני סטודנטים, היום.

<דניאל הירשברג: כמעט בכל מוסד אקדמאי, יש תא סטודנטים של בני עקיבא.

<דניאל הירשברג: פועלים בהרבה מאוד תחומים.

עמרם מצנע: בסגנון הזה, של גרעינים קהילתיים.

<דניאל הירשברג: גרעינים קהילתיים של רווקים – רווקות, יש לנו מעט מאוד.

<דניאל הירשברג: בדרך-כלל זה גרעיני משפחות, אבל יש לנו היום גם גרעינים של רווקים ורווקות.

עמרם מצנע: טוב, בשנה-שנתיים הראשונות הם רווקים, אחר-כך - - -

<דניאל הירשברג: שנתיים זה הרבה.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: בבקשה.

יצחק הרצוג: יש תנועת נוער חרדית?

<ניסים שלם: כן, יש לנו שתי תנועות נוער חרדיות.

עמרם מצנע: גם בתיה לא מוצגת פה, אני רואה.

<מאשה בורזיקובסקי: גם יש המשך ועיקר ההמשך זה התיישבות בפריפריה, שהבוגרות שלנו הולכות לגור בצפון.

עמרם מצנע: טוב, נשמע אותך.

יצחק הרצוג: מה עם כנפיים של קרמבו?

יצחק הרצוג: הם רשומים?

<ניסים שלם: הם ארגון נוער.

<ניסים שלם: זה ארגון, זה לא תנועת נוער.

יצחק הרצוג: הגיע הזמן שהם יהיו תנועה.

<אירית ברוק: פתחנו, כשיגיע תורנו לדבר קצת נספר, פתחנו עכשיו תקנה חדשה שהיא ייעודית לארגוני נוער והם ימצאו את עצמם שם.

יצחק הרצוג: יפה מאוד.

עמרם מצנע: יש פה הבחנה מעניינת שאני לא הכרתי אותה, של תנועות נוער וארגוני נוער, זה חשוב מאוד, באמת, כי אחרת כולם מתיימרים להיות תנועת נוער ולא כולם תנועת נוער.

<ניסים שלם: כן, אין ספק.

עמרם מצנע: לפחות, לא באופי, בפרופיל ההתנהגות שאנחנו מכירים.

עמרם מצנע: כן, בבקשה.

<ניסים שלם: מה אנחנו עושים, בעצם, את הפעילויות בפריפריה, אנחנו בשנה האחרונה נכנסנו, אני יודע שהוועדה היתה ביישובי הבדואים, נכון?

<ניסים שלם: לאחרונה, כן, כן, ניצנים של תנועות נוער שגם באותם יישובים, אנחנו נכנסים בפעילות בפריפריה, גם הגיאוגרפית וגם החברתי.

<ניסים שלם: זה מאוד חשוב להגיד שיש ערים - - -

עמרם מצנע: תנועת בית"ר פעילה בתנועת נוער במגזר הבדואי?

<ניסים שלם: לא, הבדואי לא, אבל גם בדרוזי, אנחנו נמצאים, יש לנו סניפים שם, שאנחנו נמצאים.

יצחק הרצוג: מצנע, עוד קשה לו עם בית"ר, אתה צריך להבין.

<ניסים שלם: לא, אני בתור עיר חיפה - - -

עמרם מצנע: דווקא בחיפה היתה קבוצה טובה מאוד.

<ניסים שלם: היתה קבוצה טובה והוא ראש עיר שתמך ועזר ובעקבותיו פתחנו עוד סניף שם, כשהוא היה ראש עיר.

יצחק הרצוג: תפרגן למצנע.

<אירית ברוק: אם אפשר מילה בנושא של הבדואים, זה לא כל-כך ניצנים.

<אירית ברוק: השנה הצלחנו לפתוח 12 סניפים במגזר הבדואי ומנויים בהם כ- 600 חניכים, שזה הרבה.

עמרם מצנע: מה, הם צופים?

<אירית ברוק: לא לא.

<אירית ברוק: יש שלוש תנועות שמתעסקות במגזר הערבי, שזה הנוער העובד, תנועת השומר הצעיר הג'יהן, החטיבה שלהם, והצופים הערבים והדרוזים.

עמרם מצנע: ואצל הבדואים, איזה תנועה זה?

<אירית ברוק: שלושת התנועות האלה, הקימו בתוכנית משותפת, חולקו היישובים, נפרשו הסניפים ובאמת יחד עם מחוז דרום שלנו, של משרד החינוך.

עמרם מצנע: דרך אגב, אחת הבעיות שאני נתקלתי, בעיקר בירוחם, זה שביישוב קטן, ברגע ששתיים-שלוש תנועות נוער פחות או יותר עם צבע דומה מתחרות ביניהן, כולם מפסידים.

<אירית ברוק: כן.

עמרם מצנע: מצד שני, אנחנו לא יכולים לחייב שפה יפעל הנוער העובד, שם השומר הצעיר ושם לצורך העניין, בית"ר.

<אירית ברוק: אז פה אני אומרת שבשונה ממקומות אחרים, היתה התגייסות משותפת יחד עם ליווי של מועצת תנועות הנוער וליווי של משרד החינוך ובאמת, ההליכה הזאת כרגע מוכיחה את עצמה יפה.

<ניסים שלם: מאוד חשוב להגיד שמועצת תנועות הנוער, אנחנו פועלים מול כל המשרדים של הממשלה, כל אחד בתחומו.

<ניסים שלם: אם אתה מסתכל על נושא של אזרחים ותיקים, עם המשרד עצמו, יש פרויקטים שאנחנו מפעילים דרך המשרדים עצמם – משרד הבריאות, כל מה שקשור בנושא של בטיחות בדרכים, אנחנו למדנו לעבוד מול המשרדים.

<ניסים שלם: זה לא היה קל, אנחנו עובדים מול משרד, התקציב עובר דרך משרד החינוך, ומחולק לתנועות הנוער לפי הפרויקטים ולפי הפעילויות.

<ניסים שלם: אנחנו הולכים, מדברים על הקיץ וגם, אנחנו מדברים גם על הקיץ האחר, שעכשיו התחיל.

<ניסים שלם: כל מה שקשור לשר החינוך, שי פירון, הוא הטיל עלינו משימה שבקיץ שאנחנו נמצאים בתוכו היום, אנחנו עובדים שונה.

<ניסים שלם: עובדים יותר לתוך הקהילה.

<ניסים שלם: הסניפים שלנו פתוחים יותר בשעות הבוקר, על-מנת לקבל את בני הנוער שנמצאים ולא רק שלנו.

עמרם מצנע: איך זה, אם יש 300,000 חניכים רק 200,000 משתתפים בפעילות?

<ניסים שלם: אני אגיד לך.

<ניסים שלם: אתה עולה פה על מוקש לא קל שאני חושב שלפני כשנתיים שר החינוך הקודם, גדעון סער, הפנה משאבים לפריפריה.

<ניסים שלם: עברו ובדקו איפה יש סניפים של תנועות הנוער, והסניפים החזקים וראו שבערים חזקות, זה פשוט היה הקבלה והפנינו כספים לפריפריה, למקומות שבהן האוכלוסייה חלשה, שקשה היה לה לצאת לטיולים, קשה לה לשלם והיום יש סעיף מיוחד בתקנה לסבסוד ילדים לקראת מפעלי קיץ וכו' ואני מאמין שהקיץ תהיה עלייה מדהימה במספרי הילדים מהפריפריה, שיגיעו לפעילות.

עמרם מצנע: זה סבסוד דרככם?

<ניסים שלם: דרכנו, כן.

עמרם מצנע: דרך התקציבים שלכם?

<ניסים שלם: דרך התקציבים שלנו.

<ניסים שלם: יש לנו ועדות.

<אירית ברוק: ישירות ממשרד החינוך – לתנועות.

<ניסים שלם: כן, כן.

<ניסים שלם: אותו ילד מגיע לוועדה, מגיעים עם הניירות, יש קריטריונים לדבר הזה והוא מקבל הנחה להגיע.

<ניסים שלם: זה אומר לא למנוע אף ילד שכל הילדים יגיעו למפעלי הקיץ, מבחינתנו.

עמרם מצנע: באה אלינו, ממפלגת העבודה, חברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק הרצוג: שהיא מתנועת הבוגרים, היא הקומונארית של הסיעה שלנו וזה לא עזב.

<ניסים שלם: אני רוצה להגיד מילה מאוד מאוד חיובית לבית הזה.

<ניסים שלם: אני חושב שבשנים האחרונות גם הבית, גם חברי הכנסת, גם שר החינוך הקודם והנוכחי, והתחילה לפניו יולי תמיר, לקחו את תנועות הנוער לא כמובן מאליו.

<ניסים שלם: פעם זה היה מובן מאליו, לוקחים ילדים חמודים, חולצות תנועה ובזה זה נגמר.

<ניסים שלם: באנו לפה כולם חיבקו, נישקו אותנו, כולם אמר איזה קומונאר באיזה תנועה הוא גדל ובזה, זה נגמר.

<ניסים שלם: אני חושב שבשנים האחרונות הבינו ומשרד החינוך ומינהל חברה ונוער הבין, שאנחנו שותפים לדרך.

<ניסים שלם: השותפות לדרך צריכה תקציבים וגיבוי ולא רק כסף, גיבוי בבתי-הספר, ברשויות המקומיות.

<ניסים שלם: נחתמה אמנה עם הרשויות המקומיות, ראשי ערים חתמו על-מנת שאנחנו נוכל לקבל את מה שצריך עבור ילדי הארץ.

<ניסים שלם: אני יודע ששר החינוך, לפני כשלושה שבועות זה היה, אירית?

<ניסים שלם: נתן לנו הבטחה שלטונית שתקציב תנועות הנוער לא ייפגע בתקציב הנוכחי.

<ניסים שלם: אני חושב ששמחנו מאוד לקבל את הבשורה ולשנת 2013 ו- 2014, התקציב נשאר אותו תקציב.

יצחק הרצוג: וכמה הוא יהיה?

<ארז אשל: לא רק זה, הוא העלה את התקציב.

<ניסים שלם: עדיף שנציגי משרד החינוך יגידו, שזה יהיה רשום בפרוטוקול.

יצחק הרצוג: מה אמרת?

<ארז אשל: בבסיס התקציב.

<אירית ברוק: 85.

עמרם מצנע: לפי מסמך שאתם הגשתם לי ב- 2012, 90.4 מיליון.

<אירית ברוק: לא, 90 מיליון זה בתוספת סכומים ממשרדי ממשלה נוספים.

<אירית ברוק: כתוב גם במסמך שהגשנו אתמול.

<אירית ברוק: המשרד שם 85 וחצי.

עמרם מצנע: ועוד חמישה מיליון.

<אירית ברוק: מה שארז מציין פה, שהחידוש הגדול שזה 85 בבסיס התקציב.

<ארז אשל: בבסיס.

<ארז אשל: אם לפני שנה התוספת, ה- 20 מיליון תוספת לא היה מהבסיס, אז כאן נקודת הפתיחה זה 85 מיליון שקלים.

<ניסים שלם: זה מאוד חשוב.

יצחק הרצוג: רגע, אבל, את עושה את זה פר בן-אדם?

יצחק הרצוג: לפי מה את מתקצבת?

<אירית ברוק: יש תקנה, אחת התקנות המסובכות שמסתובבות בכלל מתקנות התמיכה שיש, כמחצית הולכת לפי אומדן, שמתרחש אחת לכמה שנים והמחצית השנייה מחולקת לפעולות, למגוון של פעולות.

יצחק הרצוג: איך זה הולך, בתמיכה או במכרזים?

<אירית ברוק: תמיכה.

יצחק הרצוג: כלומר, את כל הבירוקרטיה הם צריכים לעבור של התמיכות של החשכ"ל?

<אירית ברוק: בטח.

יצחק הרצוג: זה "חתיכת" סיפור.

יצחק הרצוג: זה המון בירוקרטיה.

<אירית ברוק: כן, אבל עם השנים פיתחנו גם שיטות.

יצחק הרצוג: יש תנועת נוער ערבית?

יצחק הרצוג: הרי יש את הצופים הערביים, היא לא מתוקצבת?

<אירית ברוק: בוודאי.

<ארז אשל: תעשי סקירה של 14 תנועות הנוער.

<אירית ברוק: ניסים.

<ניסים שלם: אין לי בעיה.

<ארז אשל: אירית היא הממונה על כל התחום של הגשמה בתנועות הנוער.

<ארז אשל: אירית ברוק, על תנועות הנוער.

<ארז אשל: תעשה רגע סקירה של 14 תנועות הנוער.

<ניסים שלם: אנחנו מדברים על הנוער העובד והלומד.

<ניסים שלם: אנחנו מדרים על בנות בתיה, תנועה חרדית.

<ניסים שלם: אנחנו מדברים על השומר הצעיר, בני עקיבא, הצופים, לתנועת עזרא, האיחוד החקלאי, תנועת בית"ר והנוער הלאומי שהיום הם תנועה מאוחדת.

<ניסים שלם: אנחנו מדברים על התנועה הדרוזית, תנועת אריאל.

<ניסים שלם: יש שם מחנות העולים, היכלי העונג, שהגברת יושבת פה, צופים, הצופים הערביים ויש את תנועת מכבי הצעיר.

<אירית ברוק: מה שיפה לראות זה שבעצם, אני חושבת שכל הקשת התרבותית פוליטית של מדינת ישראל מיוצגת בתנועות, באמת, החל מתנועות חרדיות, התנועה של מאשה שיושבת פה, היא תנועה של חסידות גור.

יצחק הרצוג: כן, עונג.

<אירית ברוק: יש תנועה גדולה, תנועת בתיה, שהיא גם, זה החרדים, מגזר דתי לאומי.

יצחק הרצוג: יש פיקוח על פעולות?

<אירית ברוק: בוודאי.

יצחק הרצוג: מי התנועה הכי גדולה, הצופים?

<ניסים שלם: מאוד רגיש פה בשולחן.

<ניסים שלם: יותר רגיש אפילו מהשאלה של מצנע, בהתחלה.

עמרם מצנע: התשובה הרשמית היא מפקד שנערך לפני שנתיים, זה הצופים.

עמרם מצנע: אני לא בוגר הצופים.

רות קלדרון: יש כאן מישהו מהצופים?

<ניסים שלם: אנחנו מייצגים פה את כולם נאמנה.

יצחק הרצוג: ותיקי הצופים עוד נוכחים.

רות קלדרון: הם לא אמורים לבוא?

<ניסים שלם: הוזמנו, הוועדה הזמינה.

רות קלדרון: משונה.

עמרם מצנע: יש לי שאלה פרובוקטיבית.

עמרם מצנע: למה התקציב הולך להנהגות של התנועות ולא הולך לשטח?

<ניסים שלם: אני יכול לענות?

עמרם מצנע: בוודאי.

<ניסים שלם: קודם כל, התקציב לא הולך להנהגות.

<ניסים שלם: אני אגיד, התקציב מחולק 50% למספר הילדים, ועוד 50%.

עמרם מצנע: לא, אל תטעה.

עמרם מצנע: זה האופן שקובעים את התקציב.

עמרם מצנע: אבל זה לא לוקחים עכשיו כל ילד, אומרים לו – אתה מקבל עכשיו 100 שקלים.

מיכל בירן: אם היינו שואלים את אותה שאלה על תקציב המדינה, זה גם היה נשמע הגיוני?

מיכל בירן: למה זה לא מגיע ישירות לאנשים, אלא יש גוף מרכזי שחושב על תמונה כללית?

עמרם מצנע: מיכל, שמעתי אותך כמה פעמים שואלת, מתוך תקציב החינוך הענק הזה, כמה מגיע לכיתת הלימוד.

<ניסים שלם: לא, אבל פה כמה מגיע למחנות הקיץ, או ל- ש"ש, או לייעוד.

<ניסים שלם: התקציב הוא ייעודי, הפרויקטים מחולקים אחד לאחד.

עמרם מצנע: שאלתי שאלה.

<ניסים שלם: התקציב הוא פר ראש, עבור ש"ש לנסיעות שלו, לפעילות.

<ניסים שלם: והכל עם חשבוניות, שלא תחשבו.

<ניסים שלם: זה כל ילד שיוצא.

עמרם מצנע: בוא ניקח את תנועת בית"ר.

<ניסים שלם: נוער לאומי.

עמרם מצנע: בית"ר, הנוער הלאומי, מקבלים ב- 2012 – 2.1 מיליון.

עמרם מצנע: כמה מתוך זה הולך על מנהלות?

עמרם מצנע: שכר, נלוות.

<ניסים שלם: הנהלה וכלליות הולך בערך 12%, 13%, אנחנו יכולים אפילו להגיע ל- 20% ומשהו.

<ניסים שלם: אני אומר לך את זה בוודאות, מתקציבים של כל תנועות הנוער.

<ניסים שלם: הנהלה וכלליות אצל תנועות הנוער מאוד מאוד נמוכות.

<דניאל הירשברג: סליחה, האם רכז הדרכה בתנועה זה מנהלה?

עמרם מצנע: רכז, הדרכה, אזורי זה מנהלה, אם הוא מקומי - - -

<דניאל הירשברג: מה זה מנהלה?

<דניאל הירשברג: הוא אחראי על הכשרת המדריכים, הוא מלווה אותם, הוא פוגש אותם בסניפים.

<דניאל הירשברג: קומונאר.

מיכל בירן: בלי מערך הדרכה זה סתם ילדים הולכים באחו.

<דניאל הירשברג: ראש מחלקת מפעלים שאחראי על כל הטיולים, על מחנות הקיץ, זה לא מנהלה.

עמרם מצנע: OK.

עמרם מצנע: אני שאלתי.

יצחק הרצוג: אני רוצה להוסיף לשאלה, תראו, הבעיה שאתה בא, אתה רואה בהרבה מאוד מקומות התשתיות הפיסיות מאוד ירודות וזה, יש לזה אחריות.

יצחק הרצוג: ראינו השנה אסון במגרש כדורסל אמנם בבית-ספר, וזה יכול חס וחלילה לקרות גם במפגש של שבט.

יצחק הרצוג: אני רוצה לדעת, האם יש עליית תקורות בביטוח, בשיפוצים, בתשתיות.

<ארז אשל: אם אפשר רגע התייחסות של המשרד?

עמרם מצנע: כן, שנייה, שנייה.

עמרם מצנע: בואו, תסיימו את ההצגה שלכם.

<ניסים שלם: אני הייתי רוצה, דווקא התפרצת לדלת פתוחה.

<ניסים שלם: זה הסעיף שאני רוצה, מה שהוועדה תקרא.

<ניסים שלם: דיברת על שיפוצים.

<ניסים שלם: מפעל הפיס, כגוף גדול במדינת ישראל, מה שקרה בשנים האחרונות, כל התקציבים שהיו מיועדים לתנועות נוער עבור שיפוץ, קניית ציוד, שיפוצים של אותם מגרשים ואותם עמודים שחבר'ה תולים עליהם כתובות אש וכו', ירדו.

<ניסים שלם: זה אומר, זה מגיע לראש רשות.

יצחק הרצוג: מה עם התקציב שלכם?

יצחק הרצוג: אתם נותנים, מ- 90 מיליון אי-אפשר?

<ניסים שלם: אי-אפשר להכניס בינוי.

עמרם מצנע: בואו נתקדם.

יצחק הרצוג: אי-אפשר בינוי, מצנע, שתדע.

עמרם מצנע: לא לא, אני יודע, אני יודע.

עמרם מצנע: זה אחריות של ראשי הרשויות ומי שקובע לאן הולכים כספי מפעל הפיס זה ראשי הרשויות.

יצחק הרצוג: לא, לא פיס.

עמרם מצנע: לא לא, אבל זה התקציבים.

יצחק הרצוג: הוא מקבל תקציב.

<ניסים שלם: אי-אפשר בינוי.

<ניסים שלם: גם אתה לא יכול לתת מתקציב של חוברת הדרכה, אם אני עכשיו אבנה את העמוד הזה או אבנה את הקיר הזה בתוך סניף, אני אוריד את חוברת ההדרגה.

עמרם מצנע: לא, זה נעביר את זה לפיס.

עמרם מצנע: רק שנייה.

עמרם מצנע: השיטה שבה עובד מפעל הפיס הוא מוציא רשימה של נושאים שבהם הוא תומך.

עמרם מצנע: כל רשות מקבלת סל.

עמרם מצנע: אני הייתי יושב-ראש מפעל הפיס מטעם השלטון המקומי, עשינו את השינוי הגדול הזה.

עמרם מצנע: וראש הרשות מחליט, לא ראש, הרשות, מחליטה לאן הולכים הכספים.

עמרם מצנע: זה יכול ללכת לבניית מועדוני נוער, שניתנים לתנועות על-פי החלטה ברשות, זה קורה, זה קורה מאוד.

<ניסים שלם: זה קרה עד לפני שבע-שמונה שנים.

עמרם מצנע: וזה יכול ללכת לשיפוץ של מבנים קיימים.

עמרם מצנע: בואו נתקדם.

עמרם מצנע: זה נכון שאין שם כסף בתקציב שלהם, לפעילות.

עמרם מצנע: בואו נתקדם, כי אנחנו רוצים לשמוע גם את היתר.

עמרם מצנע: משרד החינוך, בבקשה.

<ארז אשל: אני אעשה הקדמה קטנה.

עמרם מצנע: הצטרפה אלינו חברת הכנסת יפעת קריב.

<ארז אשל: את היית אתנו בטקס, אני חושב, ביד ושם.

עמרם מצנע: בבקשה.

<ארז אשל: הקדמה קצרה ואירית תיכנס טיפה לפרטים.

<ארז אשל: אחד, צריך לראות, החל מ- 1996, יש התעוררות, הן בתנועות נוער והן בארגוני נוער במדינת ישראל.

<ארז אשל: אחד הדברים שמשרד החינוך ביצע בשנה האחרונה זה הבחנה בין תנועת נוער לארגוני נוער.

<ארז אשל: כולם ביקשו להיות ארגוני נוער.

<ארז אשל: כולם ביקשו להיות תנועות נוער.

<ארז אשל: למה?

<ארז אשל: בתנועת נוער יש תקציב איתן, ברור, השיתוף פעולה בין תנועות הנוער השונות על הקצוות השונים של הקשת ההשקפתית היא אחד הדברים המרשימים שזה הדבר שתורם לאיתנות וכולם אמרו – אני תנועת נוער, כנפיים של קרמבו, נוער מגן דוד אדום, אחריי, שכולם ארגוני נוער חשובים.

<ארז אשל: אחד הדברים הוא, אנחנו עם משרד המשפטים, מגיעים עכשיו לסיום ההבחנה.

<ארז אשל: גם שר החיוך יצר מצב שבו יש תקנה עם כסף לטובת ארגוני נוער.

<ארז אשל: ההבחנה המרכזית בין תנועות נוער לארגוני נוער – תנועות נוער הן תחום שעוסק בתחום הרעיוני ערכי, אנחנו נמצא פעמים רבות מבוגרי תנועות הנוער את אלה שיקימו את ארגוני הנוער.

<ארז אשל: ארגון נוער הולך לתחום מסוים, עוסק בו ונמדד בו.

<ארז אשל: במגן דוד אדום, בהצלת חיים.

<ארז אשל: בכנפיים של קרמבו, כל מי שהולך לשם, לא מפסיק לדמוע לראות איך אותם ילדים עם מוגבלויות זוכים לעשות חיים מחדש, בצורות בלתי רגילות.

<ארז אשל: וכך אתה יכול ללכת לעוד ועוד ארגוני נוער שקיימים במדינת ישראל.

<ארז אשל: תנועת נוער, הדרישה וזה אחת ההבחנות וטיפה החמרנו את הדרישות בתוך התקנות, כדי לתבוע מהם, כמו שאתה התחלת, יושב ראש הוועדה, להיות באמת הכי טובים.

<ארז אשל: כי אנחנו מבינים שמדינת ישראל צריכה תנועות נוער וצריכה לשמוע על עצמאות תנועות הנוער ולא להתערב לראשי תנועות הנוער או להתערב במינימום, בניהול העצמאי, האידיאולוגי, של תנועות הנוער וגם באופן שהן בו מתקיימות ומקיימות את עצמן.

<ארז אשל: תנועות נוער, אחת הדרישות שלנו זה אותם סניפים שלכל תנועת נוער יהיה סניף עצמאי משלה, כדי שהוא לא תלוי במישהו אחר, כדי שזה יכול לפעול מבוקר עד לילה, באמצע הלילה, בין החניכים, בין המדריכים, לאותם תהליכים גדולים.

<ארז אשל: כל התהליכים של התקנה שנוער מדריך נוער, על כולם, הם ברורים ומובהקים ואחד הדברים היפים שגילינו בשנה האחרונה, שארגוני הנוער, שהם בצמיחה מדהימה בשנים האחרונות וזה חשוב מאוד שיהיה גם כינוס עם ארגוני נוער וראשי ארגוני הנוער, נמצאים היום על מסלול של התוויה מאוד ברורה לאן הם הולכים.

<ארז אשל: החשיבות של הקריאה כאן זה באמת, אני שמח מאוד שכשבאים ואומרים למה יש רק 2,000 בתנועות הבוגרים, עדיין פחות מאחוז אחד מכלל ה- 300,000 חניכים, אבל בהסתכלות שלנו, האם אנחנו רוצים לראות במשרד החינוך, בטווח של עשור, שיהיו כ- 300,000 בני נוער בארגוני נוער במקביל לתנועות הנוער?

<ארז אשל: התשובה היא כן.

<ארז אשל: אירית, בבקשה.

<ניסים שלם: להדגיש מה יש בתקנה היום של ארגוני נוער, מבחינת תקציב.

<ארז אשל: מה?

<ארז אשל: מבחינת מה?

<ניסים שלם: תקציב.

<ארז אשל: אמרתי – ארגוני הנוער פעם ראשונה שר החינוך, הרב שי פירון, נתן מענה אמיתי, הן בשנת התקציב הזו כבר וגם בשנת התקציב הבאה, בתוך מגמה גם לגדול ולתמוך מכנפיים של קרמבו לנוער מדע, לתנועה החרדית, לתנועת אחריי, לכל אחת מהתנועות ואנחנו מקווים שהם ידעו ליצור את העוצמות שלהם, שייצרו תקנה איתנה.

<אירית ברוק: רק להשלים בעניין של ארגוני הנוער.

<אירית ברוק: אנחנו ככה מספירה ראשונית שלהם, נראה שמדובר על 40,000 – 50,000 משתתפים, אנחנו צופים שבתוך עשור, עם תמיכה וליווי כמו שצריך, גם פה נוכל להראות משהו כמו 300,000 משתתפים, מה שיגדיל בצורה דרמטית את כל תפישת הפנאי.

<ארז אשל: כל התפישה של הפנאי, של בני הנוער וכל התפישה שיש מדריך וחניך בלתי פורמאלי מעבר ליום הלימודים שהוא מחובר לילד בישראל.

יפעת קריב: כמה בני נוער יש בגילאי 12 עד 18?

יפעת קריב: כמה בני נוער יש במדינת ישראל?

<ניסים שלם: זה מגיל 10, מכיתה ד'.

<ניסים שלם: מכיתה ד' עד י"ב.

<ארז אשל: מכיתה ד', אנחנו מדברים על מיליון.

<ארז אשל: כמעט מיליון.

יפעת קריב: מיליון בני נוער?

יפעת קריב: ובשנתון, אתם יודעים להגיד כמה בשנתון?

<ארז אשל: בשנתון כ- 140.

עמרם מצנע: זה אומר שרוב הנוער לא נמצא בתנועות הנוער.

יפעת קריב: ברור.

יפעת קריב: זה נכון כמעט לכל נתון שאנחנו משתמשים בו היום.

יפעת קריב: סליחה, זה לא הדברים שאני רוצה להגיד, אבל נגיד ברשות מקומית, הרבה פעמים ראש רשות בא ואומר – יש לי מועצה כזאת ופעילות כזאת ופעילות כזאת ואז אתה מפלח את זה ואתה רואה שיש לך 700 בני נוער פעילים.

יפעת קריב: אלה בני נוער פעילים, וכמה אלפים שלא.

יפעת קריב: ואני אומרת, גם בארצי, אז יש לנו 300,000 פעילים, 400,000 פעילים, 500.

<ניסים שלם: מדובר על בערך 20%.

יפעת קריב: זה משהו שאנחנו חייבים לשים אותו כרגע מול עינינו.

עמרם מצנע: אירית, בבקשה.

<אירית ברוק: אני חושבת שאחד התהליכים המעניינים ביותר שמתרחשים בשנים האחרונות וזה אפרופו לשאלה המקדמית על הקריסה, האם תנועות הנוער נמצאות בעלייה או בנסיגה, זה התהליכים הקהילתיים שמתרחשים.

<אירית ברוק: זאת אומרת, עד 2005, ערב חתימת אמנת תנועות הנוער, היה נתק כמעט נתק, למעט ברשויות בודדות, רשויות מקומיות בודדות, היה נתק בין תנועות הנוער לבין הרשות המקומית.

<אירית ברוק: כשחתמנו את אמנת תנועות הנוער ב- 2005, אנחנו ניסחנו בזהירות שאנחנו שמים את אבן הפינה, כי עוד לא היה כל-כך הרבה מה להראות בקשר ומאז התובנה שהקשר עם הרשות המקומית הוא חשוב בצורה מאוד מאוד משמעותית, גם לרשות המקומית וגם לתנועות הנוער, הלכה והתבססה והיום אנחנו עדים באמת לתופעה של חיזוק הקהילתיות ברשויות המקומיות, על-ידי כך שתנועות הנוער הן חלק מהמערך ברשויות המקומיות.

<אירית ברוק: מתייחסים אליהם ככאלה וכמעט אנחנו מתחילים לראות בעיות מהצד השני, שרשות מפסיקה להבדיל בין זה שהיא תומכת בתנועות הנוער ומקדמת אותן לבין זה שהיא בעלת הבית עליהן, שזה מתחיל להיות הגבול מהצד השני.

<אירית ברוק: אבל זה תהליך שהוא מאוד מאוד חשוב והוא באמת פועל יוצא של גם ההבנה של הגברת המקצועיות של תנועות הנוער, הגברת היכולת ללכת ביחד לתנועות, בין התנועות השונות, למרות האידיאולוגיות השונות.

<אירית ברוק: פה צריך לתת ציון לשבח למתן שעושה עבודה נהדרת גם כארגון גג וגם באמת לעבודה המשותפת יחד עם המשרד.

<ארז אשל: רגע, מתן כארגון גג, מהווה בשבילנו מודל ללמד קבוצות אחרות ליצור ארגון שהוא אפקטיבי והוא נכון והוא גם מאפשר.

<ארז אשל: זאת אומרת, ממש, יש שם משהו שהוא בפריזמה של החינוך הבלתי פורמאלי, שהוא הטוב ביותר.

עמרם מצנע: אוקיי.

<אירית ברוק: עוד מילה אחת שחשוב להגיד, זה לגבי פרויקטים חינוכיים שתנועות הנוער יודעות לקחת כקבוצה ולהירתם לדגלים של המשרד.

<אירית ברוק: למשל, שני פרויקטים שהייתי רוצה לציין, אחד מהם זה היענות בעצם לבקשה של שר החינוך הקודם, לדון ולראות איך בולמים את התופעה של השימוש באלכוהול.

<אירית ברוק: נוצר תהליך מדהים של עבודה משותפת של התנועות, של עיבוד הנושא ביחד, בשותפות של משרד החינוך, של מועצת תנועות הנוער, שוב, השותפות הזאת יודעת ללכת ביחד, גם עם גופים נוספים, כמובן שרלוונטיים לנושא – המועצה למניעת שימוש בסמים ואלכוהול ועוד וכל תנועה בסופו של תהליך כזה, יודעת ליצור תהליך שהוא מתאים לפלח החניכים שלה.

<אירית ברוק: לא דומה התהליך שקורה בצופים, לתהליך שקורה בנוער העובד, לתהליך שקורה בבני עקיבא.

<אירית ברוק: כל תנועה יודעת לעבד את זה באופן שונה, לתת מענה לפלח שלה וזה תוכניות מאוד מאוד מעניינות.

<אירית ברוק: תוכנית נוספת שאני רוצה לציין אותה, זה קורס לשילוב של חניכים עם מוגבלויות בתנועות הנוער.

<אירית ברוק: עד היום היה שילוב אבל הוא היה שילוב אקלקטי.

<אירית ברוק: אנחנו עכשיו מפתחים קורס יחד עם ג'וינט ישראל, מועצת תנועות הנוער, משרד החינוך, בהובלה תוך רתימה של הרבה מאוד מינהלים ומשרדים נוספים, על-מנת לנסות ולייצר שיטה סדורה, text book סדור, של איך משלבים בני נוער בעלי מוגבלויות, כדי שהסניף הבא שירצה לעשות את זה, יש לו מדף ללכת ולראות מה ולא לעשות את הטעויות מחדש.

<אירית ברוק: ואנחנו תולים בזה הרבה.

<אירית ברוק: מילה אחרונה לגבי המגזר הבדואי.

<אירית ברוק: אני חושבת.

<אירית ברוק: גם זה היה אתגר ענקי במגזר הבדואי, כמעט ולא היו סניפים של תנועות.

<אירית ברוק: המתודה הזאת, של תנועת נוער לא מוכרת שם וכאמור, בשנה האחרונה טיפלנו בזה במחוז הדרום בהצלחה גדולה.

<אירית ברוק: שוב, בשיטה הזאת של העבודה המשותפת שמוכיחה את עצמה, גם עם הרשויות המקומיות.

<אירית ברוק: הרשויות המקומיות שם הגיעו למסקנה שהם מעוניינים, ראשי הרשויות מעוניינים בתנועות הנוער ודוחפים מאוד לכיוון וביום ראשון קיימנו ישיבה לגבי איך מעתיקים את המודל הזה גם למגזר הבדואי בצפון ואני מקווה, כבר מתחילים לעבוד שם ברצינות, אני מקווה שנוכל בשנה הבאה לדווח על הצלחה דומה.

<אירית ברוק: זהו.

עמרם מצנע: אוקיי, תודה.

עמרם מצנע: אנחנו נשמע עכשיו, כמובן, את המוזמנים וגם את חברי הכנסת.

עמרם מצנע: אולי נשמע, טל בן מלך, מועצת הנוער.

עמרם מצנע: היא כוללת גם את תנועות הנוער?

<טל בן מלך: כן.

<טל בן מלך: יש לנו נציגים.

עמרם מצנע: לא, לא תמיד זה כלל.

עמרם מצנע: בבקשה.

<טל בן מלך: אנחנו מועצת התלמידים והנוער הארצית, אנחנו כוללים גם את תנועות הנוער.

<טל בן מלך: כמו שאמרו כבר בעבר, יש כ- 30% מבני הנוער שנמצאים בתנועות נוער, רובם בשכבת הגיל הצעירה יותר.

<טל בן מלך: אנחנו צריכים להגדיל את המספר הזה ואחת הדרכים באמת היא להכריז על יום שלישי כיום לימודים קצר.

<טל בן מלך: ככה המדריכים יוכלו להגיע לפעולות.

עמרם מצנע: למה צריך להכריז?

עמרם מצנע: זה קיים.

יפעת קריב: זה נעלם.

יפעת קריב: הכריזו בעבר.

עמרם מצנע: בזמנו, יולי תמיר כשהיתה שרת החינוך, קבעה שיום שלישי הוא יום לימודים עד הצהריים.

יצחק הרצוג: זה רק פעמיים כי טוב, זה לא מספיק.

עמרם מצנע: רגע, רגע, זה לא קיים?

<טל טוניק: זה קיים אולי בתיאוריה.

<טל טוניק: בפועל, יש הרבה בתי-ספר שממשיכים בצורה פרטית, השלמות ועוד שיעור פה ושיעור שם.

עמרם מצנע: פורמאלית מקיימים את זה, אבל מנצלים?

יפעת קריב: מישהו הכריז את זה מתישהו.

עמרם מצנע: אני מוכרח לומר לכם שבמקומות שאני הייתי, זה עובד יפה אפילו.

עמרם מצנע: בבקשה, טל.

<טל בן מלך: שימו לב שיש בעיה שבתי-ספר מעבירים מסר כפול.

<טל בן מלך: מצד אחד, הם מחנכים אותנו למצוינות מבחינת ציונים, אז אנחנו צריכים ללמוד לבגרויות ולהכין שיעורי בית ולהגיע לתגבורים ומה לא.

<טל בן מלך: מצד שני, מצפים מאיתנו להיות מעורבים בחברה – אז זה להכין פעולות ולהתנדב ולהדריך.

<טל בן מלך: והרבה בני נוער בעצם לא מצליחים לשלב כמו שצריך בין שני המסרים האלה.

<טל בן מלך: הם לא מצליחים לעשות גם וגם ולהגיע למצוינות בשני התחומים.

<טל בן מלך: אז זה מצב בעייתי.

<טל בן מלך: אנחנו מציעים שבתי-הספר יחנכו יותר לערכים מאשר לציונים.

<טל בן מלך: כרגע, מה שקורה, תנועות הנוער משפיעות ברוב המקרים על בני הנוער, הרבה יותר מהחינוך לציונים, שיש בבתי-הספר.

<טל בן מלך: אנחנו צריכים שבתי-הספר יחנכו לערכים יותר מאשר לציונים, יותר מהמצב הנוכחי.

<טל בן מלך: חוץ מזה, אנחנו מברכים על קיום תנועות הנוער ומעודדים את המשך הפעילות שלהם.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת קריב, בבקשה.

יפעת קריב: תודה רבה.

יפעת קריב: קודם כל, אני רוצה לומר לך תודה, יושב-ראש הוועדה, על קיום הוועדה.

יפעת קריב: היום אנחנו מציינים בכנסת, בטח אתה אמרת, את יום הנוער והצעירים.

יפעת קריב: זה בהחלט יום חג, אני חושבת, לכל עובדי הנוער והנוער במדינת ישראל, באמת לצד ועדת החינוך, אתם פותחים את היום הזה בוועדה.

עמרם מצנע: לנו זה געגועים.

יפעת קריב: אבל באמת, שאר ועדות הכנסת גם התייחסו לנושא הנוער והצעירים, גם היו שדולות וגם מליאת הכנסת תיתן התייחסות מיוחדת אל הנושא הזה, יחד עם שר החינוך ובעיני, אני רואה ככה באיזה שהוא הישג מאוד מאוד משמעותי, כי אני אישית גדלתי בתנועת נוער.

יפעת קריב: לא זוכרת יותר מדי מבית-הספר, אני זוכרת המון מהתנועה.

יפעת קריב: גדלתי, התחנכתי, בנוער העובד, במקרה אבל בסדר, אני, ואני אומרת – אלה היו חיי וזה משהו מאוד מאוד משמעותי שללא ספק, עיצב את אישיותי כמישהי שרוצה לשנות, כמישהי שרוצה להשפיע.

יפעת קריב: אני חושבת שהיום אנחנו צריכים לתת השקעה הרבה יותר גדולה בכל מה שקשור לתחום החינוך הבלתי פורמאלי.

יפעת קריב: כל הנושא של בני הנוער, מהרגע שמסתיים בית-הספר ומה קורה אתם עד ליום למחרת, זו ההשקעה המשמעותית ביותר של המדינה.

יפעת קריב: כאימא לשני מתבגרים, אני יכולה להגיד שילדיי, אם אני לא אפעיל אותם ואגיד להם לצאת מהבית, לכו לחברים, תיפגשו, תצאו, הם יכולים לשבת פשוט בפייסבוק.

יפעת קריב: אומרים לי – אנחנו מלא חברים.

יפעת קריב: למטה במקלט, בחדר חשוך, כי הם לא רוצים שהאור יפריע להם, הם עם מלא חברים.

יפעת קריב: אני לא רואה את זה כתרבות, לי זה מאוד מפריע, מאוד קשה לי.

יפעת קריב: הנושא הזה שהכל מתנהל מול מסך ובאמת אני קוראת לחזק את הנושא של תנועות הנוער וכמה שיותר ארגוני הנוער, פעילות נוער, מועצות נוער, מועצות תלמידים.

יפעת קריב: דרך אגב, טל, את מקסימה, ממש, דיברת מקסים.

יפעת קריב: אני קוראת לתמוך בזה וזאת הקריאה מבחינתי שצריכה לצאת היום מהבית הזה – לשים את הנוער ואת הצעירים של מדינת ישראל במרכז סדר היום שלנו.

יפעת קריב: דיברתם על התשתיות, ככה הזכרתם בכמה משפטים.

יפעת קריב: בעמדה שלי ואני אגיד אותה בכל מקום, אני בעד לחזק את התשתיות, בעד לחזק את המבנים הפיסיים, אני מסכימה עם מה שאמר חבר הכנסת הרצוג שבאמת המבנים הפיסיים של תנועות הנוער, ממש, ברוב הרשויות שאני מכירה וסיירתי, לא מכובדים מספיק.

יפעת קריב: לחזק את התשתיות, לחזק את המינהלות, לחזק את חומרי ההדרכה, לחזק את החוברות.

יפעת קריב: כן להשקיע בזה עוד משאבים.

יפעת קריב: דווקא בניגוד לתפישה האחרת, כי כשמדריך מגיע עם מצגת ועם לוח ועם חומרים, הרבה יותר חניכים יגיעו לפעילות.

יפעת קריב: הוא חייב גם להתאים את עצמו לטכנולוגיה המתקדמת.

יפעת קריב: אי-אפשר שמדריך יהיה הרבה פחות ממה שאפשר להשיג לבד באינטרנט.

יפעת קריב: אז אני חושבת שצריך לחזק את התשתיות וצריך להשקיע בזה עוד משאבים ובמינהלות ולחזק את ליבת ה- core של תנועות הנוער ואם נחזק את הלב, אני מאמינה שזה ישפיע על הכל.

יפעת קריב: אז אני מברכת אתכם על זה שבאתם, אני אתנצל שאני לא אשאר פה עד הסוף כי אני חייבת לרוץ לעזור בארגון של היום.

יפעת קריב: רק אני אגיד שהגיעו היום קרוב ל- 500 צעירים ובני נוער ומנהלי ארגונים, 500 חבר'ה, שזה המון, הרבה מעבר למה שהכנסת אישרה לנו.

יפעת קריב: תודה ובהצלחה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: תנועת נוע"ם ואחר-כך חברת הכנסת מיכל בירן.

עמרם מצנע: בבקשה.

<יוני אביטן: תודה.

<יוני אביטן: קודם היתה פה הרבה התייחסות לעניין המספרים, מי התנועה הכי גדולה וגם בהתייחסות שלך על ההבחנה בין תנועת נוער לארגון נוער, דווקא לא היתה התייחסות לעניין המספרי.

<יוני אביטן: דווקא אצלנו, בתנועת הנוער נוע"ם, זה ממש העניין המכריע.

<יוני אביטן: אם נסתכל על סעיפי התקנה של תנועת הנוער, ואם אנחנו לומדים מהם או לא, לעומת העניין המספרי שהוא פקטור מאוד רציני בהכרעה הזאת.

<ארז אשל: פקטור מספרי ושכבות גיל וכמות סניפים.

<יוני אביטן: יש המון המון.

<ארז אשל: נכון.

<יוני אביטן: אצלנו, לצערנו, זה באמת העניין המכריע, שהופך אותנו לתנועת נוער או לא וכמובן משפיע על ההתמודדויות שלנו.

<יוני אביטן: אנחנו גם מאמינים, כמובן, שצריך לתת מקום לתנועות נוער קטנות כי זה פחות עניין של תחרות על אותם ילדים שמגיעים לתנועת נוער, כי זו לא המטרה שלנו, להתחרות על איזה ילד ילך לאן.

<יוני אביטן: אנחנו רוצים להגיע לכמה שיותר נוער וילדים, אנחנו רוצים לתת לכל ילד את המקום שמתאים לו, שייתן לו את המקום שאידיאלי בשבילו ושיפתח אותו וגם תנועות נוער קטנות, זה בסדר שהן יהיו קטנות והן יהיו שם והן יהיו על המפה והם יגיעו לילדים, גם אם זה לא הרבה ילדים, כל ילד שרוצה את תנועת הנוער שמתאימה לו, גם אם היא קטנה, זה ילד שיכול להשתנות לו העולם וזה מה שמשמעותי.

<יוני אביטן: אני רוצה להצטרף לטל, לגבי מה שהיא אמרה על יום לימודים קצר בהכרזה, כמו שאמרנו, והיא לא קורית.

<יוני אביטן: זה לא רק זה, זה גם, זה הרבה מעבר וזה עוברים השלמות שלצורך העניין בפסח, כשיש לנו השלמות ויש לנו טיול פסח ולכל תנועת נוער, אני בטוח, כל תנועת נוער אני בטוח שפוגשת את האתגר הזה, אין לנו איך לשלוט בהשלמות של בתי-הספר ואין לנו איך להגיד למדריכים שלנו שלא ילכו להשלמות ויפסידו את החומר הנלמד.

<יוני אביטן: מצד שני, מגיע להם החופש שלהם ומגיע להם לבוא אלינו ולהמשיך את הפעילות שלהם בתנועת הנוער כי זה החופש שלהם והם לא צריכים להיות מחויבים להגיע לבית-הספר בחופש להשלמות.

<יוני אביטן: זה נושא שחייבים לטפל בו.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: חברת הכנסת בירן, בבקשה.

עמרם מצנע: אחריה, בני עקיבא.

מיכל בירן: כששואלים אותי איך הגעתי למקום שבו אני נמצאת היום, אז התשובה הברורה, היחידה והמוחלט, זה העבר שלי בתנועת הנוער העובד והלומד, שם חייתי עד גיל 28, חייתי בקומונה ועסקתי בחינוך.

מיכל בירן: חלק מהדברים נאמרו פה כמה פעמים, אני לא רוצה לחזור עליהם, זה ברור שצריך תקציבים וצריך משאבים וצריך תשתיות.

מיכל בירן: אבל אני רוצה לדבר שנייה רגע על מה עוד אנחנו, כפוליטיקאים, צריכים לתת.

מיכל בירן: אני חושבת שאחד הקשיים המרכזיים הוא לא הקושי המשאבים, אלא הוא זה שאנחנו מדברים על עידן, או לפחות לפני כמה שנים, שבו יש קץ לאידיאולוגיה והרבה ציניות.

מיכל בירן: אני חושבת שהיכולת לקיים פעילות של תנועת נוער שהיא כל-כך בלתי אמצעית ערכית ואני חושבת שטל אמרה את זה ככה באמת מהבטן, שמקבלים מסרים שהם סותרים – מצד אחד, הדרך להצטיין, ללכת לעשות את החמש יחידות שלך במתמטיקה ולנסות להגיע לטכניון ולעבוד בהייטק, מצד שני, מסר אחר שאומר – מה שחשוב בחיים זה מי אתה כבן-אדם, מי אנחנו כחברה ואיך אתה כבן נוער מתעצב תוך כדי זה.

מיכל בירן: אני חושבת שלנו, כפוליטיקאים, יש אחריות על העניין הזה, שגם המערכת הפוליטית בשנים האחרונות הוכיחה שפע של ציניות, של קץ אידיאולוגיה.

מיכל בירן: אי-אפשר לצפות מבני נוער שהם יחיו באטמוספרה נפרדת ובוואקום שבו מקדשים את הבחירה הערכית והאידיאולוגית, כשכל מה שיש מסביבם או רוב מה שיש מסביבם, זה אנשים שבוחרים בחירות פוליטיות אופורטוניסטיות, לטובתם האישית ולא לטובת הכלל.

מיכל בירן: אני חושבת שזאת איזה שהיא משימה משותפת שאני רואה אותה כן כשליחות, גם בצד הזה ואני מקווה שבאמת גם חבריי שיושבים פה, להוכיח, 48 חברי כנסת חדשים בכנסת הזאת, אני מקווה שהכנסת הזאת כן תראה שהיא מתנהלת על-פי סטנדרטים שונים ממה שראינו בעבר.

מיכל בירן: אני בהחלט מתכוונת לנהוג כך ואני גם רוצה להגיד בפורמט הזה, שכל דבר שתנועות הנוער צריכות, גם כאלה שהן הנוער העובד והלומד, אז תרגישו חופשי.

מיכל בירן: אני אישית בית בשבילכם בכנסת ואני בטוחה שעוד רבים מחבריי למשכן.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: בקשה.

<דניאל הירשברג: תודה.

<דניאל הירשברג: אל"ף, אני מודה מאוד על הדיון הזה.

<דניאל הירשברג: אני חושב שבאמת תנועות הנוער עוסקות במגוון עצום של אתגרים ויעדים לאומיים, אם זה קליטת עלייה, אם זה אוכלוסיות מיוחדות, הכנה לצה"ל, באמת בעבודה נפלאה.

<דניאל הירשברג: אני סובר שחסרים לנו אתגרים.

<דניאל הירשברג: אני חושב שהמדינה צריכה לחשוב, אין היום אפשרות לעשות שבוע עבודה כמו שהיה בעבר בחקלאות, כי החקלאים לא צריכים את בני הנוער, אין לי יותר משמר אזרחי לנוער, הם לא צריכים, הם לא רוצים.

<דניאל הירשברג: אנחנו יצאנו אתמול ליום קטיף עגבניות, אחרי תחנונים, אנחנו משלמים לחקלאים שייקחו אותנו.

<דניאל הירשברג: צריך לחשוב איך מעודדים את הנוער להשתלב במשימות לאומיות.

<דניאל הירשברג: אין יותר משמר אזרחי.

<דניאל הירשברג: אנחנו זקוקים למשימות.

מיכל בירן: אני אתן לך אחת, יש ממש מלא שסעים ובעיות חברתיות שנראה לי שזה מה שתנועות הנוער צריכות לעשות.

<דניאל הירשברג: אוקיי, אנחנו עוסקים בזה, עוסקים בזה הרבה מאוד ביחד, אנחנו זקוקים לעוד אתגרים.

<דניאל הירשברג: אני רוצה להעלות נקודה נוספת.

עמרם מצנע: זה ככה מעניין שדווקא בני עקיבא, שיש להם אתגרים מאוד מאוד מוגדרים.

<דניאל הירשברג: אנחנו עסוקים בהם, אנחנו עסוקים בהם, צריך לזכור שבאמת אם פעם חינכנו לגרעינים להתיישבות, מזמן כבר לא מקימים התיישבות במדינת ישראל.

<דניאל הירשברג: מדברים עכשיו על עשר נקודות בנגב.

עמרם מצנע: מחזקים התיישבות, הם מרחיבים התיישבות.

<דניאל הירשברג: אוקיי, אנחנו שם.

עמרם מצנע: נגב, גליל.

<דניאל הירשברג: עושים את זה, יש גרעינים היום.

עמרם מצנע: גרעינים שבאים.

<דניאל הירשברג: עסוקים בזה מאוד.

<דניאל הירשברג: הנוער, בחור בכיתה י"א, י"ב, אנחנו רוצים להציע, עכשיו חופש גדול, בוא תעשה משהו למען החברה, וזה קשה.

<דניאל הירשברג: אנחנו זקוקים לאיזה שהוא איגום משאבים של המדינה וסיוע.

<דניאל הירשברג: היום להקים מחנה קיץ, מבחינת הבטיחות והביטחון, זה דבר כמעט בלתי אפשרי.

<דניאל הירשברג: דרישות האבטחה, כיבוי האש, בעקבות השריפה בכרמל, הדברים האלה גוררים עלויות שהכפילו את מחירי מחנות הקיץ.

<דניאל הירשברג: כששאלת למה רק 200,000?

<דניאל הירשברג: 200,000 זה המון.

<דניאל הירשברג: להוציא היום ילד למחנה של שלושה ימים, עולה יותר מאשר לקחת אותו לאכסניית נוער.

יפעת קריב: או לטורקיה.

<דניאל הירשברג: כן, ודאי לטורקיה.

<דניאל הירשברג: אבל גם אכסניית נוער בארץ, תעלה פחות.

<דניאל הירשברג: אנחנו רוצים לשמר את המקום הזה של ילד ויערות.

<דניאל הירשברג: צריך פה לקרוא לקרן הקיימת לישראל, צריך לקרוא לרשות הטבע והגנים, לכל הרשויות שיפתחו את המתקנים, שיאפשרו לתנועות הנוער לפעול יותר ולעשות יותר.

<דניאל הירשברג: אנחנו זקוקים לזה.

<דניאל הירשברג: נקודה אחרונה שאני רוצה להעלות פה, שוב, בתקופה של היום, לגייס פעילים לתנועות הנוער, אנחנו מחפשים חבר'ה אידיאליסטיים.

<דניאל הירשברג: בעבר היתה הכרה לעבודה בתנועות הנוער כוותק לצורכי חינוך.

<דניאל הירשברג: זה לא קיים היום ואני קורא לוועדה פה לתקן את הדבר הזה.

<דניאל הירשברג: אדם שפועל בתנועת נוער הוא פעיל חינוך לכל דבר.

<דניאל הירשברג: אנחנו היום מגייסים אנשים שהם יותר מקצועיים, כבר אחרי לימודים.

<דניאל הירשברג: הנושא הזה של ותק בעבודה, הוא קריטי לפעמים.

עמרם מצנע: אוקיי, תודה רבה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת קלדרון.

רות קלדרון: בוקר טוב, ברוכים הבאים.

רות קלדרון: אני מאוד שמחתי שיש את הדיון הזה, תודה רבה ליושב הראש.

רות קלדרון: אני בוגרת הצופים, אני מבינה שאני פה במיעוט?

<אודי לבון: לא לא לא.

רות קלדרון: אבל חבל שהם לא באו, זה מצער אותי.

רות קלדרון: אני רוצה להגיד דברים מעטים.

רות קלדרון: דבר ראשון, מבחינתי תנועת נוער, וכמובן גם אני הייתי שם, מ- ד' עד י"ב, והילדות שלי בשנות שירות ומדריכות וככה, הדבר הגדול ביותר בשבילי בתנועת הנוער היה שלא היו מבוגרים, שהיתה אוטונומיה, שבאמת נער או נערה, מחנכים ילדים וכמובן מתחנכים על-ידי זה שהם מחנכים ואצלנו במעוז אביב, בשכונה בה גדלתי ואני גם גרה בה היום, מבוגרים לא מתקרבים לשבט.

רות קלדרון: קוראים לזה המנודה, יש שם שדה, שהורים לא עוברים אחריו.

רות קלדרון: וזה באמת אוטונומיה של 1,200 – 1,500 ילדים, אני בישלתי במחנה קיץ לפני שנתיים.

עמרם מצנע: כשצריך לאכול, המבוגרים יכולים להתקרב.

רות קלדרון: אז אנחנו, מותר לנו להיות במטבח, אבל לא במחסן ולא בשום דבר כזה.

רות קלדרון: מצד אחד, כאימא, זה מסוכן, כל כמה שנים מישהו נופל, זה לא היה מקצועני, אבל מדאיג אותי שבשולחן הזה יש שלושה אנשים צעירים.

רות קלדרון: אני סופרת אתכם, צעירות, וזה בסדר.

רות קלדרון: אבל אני מתכוונת אנשים צעירים שהם עדיין לא הורים והם עדיין לא גמרו תיכון.

רות קלדרון: כי אני חוששת ממה שראיתי בארצות-הברית, שאפילו תנועות הנוער הופכות להיות מקצועיות ולכל מקום באים הורים ומדריכים בכסף, יש בזה משהו יפה, העולם אולי הולך לשם מצד האחריות, אבל משהו מאוד יקר ערך הולך לאיבוד.

רות קלדרון: כי הילדים האלה, שהדריכו ילדים בכיתה ח', ילדים מ- ד', ה', ו', כשהם באים אחר-כך, אחרי הצבא או לצבא או לכנסת, הרבה מאוד ממה שאנחנו יודעים על אחריות, אנחנו יודעים משם.

רות קלדרון: על להעביר את הכביש את הילדות, ואני דואגת מזה.

רות קלדרון: זאת אומרת, השולחן הזה, אולי הוא מקרי אולי בגלל שזה כנסת, זה דבר חשוב, אבל רוב הדיבורים שלנו היו דיבורים של מבוגרים, הייתי שמחה יותר שהצעירים היו מדברים ואנחנו היינו נותנים את המשאבים, את הבינוי, כל הדברים שנאמרו כאן.

רות קלדרון: אם אפשר שבטיולים לא נלך בשבילים מסוכנים וכו'.

רות קלדרון: אני מאוד מתלבטת עם הדבר הזה.

רות קלדרון: מצד אחד, מקצוענות היא באמת ערך של העולם המתקדם ומצד שני, המופלאות הזאת, של אנשים צעירים שעל זמנם ובלי שום מחשבה על כסף, נותנים את הנשמה שלהם לילדים קטנים ומעצבנים אותם, זה פלא וההדרכה היא פלא.

רות קלדרון: אני רק רוצה להגיד שהייתי רוצה באמת שאנחנו, כמבוגרים אחראיים עם רוח צעירה של יושב-הראש, נהיה המשאבים ולא נהיה יותר מדי דומיננטיים ולא ניכנס לתוך.

רות קלדרון: כמה שיותר לא להיכנס לתוך.

רות קלדרון: לסמוך עליהם.

רות קלדרון: העוצמה של ילדים, אנשים צעירים ישראליים, רואים את זה מול אנשים צעירים בכל העולם, זה שהם עצמאיים והם לא עצמאיים סתם, הם עצמאיים בגלל שהם קיבלו את המשאבים והם הלכו והם בונים מתקנים שעין לא ראתה זולתם.

רות קלדרון: ארבעה ראשים של דרקונים עם סנדות שמסתובבים אחורה, ואז הם הולכים ל- 8200 ועושים את זה.

רות קלדרון: מהנדס חותם, אבל הילדים בונים.

רות קלדרון: מהנדס כמובן, כדי שלא יפלו.

רות קלדרון: אבל הולכים עם הקיסמים עם הדבק, איך קוראים לדבק הזה, בהתחלה אנחנו עושים, דבק חם, הולכים למהנדס, כבר יש דרקון ארבעה ראשים, שמישהו חשב עליו לילה ויום ולילה ויום וישנים באיך שקוראים לזה – קן, שבט וכו'.

רות קלדרון: הדבר הזה שרק חס וחלילה לא ילך לאיבוד, מרוב מקצוענות.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: ארגון ההורים, אודי.

<אודי לבון: אני גם מהצופים, הייתי עד לפני כמה חודשים גם מנהל השיווק של תנועת הצופים, כך שאני מכיר את תנועות הנוער גם מבפנים.

<אודי לבון: קודם כל, אני רוצה להתחיל שאין ספק שיש יותר השפעה בתנועות הנוער היום, מבעבר, אבל צריך להבין ששני דברים התרחשו במקביל, אחד – זה הרבה יותר קשה להביא היום נוער לתנועות נוער, מבעבר, ותנועות הנוער צריכות להתמודד עם זה, אם זה בלעשות פעילות יותר מגוונת, יותר אטרקטיבית.

<אודי לבון: הגירויים של הנוער הם יותר גדולים, האלטרנטיבות יותר גדולות ובגלל זה תנועות הנוער צריכות להשקיע הרבה יותר משאבים.

<אודי לבון: גם חברת הכנסת דיברה על מקצועיות ומקצועיות עולה כסף, צריך להבין, כדי להכשיר את המדריכים, כדי להביא רכז בטיחות, כדי להביא בעלי תפקידים נוספים, צריך להבין שזה עוד, עוד, עוד משאבים.

<אודי לבון: 300 שקל לחניך שהיום תנועות הנוער מקבלות, לדעתנו זה לא הרבה כסף, כלומר 85 מיליון לתנועות נוער במדינת ישראל, זה לא הרבה כסף, בסוף, כשמסתכלים על זה ככה.

רות קלדרון: למזלנו יש ארז אשל.

רות קלדרון: הקוסם.

<אודי לבון: נראה לי שארז יסכים.

מיכל בירן: צריך להאביס את התא שלנו באוניברסיטת תל-אביב ב- 30 שנה האחרונות.

<אודי לבון: תופעה נוספת זה הרשויות המקומיות.

<אודי לבון: היום יודעים שרשות מקומית רוצה ותומכת, תנועות הנוער צומחות.

<אודי לבון: לדעתי, אפשר לעשות בדיקה ולראות שאיפה שרשות מקומית נותנת יותר משאבים, שם נראה תנועות נוער הרבה יותר גדולות, מבנים יותר מתוחזקים, יותר מקצועיות וצריך לפתוח מתישהו את הנושא הזה ולקבוע איזה שהוא סטנדרט מינימאלי, של מה רשות מקומית נותנת.

<אודי לבון: יש רשויות שנותנות אפס.

<אודי לבון: זה לא הגיוני שרשות שיש לה – תיתן ורשות שאין לה – לא תיתן ושם יהיו תנועות נוער ושם לא יהיו תנועות נוער.

<אודי לבון: לגבי החינוך הפורמאלי, אז דיברו על זה דווקא הצעירים וזה נכון.

<אודי לבון: אני גם כן, כשהייתי בתנועת הצופים חוויתי את זה.

<אודי לבון: מאוד קשה לעתים להיכנס לתוך בתי-הספר.

<אודי לבון: שבוע תנועות הנוער שעשו, מצד אחד זה מבורך וזה יפה, אבל מה שזה גרם לזה ששאר השנה לא נותנים להיכנס לתוך בתי-הספר.

<אודי לבון: אם בעבר, כל השנה היית נכנס, השנה יש שבוע אחד שנתנו לך.

<ניסים שלם: בחלק, בחלק.

<אודי לבון: בחלק.

עמרם מצנע: תלוי מאוד במנהל, במנהלת.

<אודי לבון: נכון.

<אודי לבון: וזה חייב להיות חלק אינטגראלי מהחינוך הפורמאלי, אולי גם השם קצת מטעה, אז אומרים חינוך פורמאלי או בלתי פורמאלי, ואז רואים איזה הפרדה, זה חייב להיות קשור אחד בשני ואנחנו יודעים שבתי-ספר שתומכים והמנהלים והמורים תומכים, יש יותר ילדים בתנועות הנוער.

<אודי לבון: והדבר האחרון, זה נושא של השיווק, אנחנו רואים משרדי ממשלה שעושים קמפיינים, הרבה מאוד קמפיינים בנושאים מאוד שוליים, ולדעתי קמפיין של לקרוא, להגיע לתנועות נוער, יכול לפנות גם לנוער וגם להורים, לעודד את הדבר המבורך הזה, זה חשוב.

<אודי לבון: אנחנו כארגון ההורים, כמובן נשתף עם זה פעולה ונפיץ את זה בערוצים שלנו להורים, כמה שניתן.

<אודי לבון: זהו.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: משה מחברת המתנ"סים.

<משה בבל-פור: אני, למען האמת, לא תנועת נוער, אבל אני נמצא פה כיוון שאני רואה את החשיבות הגדולה של תנועות הנוער.

<משה בבל-פור: אני גדלתי בצופים אבל אני בוגר של מינהל חברה ונוער של קורסי מד"צים ולמעשה, יש קבוצה מאוד מאוד גדולה של בני נוער שלמעשה במספרים גם באו לידי ביטוי, שלא נמצאים בתנועות הנוער, אבל הם נמצאים למעשה ופועלים בתוך המתנ"סים, על-פי תחומי העניין שלהם ויש חשיבות מאוד גדולה לראות את החברה למתנ"סים, את הפרישה שלנו בחברה הערבית ובחברה החרדית ובערים וביישובים הקהילתיים ולראות אותנו כגוף וכמסגרת שמתכללת ומחברת ולמעשה מורידה מחיצות בין תנועות וכו', ולמעשה מכוונת את הילד שיגיע בסופו של דבר למסגרת שמתאימה לו.

<משה בבל-פור: תחומי העניין בתוך המתנ"סים זה מעגל מאוד גדול של דברים שהיום הנוער מתחבר אליהם ואפשר דרך תחומי העניין להוציא ולהביא את הילדים להמון עשייה, להמון התנדבות ולהמון מעורבות.

<משה בבל-פור: לצערי, באי-ראייה של המסגרת הזאת, או שלא לשים מספיק את ההכוונה, כי יש הרבה מד"צים שעוברים את הקורסים של מינהל חברה ונוער, יש יישובים כמו בגבעת שמואל, ששם הם מאוד מאוד חזקים וממלאים תפקיד של תנועת נוער מקומית אפילו.

<משה בבל-פור: הם למעשה, אין להם את המערכת הכוללת ואת המעטפת הארצית, שהיא למעשה פועלת תחת הפיקוח של מינהל חברה ונוער, כמו שארז אמר, ואני שמח שהנושא של ארגוני הנוער, מתחיל לקבל יותר תוקף ומשמעות כדי שגם לנוער אחר, שלא פעיל בתנועות הנוער, תוכל להיות לו מסגרת.

<משה בבל-פור: אני מבקש לראות אותנו כמסגרת שנמצאת בפרישה שלנו, במתקנים שלנו, בתכלול שלנו ובשיתופי הפעולה שלנו, כפי שכבודו יודע גם מירוחם וכו', איך מערכת של מתנ"ס יכולה לתכלל ולהוביל, שנקבל פה מקום יותר גדול וגם, אנחנו למעשה פותחים את שערינו לכל תנועות הנוער.

<משה בבל-פור: יש מתנ"סים שיותר, יש מתנ"סים שפחות, אבל התפישה שלנו היא למעשה לעודד פעילות של נוער וזה לא משנה באיזה מסגרת.

<משה בבל-פור: ואיפה שאנחנו יכולים לשפר ולחבר את המסגרות האלה, הרי זה מבחינתנו, זה הרווח הכי גדול שלנו.

עמרם מצנע: כן, הנוער העובד, בבקשה.

<טל טוניק: כן.

<טל טוניק: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו, נאמרו פה הרבה דברים חשובים, כדי שזו לא תהיה עוד ישיבה שאומרים שצריך תקציב וצריך תקציב ומה בין זה לבין המציאות, יש עניין אחד שלדעתי נכון להעלות אותו, למרות שהוא לא יושב ספציפית בוועדה הזאת, אבל אם כבר יש תנועת נוער, מדברים על תנועות נוער, וזה הסיפור של עבודה מועדפת.

<טל טוניק: אני לאחרונה ראיתי כמה וכמה הצעות חוק, אני חושב שתיים או שלוש הצעות חוק, אורי אורבך היה, אני כבר לא זוכר מי עוד, בעבר זה היה גדעון עזרא ז"ל, שמציעים להכיר בעבודה בתנועת נוער כעבודה מועדפת.

<טל טוניק: זה דבר לדעתי ריאלי, שאפשר לקדם אותו, אם באמת מחפשים מה לקדם ואיך לעזור, ריאלית ושיכול מאוד מאוד לסייע לתנועות הנוער מאפיק אחר.

<טל טוניק: בסופו של דבר, יש הרבה מאוד חבר'ה בוגרים שמשתחררים מהצבא, חבר'ה מאוד איכותיים, שגדלו בתנועות הנוער, מחפשים את הסביבה הזו, מחפשים לחזור ולתרום וכו' והולכים לאפיקים אחרים, כי זה בדרך-כלל לא כל-כך משתלם.

<טל טוניק: זה יכול להיות דבר, איזה שהוא אפיק שיכול מאוד מאוד, לדעתי, לקדם את תנועות הנוער, כמובן גם את הנוער העובד והלומד בתוך זה.

עמרם מצנע: זה עולה מדי פעם, אבל זה נופל, צריך להודות על האמת, שהרעיון שמתחבא מאחורי עבודה מועדפת, זה לא מתאים לדבר הזה.

עמרם מצנע: הרעיון של עבודה מועדפת זה בעיקר עבודת כפיים, זה עבודה שאין אליה אנשים שבאים לעבוד, חקלאות, תחנות דלק, בתי מלון, עבודה שלא דורשת ידע מקצועי.

<טל טוניק: גם פה יש חוסר.

עמרם מצנע: בוא, אני אומר לך רק למה זה נופל כל פעם.

עמרם מצנע: כי זה לא מתאים לסיבה שלצורכה נוצרו עבודות מועדפות.

עמרם מצנע: עבודות מועדפות לא נוצרו על-מנת לספק עבודה, אלא איזה שהוא שילוב של חוסר בכוח עבודה, אל מול כמובן חיילים משוחררים, למשך תקופה מסוימת להשתלבות.

עמרם מצנע: הדרכה, חינוך, תנועות נוער, כי הרעיון עלה לא רק על תנועות הנוער, אלא בכלל.

<טל טוניק: נכון.

עמרם מצנע: עזרה בבתי-ספר, בגני ילדים.

<טל טוניק: ובכלל, חינוך.

עמרם מצנע: יש פה סתירה למהות שבגללה נוצרה בכלל, נוצר הרעיון, הפלטפורמה הזו, של עבודה מועדפת.

עמרם מצנע: ולכן, זה כל פעם עולה ונופל.

<טל טוניק: רק להוסיף לדברים שאתה אומר, אני גם קצת מכיר אותם.

<טל טוניק: קודם כל, היום להבנתי, יש חוסר במדריכים בוגרים בתנועות נוער, זה לא דבר מובן מאליו, בטח לא במובן האיכותי וזה צריך להיות, לדעתי, אינטרס להשאיר אותם בסביבה.

<טל טוניק: דבר שני, אגב, בעבר אני חושב שהיינו גם אצל מנכ"לית הביטוח הלאומי שהסכימה עם זה ורצתה ללכת עם זה ונתנה את האישור לזה, בסבב הקודם, אני לא רואה סיבה למה לא להתאמץ על זה.

<טל טוניק: זאת אומרת, ביחס למה שאתה אומר.

<טל טוניק: יש חוסר, בבקשה, הנה, יש גם פה חוסר.

עמרם מצנע: זה לא הדיון.

עמרם מצנע: אני מסביר לך למה כל-כך הרבה אמרו לכם יופי יופי יופי וזה לא קורה.

עמרם מצנע: למה זה לא קורה?

עמרם מצנע: יש לזה סיבות.

עמרם מצנע: ואלה הסיבות, פחות או יותר.

<טל טוניק: אתה אומר – זאת המציאות.

עמרם מצנע: לא, אני לא אמרתי זאת המציאות.

עמרם מצנע: להיאבק אפשר, אבל אני מקווה שאתה כבר מספיק מבין, שהרבה מאוד דברים, כולם יגידו יופי, טוב, אבל מי שיושב בסוף בכיסא המחליט ויש עליו את האחריות, גם התקציבית וגם התקדימית, שרואה את הראייה הכוללת, כי זה בסוף כסף, הלא מישהו מסבסד את זה.

עמרם מצנע: אז לכן זה נופל.

עמרם מצנע: אני לא מחווה את דעתי כרגע אם זה נכון או לא נכון, אבל זה חלק מהבעיה.

עמרם מצנע: כן, בבקשה.

רות קלדרון: אני רוצה להוסיף עוד משפט לגבי התוכן של תנועות הנוער, דבר שאני, כמו שאמרה עמיתתי מיכל, מה שקורה לילדים הוא בהתאמה למה שקורה למבוגרים ולמרחב הציבורי.

רות קלדרון: בשבילי, בעיני, בתנועות הנוער החילוניות, חסרה היתה מאוד זהות יהודית.

רות קלדרון: זהות יהודית, לאו דווקא כזהות דתית, אלא כזהות לאומית, כזהות תרבותית.

רות קלדרון: אני מרגישה שאנחנו, הדיאטה התרבותית שלנו היתה אהובה עלי מאוד וידעתי בעל-פה את כל חווה אלברשטיין וגם ברנר, גורדון, פיירברג וכו', אבל היה משהו מאוד חסר מבחינת הזהות של ישראליות יהודית, לא הלכתית.

רות קלדרון: אני רואה שיש בעשור האחרון הרבה יותר לימוד וגם בתי מדרש וגם לימוד מקורות, גם בעולם החילוני, זה נראה לי מאוד מאוד חשוב.

רות קלדרון: אי-אפשר רק על סנדות.

רות קלדרון: לפחות אצלנו, אני מדברת רק על השכונה ממנה אני באתי, התוכן המרכזי היה צבאי, בעצם.

רות קלדרון: זאת אומרת, לא יודעים אם הצבא משפיע על הצופים או הצופים על הצבא, אבל אצלו זה בא מאוד ממקום כזה מחנאי, מקום ראשון במחנאות אלף שנה.

רות קלדרון: אבל אי-אפשר לחיות רק על סנדות ולי היה מאוד חסר דבר שאני חושבת שקורה, הייתי שמחה לשמוע – תנועת נוער, הם כמובן באים משם, אבל אני לא יודעת אם התנועות האחרות, הכחולות - - -

<ערן גלזר: אנחנו נשמח להזמין אותך ב- 9.7 יש מעגל הידברות בירושלים שתנועת בני עקיבא מובילה, עם כל תנועות הנוער שבירושלים, במשך שבוע ימים יש מעגלים ואוהל הידברות מאוד מאוד - - -

רות קלדרון: סביב תשעה באב?

רות קלדרון: מאיפה אתה?

<ערן גלזר: אני ממועצת תנועות הנוער.

רות קלדרון: תודה רבה.

רות קלדרון: אני שמחה לשמוע.

<משה בבל-פור: גם בחברה למתנ"סים מתקיימות לא מעט פעילויות.

<קריאה: זה חזר עכשיו מאוד.

עמרם מצנע: תנועת הצופים, מנסה להיות קוסמופוליטית.

עמרם מצנע: אבל אני חושבת שגם שם זה השתנה מאז.

עמרם מצנע: חבר הכנסת שמעון אוחיון, רוצה?

שמעון אוחיון: האמת שאני קודם כל מתנצל, אתה היית צריך להיות שם.

עמרם מצנע: איפה?

שמעון אוחיון: בביקורת המדינה, הנושא שם היו כל הרמטכ"לים.

עמרם מצנע: ביקורת המדינה זה עוסקים הכל בדיעבד, כל הזמן.

עמרם מצנע: אנחנו עוסקים בעתיד.

שמעון אוחיון: לא לא לא, זה יפה, בסדר, באמת בקטע הזה, אבל הסוגיה היא קשה מאוד, מסמך הרפז וההשלכות הביטחוניות, לפחות הייתי צריך לשבת שעה שלמה, כשליבי הוא כאן, בתנועות הנוער, בעניין הזה.

עמרם מצנע: תמיד לך אחרי לבך.

שמעון אוחיון: כן.

שמעון אוחיון: אז בעניין הזה, תראו, בוודאי הייתי רוצה שתנועות הנוער באמת להעמיד לרשותן את מכלול המשאבים.

שמעון אוחיון: אז חשבתי אפילו לעצמי, אני לא יודע מה היום מסגרת מינהל חברה ונוער מול הרשויות המקומיות, איך מתואם העניין הזה של התקצוב, אם בכלל יש דבר כזה.

שמעון אוחיון: אם זה נשאר.

<אירית ברוק: יש אמנה.

<אירית ברוק: יש אמנה שמחלקת את התפקידים בין משרד החינוך - - -

שמעון אוחיון: וגם תקצוב, שזה מחייב את הרשויות המקומיות?

<אירית ברוק: יש הצעת תקצוב.

<אירית ברוק: לא, זה לא מחייב אותם לתקצוב.

<קריאה: יש ראשי רשויות.

<ניסים שלם: זה רק המלצה.

שמעון אוחיון: ברור, ברור.

שמעון אוחיון: בגלל זה חשבתי, עם כל הדיונים, אם הייתי יכול להעתיק את חוק נהרי לפה, בהקשר הזה, כלומר מה שהממשלה לא אוהבים אותו, אבל יש בזה פן חיובי לחייב בחקיקה, כפי שאנחנו עוד מעט הולכים לדון, עוד כמה שעות, מתחילים לדון בעניין הזה, מה נותנת הרשות המקומית, מה משלימה, שלא יישאר רק אצל ארז אשל ואחרים, התקצוב.

שמעון אוחיון: הדברים הללו, אני בוודאי חושב שיש מקום לתנועות הנוער ואני חושב שאנחנו לא הפנמנו מספיק ולא מפנימים מספיק את הערך הגדול של הלימוד החווייתי.

שמעון אוחיון: של התקופה הנפלאה הזאת, שבה בני הנוער שלנו חווים למידה בשלושה, תמיד אני חוזר לזה, היבטים, גם הצד הרגשי, גם הצד ההתנהגותי, המודלים לחיקוי, מדריכי הנוער, המודלים לחיקוי להתנהגות, הדילמות הערכיות שמתקיימות שם, הרעיונות, היוזמות, הגרעינים שקמו בזמנו.

שמעון אוחיון: כל זה, אני חושב שאולי בכל-זאת, אני, למרות שיש לי כיפה על הראש, כיפה סרוגה ולא חרד, הלוואי ופה רות קלדרון דאגה לזהות היהודית.

שמעון אוחיון: הלוואי משלושת הקודקודים במשולש הידוע של לאום, מדינה ודת, הלוואי בעניין הזה והיו מתקיימים דיונים סביב לאום ומדינה.

שמעון אוחיון: לו תנועות הנוער, על דת בוודאי, אצלי גם זהות יהודית היא בוודאי גם מבטאת בכל דבר, אבל הסוגיות הללו צריכות להתקיים.

שמעון אוחיון: אנחנו צריכים לעודד את תנועות הנוער, צריכים לתת להם את המשאבים.

שמעון אוחיון: הם לא צריכים להתדפק על הדלתות.

שמעון אוחיון: יש להם ייעוד חשוב מאוד בטיפוח, באמת, בטיפול הנוער, בהקניית אידיאלים, בדו-קיום.

שמעון אוחיון: כל הדברים היפים שאנחנו יכולים, אני רק מרגיש, לא מבין מדוע המדינה שלנו, שהיום נמצאת במצב כל-כך טוב יחסית מבחינת המשאבים, תנועות הנוער, שהם היו צריכים באמת לשאת אותם על כפיים, הם צריכים להתדפק על דלתות ולבקש וחסר לנו פה וחסר לנו שם.

שמעון אוחיון: לכן אני באמת חושב שאולי עמרם מצנע, יושב ראש הוועדה, יזם ובוודאי רואה בעניין הזה חשיבות, שאנחנו כאן בוועדת החינוך נלווה, אם לא הספקנו השנה, במסגרת התקציב, נעשה מה שאנחנו יכולים עוד לעשות השנה.

שמעון אוחיון: אבל לטפח את הסוגיה הזאת של תנועות הנוער, לתת להם את המשאבים, כי שם יש ערכים, שם יש חינוך עשיר מאוד, עשיר מאוד חווייתי מאוד, דברים שבית-הספר במסגרת פורמאלית לא יכול לתת, בגלל המבנה ודרך ההתנהלות, תנועת הנוער נותנת הכל.

שמעון אוחיון: הכל, גם מבחינת ההתפתחות האישית, גם אהבת הארץ, גם הנושאים החברתיים, הערכיים, יש שם עולם ומלואו ושאנחנו לדעתי, לא מנצלים אותו ואני לא חושש מהעניין האידיאולוגי.

שמעון אוחיון: אדרבה, הצד האידיאולוגי ייצור פה ויכוח, עימות, בין דרכים וכל אחד יוביל בעניין הזה, שיש לנו איזה שהיא הסכמה בוודאי, לפחות לגבי המדינה, לגבי הארץ ואני בטוח גם לגבי העם.

שמעון אוחיון: אני זוכר שהייתי שליח לפני הרבה שנים והיינו יושבים יחד עם כל השליחים של כל תנועות הנוער, אבל למרות הוויכוח האידיאולוגי, אבל היה קונצנזוס רחב, שיתוף פעולה במסגרת של תנועות הנוער החלוציות בוודאי והציוניות, לתת לעבוד למען העם היהודי ולמען מדינת ישראל.

שמעון אוחיון: איפה אתה הולך להתיישב, איפה אתה, אם אתה מתיישב בנגב או ביהודה ושומרון, זה כבר סיפור אחר.

שמעון אוחיון: אבל יש קונצנזוס רחב מאוד שיכול לתת לנו כאן במה ערכית להתפתחות אישית, חברתית ולאומית, ולכן בכל מקום שיש מאבק, באמת, למען תנועות הנוער, אני רוצה להיות שם.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: ארז, כמה מילות סיכום.

<ארז אשל: אחד, לגבי ארגון נוער, אנחנו במינהל חברה ונוער במשרד החינוך מקווים מאוד שיקומו עוד תנועות נוער בישראל.

<ארז אשל: אנחנו יודעים על ארגון נוער, אנחנו יודעים על השומר החדש, כדי להיות תנועת נוער, אתה צריך לעמוד בקריטריונים של סף מינימום, ואחד הדברים המרכזיים זה באמת היכולת של אותו רעיון שאתם מייצגים ואתם מייצגים, לסחוף כמות מינימאלית של בני נוער ובעיקר אנחנו יודעים שהסוד הגדול זה המדריך שסוחף את החניכים, שיש מספיק מדריכים שמוכנים להירתם לזה לאורך זמן ובשיטתיות ואנחנו באמת מאחלים בהצלחה גדולה, כי כאשר תיכנס תנועת נוער חדשה, זה יאתגר את כל תנועות הנוער הקיימות וחשוב, כמו שדני אמר, לאתגר אותם כל הזמן בשאלה מהו החזון הבא שלהם.

<ארז אשל: לגבי החברה למתנ"סים, את כל הנושא של ארגוני הנוער, שאירית ציינה שאנחנו רואים בחזון של תהליך של עד 2020 – 300,000 בני נוער בארגוני נוער, הליבה של הפעילות תהיה ב- 700 המתנ"סים שמפוזרים ברחבי הארץ, והפעלה בתוך בתי-הספר, לאחר סיום שנת הלימודים.

<ארז אשל: אני רוצה לציין עוד דבר אחד.

<ארז אשל: אנחנו ב- 70 שנה למרד גטו וארשה ולמרידות היהודיות בשואה וכל ראשי תנועות הנוער היו ביחד השנה במסע מרגש מאוד בפולין.

<ארז אשל: בשורש שאנחנו בוחנים בנקודת המשבר הגדולה ביותר מי הוביל את המרידות, אז זה כמובן חניכי וחניכות, מדריכי ומדריכות של תנועות הנוער בישראל, וזה אולי אחד הדברים שבדברים שנאמרו כאן על-ידי חברי הכנסת, מחבר לאלה שמובילים את הרעיון הערכי.

עמרם מצנע: תודה, קודם כל, באמת שבאתם.

עמרם מצנע: אני אמרתי בראשית דבריי, שהכנסת מציינת היום את יום הנוער והצעירים ואין יותר מתאים מלעסוק בתנועות הנוער.

עמרם מצנע: גם אני בוגר תנועת הנוער, הייתי בנוער העובד והלומד וגם אני חושב שחלק גדול מקווי האופי והפעילות והדברים שעשיתי כל חיי, ניזונים, מוזנים, מהשורשים של תנועת נוער שהתבטאה בתפישת עולם ציונית פוליטית, תכף אני אומר על זה מילה, לא צריך להתבייש, שדאות, מחנאות, טיולים ברגל.

עמרם מצנע: אני פעם נשאלתי באיזה שהיא הזדמנות מיהו ישראלי לדעתי ואמרתי שישראלי הוא מי שלפחות אחד מחמשת הפעילויות האלה, או לא אחת, שלוש מחמשת הפעילויות האלה, הם חלק מהוויית חייו – טיולים ברגל בארץ, ריקודי עם, שירה ישראלית, תנועת נוער וצבא.

עמרם מצנע: כלומר, חמישה מגוונים של פעילות שאם אתה עם שניים או שלושה מהם, אפשר לקרוא לך ישראלי.

עמרם מצנע: ולצערי הרב, יש בחברה הישראלית היום - - -

שמעון אוחיון: היום יש שירה ישראלית עשירה.

מיכל בירן: בסדר, אבל הדימוי זה הוא כן, צריך להיזהר.

עמרם מצנע: היום בחברה הישראלית אני אומר לכם ש- 50% להערכתי, לא עוסקים אפילו באחד מתוך החמישייה הזו.

עמרם מצנע: וזה בהחלט יוצר מכנה משותף נמוך מדי, במערכת הישראלית ומה שאמרתי כמובן זו דעתי האישית.

עמרם מצנע: תראו, בתנועות הנוער צומחת המנהיגות העתידית של מדינת ישראל.

עמרם מצנע: בתנועת נוער מתחנכים להיות איכפתניק, לרצות לשנות ולקחת אחריות וזה נעשה בתנועות הנוער למיניהן ותנועות הנוער בראשית דרכה של המדינה היו בעיקרן תנועות נוער פוליטיות שהיו גם מחוברות למפלגות ויותר מאשר למפלגות – לתפישת עולם, לדעה, לתחום ואני לא רואה בזה דבר פסול, כי בסופו של דבר, אנחנו בחינוך הלא פורמאלי, בתנועות הנוער שכל אחד מצטרף מרצונו או מרצון ההורים שלו, שם צומחים כפי שאמרתי, המנהיגים, המנהיגות, הנכונות לקחת אחריות והמעורבות, המעורבות בנושאים המרכזיים שמעסיקים את החברה הישראלית.

עמרם מצנע: בין אם זה אופי החברה הישראלית, בין אם זה הוויכוח בין דת למדינה, בין אם זה הוויכוח על גבולות מדינת ישראל, בין אם זה הוויכוח על מהות החברה הישראלית, על הערבות ההדדית, על האחר, השונה, המאבק נגד גזענות, כל אותם דברים חשובים יותר וחשובים פחות, כל אחד על-פי דרכו, בעצם זה לב לבן של תנועות הנוער.

עמרם מצנע: אני מסכים עם האמירה שבכל דור ודור צריך ליצור את הדגלים שזה מונח מחליף לאתגרים החדשים ולהציב בפני הנוער אתגרים, דגלים, יעדים מורי כיוון, מורי דרך, מהם הדברים הנכונים, מהם הדברים שהחברה רוצה להיות מובלת אל.

עמרם מצנע: זה תפקידה של ההנהגה, אבל זה תפקידם כמובן של הצעירים ואני מוכרח לומר, למרות השאלה הפרובוקטיבית ששמתי כנושא לדיון, אני מתרשם שיש בהחלט פעילות מתגברת בשנים האחרונות.

עמרם מצנע: גם נוער גם צעירים, חלק מהדיונים היום יהיו גם בנושא הצעירים בכלל, זה הגרעינים הקהילתיים, בין אם הגרעינים התורניים ובין אם הגרעינים הקהילתיים, זה חברות שונות, כמו אור וכמו איילים, תנועה לנגב, לגליל, בהחלט יש היום התעוררות.

עמרם מצנע: ההתעוררות הזו צריכה להיות מנוצלת, כי זה פוטנציאל באמת ליצור איזה שהוא מין איזון חוזר לנוער שנוטה ונטה להתכנס בחדרים סגורים – פייסבוק, אינטרנט, מחשבים, טלוויזיה וכמובן התופעות השליליות שמלוות אותנו היום, שזה אלימות, שתייה חריפה, סמים וכדומה.

עמרם מצנע: ולכן אני חושב שבאמת תנועות הנוער הן כל-כך חשובות, אנחנו היום לא עוסקים בתקציב, אני גם מניח שכולם מבינים שבשנה הזו, בשנה הבאה, באותו תקציב מדינה שהולך ומאושר, קשה מאוד יהיה להרחיב פעילות תקציבית, אבל נצטרך לשמור על מה שקיים ולנסות להשתמש במשאבים הקיימים, בצורה כמובן יותר מושכלת ויותר נכונה.

עמרם מצנע: אני רשמתי לעצמי מספר דברים.

עמרם מצנע: אחד – באמת הרשויות המקומיות.

עמרם מצנע: כמי שבא מהשלטון המקומי, אין לי ספק בכלל, שהרשויות המקומיות, השלטון המקומי, ראשי הערים, בידם הכוח לשנות.

עמרם מצנע: וראש עיר ועירייה שרוצים, הם מקדמים ופועלים בנושא תנועות הנוער.

עמרם מצנע: אני יכול להגיד לכם, בחיפה, שהיא האימא של תנועות הנוער, מזה עשרות שנים, באמת פועלות הרבה מאוד תנועות נוער, עם מועצת תנועות נוער, מועצת תלמידים, מועצות משולבות, ואנחנו רואים בזה רק ברכה.

<קריאה: עם עזרה בכל התחומים.

עמרם מצנע: עם עזרה בכל התחומים, בהחלט, גם בפיסי וגם בפעילות ואני חושב, דרך אגב, גם צריך לציין את עיריית תל-אביב, אני יודע שהיא רואה למשל, לקחה לעצמה את תנועת הצופים, כתנועה עירונית.

<ניסים שלם: את זה אנחנו לא כל-כך אוהבים.

עמרם מצנע: אני יודע, יש לזה מתנגדים, יש לזה פעילים, אני מוכרח לומר שבחיפה ערכתי כמה דיונים בעניין הזה ובסוף נכנעתי ולא הכרזתי על תנועה מסוימת אחת, כתנועה עירונית.

<ניסים שלם: ונכון עשית.

עמרם מצנע: אבל יש בזה גם יתרונות.

עמרם מצנע: זה נכון שזה סותר את העיקרון שתנועת נוער צריכה להיות עצמאית וצריכה להיות עם אידיאולוגיה ותפישת עולם, וצריך לעודד אותם.

עמרם מצנע: אני גם רוצה לומר לכם, אני גם רוצה לומר לכם, אני אמרתי את זה בקריאת ביניים, כי אני ראיתי בירוחם, למשל, יישוב מאוד קטן, שברגע שתנועות נוער מתחילות להתחרות על החניכים, אז אתה רק מפסיד.

עמרם מצנע: ולכן, למשל בירוחם, אנחנו הלכנו לתפישה של תנועה אחת שמייצגת את הציבור היותר דתי, שלוש תנועות בעצם, אחת – החרדים, השנייה – הציונות הדתית, והשלישית אמרנו – נבחר את אחת מתנועות הנוער שתייצג באמת את הציבור הלא דתי ובירוחם במקרה זה הצופים, הנוער העובד היה לו איזה קן קטן, אבל הוא לא, לא הצליח, כי עוד פעם, מספר הילדים, אם אתה רוצה בסוף שבאמת המטרה היא שילדים יהיו משולבים בתנועת נוער ולא כל-כך חשוב באיזה.

עמרם מצנע: כלומר, צריך להתאים את זה.

עמרם מצנע: אבל מה שבטוח, שהרשות המקומית היא מאוד דומיננטית ומאוד קריטית ומאוד חשובה ואם דיברנו על מבנים, אל"ף, הקצאת מבנים, בי"ת שיפוץ מבנים, ובניית מבנים, זה בכלל, בעצם, חונה רק ברשות המקומית.

שמעון אוחיון: אם הרשות המקומית ולא אציין שם, היתה נותנת לכלל תנועות הנוער מה שהיא נותנת לאגודת ספורט אחת, מכבי או אחר, לא משנה, זה חשוב.

שמעון אוחיון: אני לא פוסל את הספורט, אני רק מדבר על ההקצאה התקציבית הפרופורציונאלית, מול תנועות הנוער.

שמעון אוחיון: אתה מקצה לספורט שהוא בוודאי יש לזה ערך, במיוחד כשאותה אגודה היא גם מקצועית והיא מעסיקה אנשים בשכר כזה וכזה ואנשים מבחוץ, הלוואי, ואני שואף, שכל תנועות הנוער יחד יקבלו מה שאגודת ספורט אחת מקבלת.

<ניסים שלם: חלוקת משאבים נכונה יותר.

עמרם מצנע: כן.

עמרם מצנע: רבותיי, מה שאנחנו יכולים בוועדה, זה לקרוא לרשויות המקומיות, לעודד אותן ולפעול ואני מציע גם להנהגות תנועות הנוער באמת להיות שם פעילים.

עמרם מצנע: יש עכשיו בחירות, אפשר "לסחוט" מראשי הערים כל מיני הבטחות בעניין הזה, כי כולם רוצים להיראות בסדר ולהיות קשורים לצעירים.

עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שאני הייתי במודעות שימי שלישי הם באמת ימים של פעילות לתנועות הנוער.

עמרם מצנע: אני מבקש, ארז, אתה נציג משרד החינוך, גם האחר, גם החינוך הפורמאלי, אז באמת צריך לפי דעתי ההחלטה היתה החלטה נכונה בזמנו, שיום שלישי הוא יום לימודים - - -

<ארז אשל: יש חוזר מנכ"ל.

<ארז אשל: כל התגבורים בימי פסח.

<ניסים שלם: צריך קריטריונים לכל השעות של אחרי הצהריים.

<ניסים שלם: קריטריון בחופשה.

עמרם מצנע: אני רוצה רק לסכם ולבקש ממשרד החינוך שיקפיד שהוראות מנכ"ל מיושמות ויום שלישי הוא יום לימודים גם במערכת הלימודים של יום לימודים ארוך, הוא יום קצר.

עמרם מצנע: בפורמאלי, אני מניח שזה עובד, הבעיה היא שבטח מנהלות בתי-ספר וארגונים שונים, יוצרים כל מיני פעילויות כי בסוף הזמן הוא אחד המשאבים החשובים, אבל כל זה נועד כדי שבאמת תהיה פעילות אחר-הצהריים.

עמרם מצנע: דבר נוסף מאוד חשוב והוא תלוי עוד פעם ברשויות המקומיות ובהנהגות של בתי-הספר, זה באמת לפתוח את בתי-הספר בפני תנועות נוער.

עמרם מצנע: יש בתי-ספר שאפילו בחצר בית-הספר נמצא המקום, הקן או השבט או הסניף, כל אחד על-פי השמות הנפוצים בתנועת הנוער, שבחצר בית-הספר ובחלק ממתקני בית-הספר, מתבצעת בכלל פעילות של תנועת הנוער, אז זה באמת מה שנקרא אלה שהולכים רחוק מאוד עם התנועה.

עמרם מצנע: אבל מעבר לזה, זה גם לאפשר לתנועות הנוער לשווק את עצמן בבית-הספר, ליצור את הקשר עם הילדים וכל הדברים האחרים שקשורים בזה.

עמרם מצנע: הוועדה, ועדת החינוך שמה לעצמה כיעד וכמטרה באמת נושא הנוער והצעירים ואנחנו כתובת ואנחנו נעשה את כל שביכולתנו, כדי שגם יהיו בעתיד תקציבים יותר ראויים, גם משאבים, גם תשומת לב ובהחלט ניסיון להביא לכך שכל נער ונערה בחברה הישראלית, משתתף בפעילות לא פורמאלית.

עמרם מצנע: בין אם הוא בפעילות במתנ"ס, בין אם הוא בפעילות בתנועת נוער ואני אומר לכם שחלק גדול מהנוער לא נמצא בכלל בפעילויות הלא פורמאליות האלה של שעות אחר-הצהריים והחופשות, אלא נמצא במקומות אחרים ואחת המטרות שלנו והיעדים שלנו, וגם זה דרך אגב מופנה בעיקר לראשי הרשויות, למפות את הנוער, איפה הוא נמצא, מה הוא עושה ולעודד אותו להשתתף בכל הפעילויות האלו.

עמרם מצנע: אין דבר יותר משפיע על, נגד אלימות, נגד סמים, נגד אלכוהול, נגד בכלל התפרחחות ברחובות ו-ונדליזם ברחובות, מאשר כל אותן פעילויות, כולל פעילויות ספורט, כמובן.

עמרם מצנע: אז אני מאחל לכולנו שנדע ימים טובים ותודה רבה על כל העשייה.