הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 15, 2013-06-25 11:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: 25 ביוני, ישיבה מיוחדת של הוועדה לזכויות הילד, י"ז בתמוז, יום ג', הנושא הוא עבודת בני הנוער בחודשי הקיץ.

יעקב מרגי: את הישיבה ינהלו בני הנוער, כמובן זה לא פותר אתכם מקריאות ביניים, אבל לא להחליף את החבר'ה שלכם.

יעקב מרגי: אנחנו, חברי הכנסת, נשקיף מהצד ואם יהיו לנו הערות או שאלות, גם אנחנו נביא מהקופסה, מאחורה, מקדימה, ממה שעבדנו בתור בני נוער, כל אחד עם החוויות שלו וננסה למצות את הדיון.

יעקב מרגי: אין לי ספק שהיצירתיות שלכם תהיה טובה, כך שתצא מזה קריאה מיוחדת של הוועדה לזכויות הילד, גם למעסיקים, גם לארגונים, ואם הצלחנו להביא לעוד שיפור בשמירה על זכויותיהם של בני הנוער בעבודה בחופשת הקיץ, דיינו.

יעקב מרגי: למי אני מעביר את השרביט?

<גל יוסף: אני גל יוסף, מזכ"ל מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<גל יוסף: אנחנו רוצים להציג מצגת שמסבירה על המועצה.

<אביעד לוין: כרגע יש לנו בעיה טכנית, אז המצגת לא תעלה.

<גל יוסף: אני יכולה להסביר על המועצה בעל פה.

<גל יוסף: מועצת התלמידים והנוער הארצית, בעצם כל מועצות הנוער על פי עיקרון של גלגל המועצות, גלגל שיניים, באמצע יש את מועצת התלמידים הבית ספרית שממנה נבחרים נציגים למועצות הראשוניות, בכל עיר ורשות מקומית יש מועצה עירונית, משם נבחרים נציגים על פי מפתח נציגות למועצות המחוזיות.

<גל יוסף: יש שבעה מחוזות בארץ, משם נבחרים נציגים, גם על פי מפתח נציגות, למועצה הארצית.

<גל יוסף: למה זה גלגל שיניים?

<גל יוסף: בגלל שכל מועצה תלויה בזאת שלפניה ואחריה, אפשר לקבל סיוע מהגלגל שנמצא מעל, תמיכה וכל מה שצריך, ובעצם אנחנו הגופים הרשמיים שמייצגים את בני הנוער בארץ.

<גל יוסף: בצרכים שלהם וכל הבעיות אפשר לפנות אליה ובכלל יש עבודה שוטפת.

<גל יוסף: אנחנו משתפים פעולה עם הכנסת, עם משרד החינוך, עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, יצא לנו לחתום אמנות שונות, גם עם הכנסת, בנושא אינטרנט בטוח.

<גל יוסף: פחות או יותר אלה המועצות.

<אביעד לוין: אנחנו רצינו לבקש מהסתדרות הנוער העובד והלומד להסביר לנו קצת על זכויות בני נוער בעבודה ולשמוע מכם נתונים.

<שרית פרידמן: קיבלתם את הדוח, הדוח הוא דוח שאנחנו מוציאים כל שנה, הוא משקף נתונים לפי מספר פניות שמגיעות אלינו.

<שרית פרידמן: הדוח השנתי השנה עוסק בעיקר בעיבוד נתונים של תלונות שהתקבלו, גם פניות שהתקבלו בכלל לייעוץ, אנחנו נותנים גם ייעוץ טלפוני, גם ייעוץ למערכת באינטרנט, גם בפייסבוק, לבני נוער שפונים.

<שרית פרידמן: יש לנו מערך גדול של מתנדבים שמבצעים להם פעולות הסברה בכל רחבי הארץ, בבתי ספר, במתנ"סים, בתנועות נוער, במרכזי פעילות של נוער, גם במהלך כל השנה ובמיוחד בדגש על הקיץ.

<שרית פרידמן: בדוח הזה, אנחנו לא ניכנס פה יותר מדי לעומק הנתונים, תוכלו לעיין בו אחר כך, אני חושבת שהדבר המרכזי שחשוב להכיר זה אל"ף, שבאמת יש הרבה מאוד בני נוער שמתעניינים ורוצים לדעת את הזכויות שלהם, ואנחנו מודעים לזה, רואים את זה בעבודה שפורסמה על ידי הכנסת, שנעשתה בהזמנה של הוועדה, שהרבה בני נוער לא מודעים לזכויות שלהם, לא יודעים מה מגיע להם, לא מכירים את החוק, צריך להגיד שחוקי העבודה בכלל זה דבר מורכב, חוק עבודת נוער כשלעצמו זה גם דבר מורכב ואחת המטרות שלנו זה לנסות לפשט את החוק, בעצם ליצור מצב שבני הנוער יכולים כמה שיותר באמצעות מתן שאלות ותשובות וגם באמצעות הסדרה פשוטה, יש להם תרחישי זכויות ודברים כאלה, תיכף - - -

יעקב מרגי: יש לכם נתונים בכלל כמה בני נוער עובדים בחופשת הקיץ?

<שרית פרידמן: זאת שאלה מעניינת.

<שרית פרידמן: נמצא פה גם איתנו מר חזי אופיר ממשרד הכלכלה, שאנחנו נמצאים איתו בדין ודברים על הנתון הזה.

<שרית פרידמן: זה נתון בעייתי, יש נתונים שונים, יש נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שמדברת על סדר גודל של 30,000, יש נתונים של שירות התעסוקה שמדברים על 70,000.

<שרית פרידמן: ההערכה שלנו היא שמדובר על קרוב ל-170,000.

<שרית פרידמן: יש סקר של מכון גיאו-קרטוגרפיה מלפני שנתיים שמדבר על 220,000.

<שרית פרידמן: הבעיה המרכזית היא שבני נוער עובדים בעבודות מאוד מזדמנות, מאוד לא רציפות - - -

יעקב מרגי: ולא מוסדרות.

<שרית פרידמן: לא יודעת אם לא מוסדרות, זה כבר נתון לדיון, אבל לפעמים יכול נער לעבוד פעם בחודש, יכול לעבוד רק בקיץ, יכול לעבוד רק בחופשת חנוכה, ואז האם הוא נחשב נער עובד?

<שרית פרידמן: רוב בני הנוער לא עובדים לאורך כל השנה באופן קבוע, אלא עובדים בעבודות מאוד מתחלפות ועבודות מזדמנות.

<שרית פרידמן: הוא יכול לעבוד במקום אחד חודש, לעשות הפסקה של תשעה חודשים, לעבוד עוד שבועיים במקום אחר.

<שרית פרידמן: זאת אומרת התחלופה היא מאוד מאוד גבוהה.

<שרית פרידמן: נכון שכל בני הנוער חייבים להחזיק פנקס עבודה, אבל גם בזה המעקב הוא מאוד משתנה, כי השאלה איך מחלקים באמת שנה.

<שרית פרידמן: אז הנתון הוא נתון די מורכב, אבל אנחנו יודעים מבדיקה מסוימת שלנו בשטח שהמודעות היא לא מספיק גבוהה ולכן אחד הדברים המרכזיים זה לנסות לתמצת את הזכויות.

<שרית פרידמן: יש לנו אקורדיונים כאלה, מין כרטיסי זכויות שאנחנו מחלקים בכל הרצאה ומתמצתים את הזכויות, יש כרזות שאנחנו מפיקים בגלויות, יש סרטונים ומערכת הסברה שאנחנו מנסים להפיץ אותה.

<שרית פרידמן: מבחינת קצת נתונים על פניות של בני נוער.

<שרית פרידמן: בני נוער פונים אלינו, רואים את זה גם בדוח, מעל 100,000 פניות בשנה לשאלות, התייעצות.

<שרית פרידמן: זה עדיין לא מספיק, לצערי, הייתי אני רוצה שהמספר הזה יהיה כפול, כי אני מניחה שיש הרבה שפשוט לא מכירים את אמצעי הפנייה וכמה שאנחנו לא מנסים להסדיר, קשה מאוד להגיע לכולם.

<שרית פרידמן: אני אציין בסוגריים, לשמחתנו לפני חודש וחצי-חודשיים משרד החינוך הכניס לחוזר מנכ"ל סעיף שמחייב העברת תוכן של זכויות בני נוער בעבודה בשיעורים בבית הספר.

<שרית פרידמן: אנחנו בקשר עם המשרד הזה, עם האגף שאחראי על הנושא ואנחנו מנסים לקדם את זה כבר בסוף השנה הזאת ולקראת שנה הבאה, שכמה שיותר בתי ספר יזמינו אותנו, או לחילופין שהמורים ילמדו את התוכן דרך מערכי שיעור שאנחנו נבנה ויוכלו להעביר את התכנים האלה - - -

יעקב מרגי: אומרים לי פה שזו הייתה ההמלצה של הוועדה.

<שרית פרידמן: נכון.

<גל יוסף: אמרת שפנו אליכם 100,000 בני נוער.

<שרית פרידמן: פנו בשאלות, לייעוץ.

<גל יוסף: באיזה נושאים?

<גל יוסף: דיברו איתכם נגיד שיפרטו להם בזכויות וכאלה דברים?

<שרית פרידמן: לפנות זה להתייעץ לפני שיוצאים לעבוד, הרוב תוך כדי עבודה או אחרי עבודה, כשמסיימים.

<שרית פרידמן: לפי הדוח אתם יכולים לראות שהפגיעה היא בעיקר בשכר, נסיעות, חופשות, כל דבר שאתם מעלים על דעתכם שקשור.

<שרית פרידמן: גיל ההעסקה, לפעמים יש לנו, שזה בכלל נושא בפני עצמו.

יעקב מרגי: מאחר והדיון ישודר הייתי באמת רוצה לדעת, לטובת בני הנוער, אם בני נוער רוצים לעבוד בקיץ, איך הם עושים את זה?

יעקב מרגי: איך מאתרים מקום עבודה, איך הם מופנים?

יעקב מרגי: בבקשה, היא יושבת הראש, היא תיתן לך רשות דיבור, תצביע לה.

<יחזקאל אופיר: שמי חזי אופיר, מנהל אגף אכיפת חוקי עבודה במשרד התמ"ת.

<יחזקאל אופיר: באמת יש לי הרבה מה להגיד פה ואני ייוותר לי עוד זמן אני אשמח להגיד.

<יחזקאל אופיר: אל"ף, אנחנו אוכפים את חוק עבודת הנוער כל שנה באינטנסיביות גדולה בחודשים יולי-אוגוסט.

<יחזקאל אופיר: אנחנו עושים את זה כל השנה, כי כפי שנאמר יש בני נוער שעובדים גם במהלך השנה, כך שגם במשך השנה אנחנו פועלים אבל ביתר שאת באמת בחודשי הקיץ.

<יחזקאל אופיר: בשנה שעברה והשנה שיפרנו את הדרך להגיע לבני הנוער.

<יחזקאל אופיר: אם חילקו לכם פה את אלה, בנייר, גם אנחנו עשינו את זה בשנים הקודמות, אבל הבנו שהנוער רץ קדימה והוא לא עובד עם ניירות ולכן עשינו אפליקציה שממש זכתה לשבחים מאוד גדולים, כבר בשנה שעברה זה היה, שבעצם מאפשרת לנער להיכנס לאפליקציה ולדעת מה הזכויות שלו, מין ספרון שמראה לו את כל הזכויות בצורה קריאה, ברורה, לא בצורה של כתב של עורך דין או משפט, זה ממש ברור ומובן, מה מותר, מה אסור, מה מגיע לו.

<יחזקאל אופיר: בי"ת, יש דבר נהדר, מין יומן כזה, שהנער בצורה ביומטרית מתחיל את היום, מסמן, מסיים את היום, מסמן, רושם את התאריך שהוא מקבל וזה מחשב לו את השכר שהוא צריך לקבל בסוף החודש.

<יחזקאל אופיר: וזה עובד.

<יחזקאל אופיר: אם מישהו מרים גבה, כן לא? זה עובד.

<יחזקאל אופיר: בשנה שעברה הורידו את האפליקציה הזאת 60,000 בני נוער.

<יחזקאל אופיר: יתרה מזאת, לאחר שהורידו כולם, וזה נתון שאי אפשר להתווכח עליו, זה לא שאני יכול להעצים אותו, שלחנו דרך הפלאפונים, הסמרטפונים וכדומה שאלון לנערים האלה ויותר מ-1,000 נערים ענו שזה עזר להם מאוד להבין את המגיע להם, זה עזר להם לחשב את השכר שהם אמורים לקבל בסופו של יום, עם כל מיני ניכויים קטנים וכו', זה ממש מגיע עד לשקף שמסביר מה מגיע לך.

<יחזקאל אופיר: יש גם באפליקציה אפשרות, אם תרצו אני יכול להראות לכם את זה - - -

<גל יוסף: מה שם האפליקציה?

<יחזקאל אופיר: 'בני נוער עובדים'.

<יחזקאל אופיר: זה קיים.

<יחזקאל אופיר: יש גם אפשרות שאם אתה רוצה להגיש תלונה, אתה ממלא משהו מאוד קצר, לוחץ וזה עובר ישר אלינו למערכת.

<יחזקאל אופיר: קיבלנו כאלה, רבים מאוד.

<יחזקאל אופיר: כך שהנושא של האפליקציה עובד מצוין.

<יחזקאל אופיר: השנה אנחנו שיפרנו את זה והוספנו גם אפליקציה בערבית, כי הגענו למסקנה שבני נוער דוברי ערבית מעדיפים בערבית ולא בעברית, והשנה, ממש לפני שבועיים, הוכנסה האפליקציה הזאת בערבית.

<יחזקאל אופיר: ואני אומר לכם, מהנתונים שאנחנו מקבלים מהחברה שארגנה את זה, זה להיט מאוד גדול בין בני נוער.

<יחזקאל אופיר: גם בתקשורת פורסם העניין הזה.

<יחזקאל אופיר: זה בנושא המידע ונושא השליטה.

<יחזקאל אופיר: אבל בזה לא די.

<יחזקאל אופיר: בחודשים האלה כל כוח האדם שלנו והוא כבר לא קטן, אנחנו מונים היום למעלה מ-100 מפקחי עבודה, שאנחנו מוציאים אותם ביולי אוגוסט לשטח, לעסוק אך ורק בנושא זכויות עובדים.

<יחזקאל אופיר: הבעיה היא, ובשאלה שלך בעצם עלתה גם השאלה איך מוצאים איפה בני נוער עובדים.

<יחזקאל אופיר: זה לא כל כך פשוט למצוא אותם, כי שני נערים עובדים פה ושלושה עובדים פה וארבעה פה, ואתה צריך להגיע אליהם ואני צריך להגיע לנער, למצוא אותם, אבל אנחנו מגיעים אליהם.

<יחזקאל אופיר: גם הקנסות על מעבידים מאוד מאוד כבדים.

<יחזקאל אופיר: אני רוצה לומר לכם שרבים מהמעסיקים שהפרו את זכויות העובדים נקנסו באלפים רבים והסכום הכולל היה בשנים האחרונות מעל 40 מיליון שקל, שנקנסו מעסיקים בקשר להפרת הזכויות של הנערים בלבד, לא המבוגרים, לא שהפרו זכויות מבוגרים.

<יחזקאל אופיר: כך שאנחנו בעניין הזה מפעילים גם את המכבש של האכיפה ואני רוצה לומר לכם שמהתלונות ומהטענות אני שומע ממעסיקים, הם מרגישים את האכיפה בצורה מאוד חזקה.

<יחזקאל אופיר: יושב פה נציג של אולמות אירועים, הוא בטח יספר לכם במר ליבו על מה שקורה באולמות אירועים, על קנסות שהם מקבלים.

<יחזקאל אופיר: אבל גם עם אולמות האירועים אנחנו מנסים הסברה, אנחנו מנסים אכיפה, גם הלכנו לטובת המעסיקים, בשיפור כמה דברים בחוק עבודת הנוער.

<יחזקאל אופיר: חוק עבודת הנוער מאפשר לנער לעבוד בלילה עד 10 בלבד, כאשר בני 16 עד 18 באישור מיוחד של התמ"ת אפשר לעבוד עד 11.

<יחזקאל אופיר: הגענו למסקנה שבאמת יש קושי בעניין הזה, במיוחד באולמות ובמקומות כאלה ואחרי התלבטויות קשות מאוד והתנגדויות לא מעטות הארכנו את זה עד 12 בלילה.

<יחזקאל אופיר: כלומר נער בן 16 עד 18 יכול לעבוד עד 12 בלילה, ובלבד שבסוף המשמרת של 12 בלילה המעסיק מחזיר את הנער או הנערה לביתם.

<יחזקאל אופיר: זה היה חלק מהתנאי.

<יחזקאל אופיר: כלומר מעסיק שלא יסיע את הנער בתום יום העבודה מבחינתנו כאילו עבר גם על שעות עבודה.

<יחזקאל אופיר: בנוסף, בני 17 וחצי, אלה שכבר סיימו את חוק הלימוד בתיכון והם לקראת הצבא, אנחנו מתייחסים אליהם כאל בוגרים ולכן גם מקלים על המעסיקים.

<יחזקאל אופיר: כי צריך להבין, אנחנו מכבידים את ידנו על המעסיקים ומצד שני אנחנו רוצים מאוד לעודד אותם לקלוט נערים בקיץ, כי הם גם עוזרים להם, גם עוזרים למשפחותיהם, כך שאין לנו כוונה להציק למעסיקים אלא לשמור על הזכויות של הנערים בלבד.

<רותם גנץ: רציתי לשאול האם בתמ"ת, במשרד הכלכלה, יש אגף מיוחד לבני נוער, או שאכיפת חוקי העבודה היא גם על בעיות של בוגרים וגם על בעיות של בני נוער?

<יחזקאל אופיר: אין רק לנוער, אנחנו עוסקים באכיפת חוקי עבודה.

<יחזקאל אופיר: ואגב, מספר חוקי העבודה שלנו הוא כ-21 חוקי עבודה בתחומים שונים, שעות עבודה ומנוחה, בשבת וכל הדברים האלה, גם נוער, והמפקחים שלנו יודעים ומוסמכים בכל החוקים ולכן כאשר בא הקיץ אני יכול לעשות הסבה ולהסב את כל המפקחים שעוסקים בחוקים שונים - - -

<גל יוסף: כמה יש כאלה?

<יחזקאל אופיר: אמרתי, מעל ל-120 - - -

יעקב מרגי: בשנים האחרונות היחידה הזו עובדת בתמ"ת.

<יחזקאל אופיר: נכון, אדוני.

<יחזקאל אופיר: אני רק רוצה לומר פה, כוותיק במערכת, ב-2004 הקמנו את האגף הזה, הוא מנה 18 מפקחים בכל הארץ ובעקבות החלטות ממשלה וועדת טרכטנברג וכו' המספר גדל באמת ואני חייב לומר שבדרך כלל בשירות המדינה תמיד טוענים לחוסר כוח אדם, תמיד טוב יותר, אבל בהחלט אנחנו לא יכולים להתלונן בנושא הזה ולכן לשאלתך, כל כוח האדם עובד בכול, בחודשים יולי-אוגוסט, כפי שאמרתי, הוא ברובו עוסק בחוק עבודת הנוער.

<יהודה כהן: שמי כהן יהודה ואני מנכ"ל התאחדות בעלי האולמות, גני אירועים והקייטרינג בישראל.

<יהודה כהן: עיון קצר בדוח של הנוער העובד והלומד מלמד שאנחנו משום מה מככבים ויש יותר מדי ביקורת על אולמות וגני אירועים, אבל אני אומר לכם, אליה וקוץ בה, הדוח הזה מלמד איך להוציא את הנוער מהתחום שלנו, מתוך אולמות האירועים, לכו תחפשו מקומות עבודה אחרים, אנחנו לא צריכים את הנוער, לא נזדקק לכם, על אף כל זאת, כי אנחנו לא רוצים להיות יותר מדי בנטל כספי, כמו שהוא אומר, 40 מיליון שקל, על אף כל ההוצאות, ולהחזיק את בני הנוער.

<יהודה כהן: אנחנו יודעים שבני הנוער זקוקים לכסף הזה, לצורך שנת הלימודים הקרובה, משום מה, אני רק אבהיר ליושבת הראש, כתבה ביום שישי, נער בן 15, אין לו מה לאכול אז הוא נאלץ לגנוב.

<יהודה כהן: אם הוא היה עובד כמה שעות באולם אירועים, קודם כל היה מקבל אוכל, גם היה לו כסף, הוא לא היה צריך לגנוב, לא היה לו רישום פלילי וכל שאר הדברים האלה.

<יהודה כהן: התאחדות בעלי האולמות חתומה על הסכם עבודה קיבוצי שמסדיר את יחסי עובד ומעביד, ואכן משלמת לנערים, ומר חזי אופיר, יושב ראש אגף האכיפה יודע איזה פעילות הסברה אנחנו עושים בקרב - - - למרות שפה הם כותבים שבעלי אולמות לא יודעים, לא מכירים, הוא כן יודע כמה אנחנו עושים הסברה לאולמות בנושא הזה.

<יהודה כהן: אנחנו יוצאים הנפגעים ואין צורך שאנחנו ניפגע מהנושא הזה - - -

יעקב מרגי: השאלה למה, מה הבעיה?

<יהודה כהן: פה כל החבר'ה, לא בני הנוער, המבוגרים יותר, עומדים להתחתן והחתונה גולשת, אנחנו קובעים עד 11 וחצי בלילה אירוע, אבל הם אומרים 'חבר'ה, זה לא מספיק', החבר'ה רוצים לשמוח וזה גולש ל-12 ו-12 וחצי ואנחנו לא יכולים באותו רגע להגיד לנוער, 'חבר'ה, פה אתם יוצאים החוצה, תשאירו את החוגגים, לא צריך שום דבר'.

<יהודה כהן: יש לנו עם זה בעיה.

<יהודה כהן: פעם ב-11 וחצי כל ההסעות הציבוריות היו נסגרות, כולם, אבל כולם היום באים עם כלי רכב פרטיים, מרשים לעצמם לגלוש באירועים עד שעות מאוחרות, אנחנו שומעים לפעמים שזה אפילו עד שעות הבוקר המוקדמות.

יעקב מרגי: אין ספק שנגעת בבעיה.

יעקב מרגי: אני הייתי מציע, יש לאקונה, מצד אחד רוצים להעסיק את בני הנוער, כי בני נוער שעובדים כנראה זקוקים לכסף, וזה מסייע בידם, אני בכלל, ברמה האישית אני מעריך את אלה שעובדים במלצרות, זה מראה על מוסר העבודה, על האכפתיות והאחריות בשעות לא נוחות.

יעקב מרגי: אני יודע להעריך, אני מסתכל בהערצה על מי שעובד, אבל אתה מעלה בעיה אמיתית שקיימת.

יעקב מרגי: אני מציע שבאמת תשבו, גם יחידת האכיפה, גם התאחדות בעלי האולמות, תראו איפה הלאקונה, תנסו להגיע למשהו, אם צריך תיקוני חקיקה מותאמים, שיתאימו גם לבני הנוער וגם לאולמות, צריך למצוא את עמק השווה, כי אם יש בעיה בחוק צריך לתקן.

<יהודה כהן: ישבתי עם הנוער העובד, יורם אוברקוביץ וחברים אחרים בתוך הנוער העובד, הם לא מוכנים לשיתוף פעולה.

<יהודה כהן: אמרתי להם, 'תהיו בריאים', אנחנו היום עושים את כל הפעילות כדי להוציא את בני הנוער, גיל 18 ומעלה נכנסים לאולמות.

<יהודה כהן: זו הגישה שלנו.

<יהודה כהן: מי שזה פוגע בו, באמת צר לנו, כי אנחנו רואים את זה בירוחם, רואים את זה בדימונה, רואים את זה בבאר שבע, רואים את זה בשדרות, רואים את זה בהרבה מקומות, ותאמינו, חברים, אנחנו רואים הורים שבאים ובוכים, 'תעסיקו אותם'.

יעקב מרגי: אתה יודע איפה הבעיה שלי איתך?

יעקב מרגי: שגם אתם לא תוכלו להתקדם בלי בני הנוער, לכן הצעתי - - -

<יהודה כהן: לא, לא - - -

יעקב מרגי: בתוך עמי אנוכי יושב.

יעקב מרגי: אני לא רואה כוח אדם חלופי באולמות כל כך מהר, לכן אם אתה שואל אותי, אתם צריכים להתכנס בשולחן עגול, גם יחידת האכיפה, גם ארגוני הנוער ולנסות למצוא - - -

<יחזקאל אופיר: אפשר?

<יחזקאל אופיר: הנושא הזה עם יהודה הוא ארוך ימים והנוער העובד יושב פה והם יודעים בדיוק מה.

<יחזקאל אופיר: הלוואי, אני אומר את זה כאן בקול רם, הלוואי וזו רק הבעיה היחידה באולמות האירועים.

<יחזקאל אופיר: הבעיה היא שהבעיה הרבה יותר סבוכה, השכר הוא לא שכר, הם מקבלים נניח 100 שקל לאירוע, כאשר אתה מחלק את זה לשעות העבודה שהנער עבד אתה מגיע ל-5 ו-10 לשעה, כך ש- - - גם הנוער העובד אמר להם את זה בשיחות שהיו, ואני מייצג אותם כרגע - - -

<יהודה כהן: זה נגמר.

<יהודה כהן: אבל טיפ לא נחשב למשכורת, במסעדות לוקחים את זה ומזה משלמים להם את השכר, את זה אנחנו לא עושים.

<גל יוסף: צריך לחשוב מה הפתרון כדי לא לפגוע בשכר של בני הנוער, שהם לא יצטרכו להסתמך על טיפים ולא לקבל - - -

<יהודה כהן: לא, בואו נעצור לרגע.

<יהודה כהן: אצלנו טיפ לא נחשב למשכורת, זאת אומרת קודם כל משולם לו מה שמגיע לו לפי שעת עבודה, מקבלים תנאים והכול.

<יהודה כהן: הטיפ שקיבל לא נחשב למשכורת, למרות, אם יש פה את משרד החינוך, שזה לא חינוכי.

<יהודה כהן: חברים, על כל הכנסה צריך להצהיר, מבחינת החוק זו עברה על החוק.

<יהודה כהן: תדעו לכם, טיפ, הכנסה שלא מוצהרת, זו עברה על חוק וזו דרך החינוך של ועדת הנוער שאומרת לילדים 'בואו, אל תצהירו על הכנסה' - - -

<יחזקאל אופיר: אף אחד לא אמר.

<גל יוסף: אבל מצד שני אתה לא יכול לא לשלם להם את משכורת המינימום.

<יהודה כהן: אני משלם, משלמים, רק אני אומר - - -

<שרית פרידמן: אני רק רוצה להתייחס.

<שרית פרידמן: אני אסביר את נתוני הדוח, נתוני הדוח מדברים על תלונות שהגיעו אלינו, הפניות שהזכרתי קודם.

<שרית פרידמן: אנחנו קיבלנו השנה, מהנתונים שאתם רואים כאן, בהתייחס גם לפילוח לפי מקומות עבודה וגם בהתייחס לסוגי התלונות, מתייחסים לתלונות שהתקבלו על בני נוער שנפגעו בעבודתם, זה יכול להיות החל ממה שחזי אופיר ציין, שגובה השכר משולם לפי שעה, עמידה בשכר מינימום, זה יכול להיות על שעות נוספות, זה יכול להיות על העסקה מתחת לגיל המותר, כל הדברים שציינת, לכן הנתונים של אולמות אירועים זה מבני נוער שפנו אלינו בתלונות, אנחנו לא באנו וביקרנו את אולמות האירועים - - -

<יהודה כהן: אני לא יודע, אתם רודפים אחרי והכול.

<יהודה כהן: אני מכיר את השיטה שלכם.

<יהודה כהן: לא באים אליכם, אתם מגיעים אל המקום, 'בואו תתלוננו', 'בואו תתלוננו' - - -

<שרית פרידמן: ובני נוער שהתלוננו התלוננו כי הם נפגעו, הם לא התלוננו כי הם - - -

יעקב מרגי: יהודה, אני יכול לברך אותם על זה.

יעקב מרגי: כל ארגון נועד והוא קם כדי לשרת את המטרה שלו.

<יהודה כהן: לא תמיד.

<יהודה כהן: ויהי העם כמתאוננים.

יעקב מרגי: אם התלונות מוצדקות?

יעקב מרגי: הם יבואו על הברכה.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

יעקב מרגי: ההכרח הוא לא יגונה, צריך באמת, אם יש לאקונה, להתכנס ולראות - - - אם אין לאקונה, אז בעלי האולמות יצטרכו לעבוד לפי החוק, אין מה לעשות.

<יהודה כהן: אין בעיה, חוק זה חוק.

<הודיה שילה: אני רוצה להגיב על זה.

<הודיה שילה: חילופי יו"ר – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: מאוד מרגש אותי הדיון הזה היום, ידענו שיש יום מיוחד לציון בכנסת של נוער וצעירים ובהתחלה אמרו איזה נושא, ואמרתי בואו נשאל את הצעירים מה הנושאים שמעניינים אותם, ואחר כך אמרנו, ביחד עם מנהלת הוועדה, ניתן גם לנציגי הנוער והילדים לנהל את הדיון, להזמין את המוזמנים, לשאול את השאלות, כי אין מי שיודע טוב מהם מה מפריע ומה זה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני באמת רוצה לברך אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להתנצל, אני באה מהפריפריה, היו קצת עיכובים בדרך ותינוק שגם לא הרגיש כל כך טוב, אבל סמכתי גם על הצוות וגם עליכם שתעשו את זה בצורה הכי טובה וראויה.

אורלי לוי אבקסיס: ואיך החוויה בינתיים?

<גל יוסף: מלחיץ קצת.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגלה לך משהו, גם אני בהתחלה נורא נלחצתי.

אורלי לוי אבקסיס: אז באמת בהצלחה.

אורלי לוי אבקסיס: אני פה כחברה מן המניין.

<גל יוסף: כן.

<גל יוסף: הודיה.

<הודיה שילה: אני עכשיו סיימתי כיתה י"ב, רוב התלמידים בשכבה שלי שלא כולם מעל גיל 18 עובדים באולמות אירועים, אני גרה בגן יבנה, זה הדבר היחידי שיש וגם זה לא - - -

<יהודה כהן: באיזה אולם את עובדת?

<הודיה שילה: אני לא עובדת באולם אירועים כי מנצלים במקומות ששם - - -

<יהודה כהן: אני מוחה על זה.

<יהודה כהן: ניצול - - -

<הודיה שילה: שנייה, שנייה.

<הודיה שילה: אני יודעת שמשלמים לערב 150 שקל וכל השאר זה מטיפים וזה לא תמיד קורה בכל האולמות, באולם שאני שמעתי זה 150 שקל, יש אולמות שמשלמים גם 90 שקל וחייבים שכולם יביאו את הטיפים בסוף הערב ושאת הטיפים יחלקו בין כולם שווה בשווה.

<הודיה שילה: זה לא תמיד קורה וזה לא נכון, אסור לקחת את הטיפים ואסור לשלם את הסכומים האלה כסכום לערב וצריך לעבוד על פי שעות ועל פי הנהלים, וזה לא באמת קורה בכל המקומות, על פי מה שאתה אומר.

<יהודה כהן: אם תבדקו 150, מה שהיא מציינת, לחלק ל-16 נקודה משהו שכר שעה, יוצא שמונה שעות - - -

<הודיה שילה: אתה לא יכול להתבסס על 150 קבוע, אתה צריך לשלם לה לפי שעה.

<יהודה כהן: זה לפי שעה.

<יהודה כהן: זה קודם כל.

<יהודה כהן: ודבר נוסף, טיפים - - -

יעקב מרגי: יהודה, זה לא הוגן.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך בכנות, אתה אדם אמיץ, זה שבאת היום ואתה שותף לדיון, אתה אדם אמיץ.

<יהודה כהן: לא, אני לא נרתע.

<יהודה כהן: תראה, הכי קל לברוח מזה.

יעקב מרגי: אבל הטון שלך גבוה, אנחנו רוצים באמת להפיק את התועלת מהדיון.

יעקב מרגי: מעבר לנושאים גם האינטראקציה בין התלמידים.

יעקב מרגי: תן להם לחוש את ה - - -

<גל יוסף: אוקי.

<גל יוסף: יש למישהו פתרון, הצעה איך אפשר למנוע את הדבר הזה?

<אשר כץ: אשר כץ, נציג מועצת תלמידים.

יעקב מרגי: מאיפה בארץ?

<אשר כץ: בגוש עציון.

<אשר כץ: אתה הצגת גם בעיה ואתה גם קבעת שהתשלומים לבני הנוער שעובדים, אז לא מפרים את הזכויות שלהם, אבל לפי הדוח כאן מסתבר שזה כן קורה.

<אשר כץ: אתה לא יכול לקבוע שכל האולמות בתוך הארץ, שזה המון אולמות, שהם לא מלינים שכר של בני נוער.

<אשר כץ: אז אני מציע שבמקום עכשיו להאשים את ההסתדרות של הנוער העובד והלומד, שהם פה למטרה טובה, למה שלא תשתפו פעולה?

<אשר כץ: כמישהו שמייצג את כל אולמות האירועים, למה שאתם בעצמכם לא תקימו סוג של ועדה שגם תדאג לזכויות של נוער שעובדים בתוך אולמות האירועים?

<אשר כץ: במקום לנסות להגן על אולמות האירועים, אתם תגנו הרבה יותר בכך שאתם תגנו גם על עובדים, אתם גם תמצאו שיתוף פעולה עם ההסתדרות ואולי דרך זה תצליחו למצוא פתרונות גם לבעיות של השעות ומה שפירטת בהתחלה.

<דיאנה מז'ן: שלום.

<דיאנה מז'ן: אני מתנדבת בקבוצת המנהיגות של יוניסף וגם באופן אישי עבדתי, גם במסעדות וגם באולמות אירועים.

<דיאנה מז'ן: אני יכולה להגיד מניסיון אישי שלי שבאולמות האירועים אין תנאים, עבדתי מארבע בצהריים עד שתיים בלילה בלי הפסקות, אסור לאכול, אסור לשתות, המשכורת זה מה שמקבלים וזהו, טיפים לפעמים נותנים, לפעמים לא נותנים, לפעמים גם - - -

יעקב מרגי: מה זה אסור לאכול ואסור לשתות?

<דיאנה מז'ן: יש מכונה של מים וממנה אפשר לשתות, לא בזמן שמוציאים מנות או שמכניסים מנות, בזמן האמצע, כשהבוס לא מסתכל, אז מותר לקחת כוס מים.

<רותם גנץ: לשבת מותר?

<דיאנה מז'ן: לא.

<דיאנה מז'ן: האמת, על הפריבילגיה הזאת לא שמעתי אפילו.

<רותם גנץ: חוק עבודה בישיבה מחייב כל מעסיק לתת כיסא לעובדים.

<דיאנה מז'ן: האמת שעל הפריבילגיות האלה לא חשבתי בכלל.

<יהודה כהן: די, לא להגזים.

<דיאנה מז'ן: זה המצב.

<דיאנה מז'ן: לעומת זאת ניסיתי להתקבל למסעדה וקיבלו אותי להתמחות ושם שאלתי מה בנוגע לשכר, כי אני יודעת שאמורים לקבל משכורת על התמחות ואני חטפתי כאלה צעקות, היא שאלה איך העזתי בכלל לבקש כסף על העבודה שלי, כי אני בת נוער, אני לומדת אצלה והיא עוד הייתה בטוחה - - -

אורלי לוי אבקסיס: עוד הייתה רוצה שתשלמי לה.

<דיאנה מז'ן: בדיוק.

<גל יוסף: אני רוצה לפנות לחזי, אתם מודעים, באגף אכיפה במשרד הכלכלה, לבעיות האלה שיש באולמות האירועים?

<גל יוסף: מה עושים בשביל לפתור את זה?

<יחזקאל אופיר: זה בדיוק מה שאמרתי כבר קודם.

<יחזקאל אופיר: הקליינט הכי גדול שלנו זה באמת אולמות האירועים.

<יחזקאל אופיר: מה לעשות.

<יחזקאל אופיר: יהודה כל פעם מתרגז עליי.

<יחזקאל אופיר: האמת היא שלא מזמן הוא עשה כנס ארצי של אולמות אירועים והופענו אנחנו בפניהם, כי הקנסות הם לא מטרת הכול, אני אשמח מאוד שלא יהיו בכלל קנסות ושהם ישמרו על חוקי העבודה.

<יחזקאל אופיר: אני באמת מעריך את זה שהם מספקים עבודה לבני נוער, אבל מה לעשות, תשמרו על חוקי העבודה.

<יחזקאל אופיר: זה התנאי הבסיסי.

<יחזקאל אופיר: אתם שומעים פה את הסיפור והוא לא חריג, אני אומר לכם, הוא לא חריג.

<יחזקאל אופיר: למרות שמנסים לגמד את זה, זה לא חריג.

<יחזקאל אופיר: אז עם כל הכבוד לאולמות האירועים, וכפי שאמר אדוני, זה באמת win-win, הנער רוצה לעבוד, אבל גם המעסיק, אין לו הרבה - - - וצריך פשוט לשמור על חוקי העבודה.

<יחזקאל אופיר: השכר של הנוער לא מגיע ל-20 שקל לשעה, גם בחוק, אז מה, גם זה לא? מה קרה?

<יחזקאל אופיר: אני אומר לכם - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה הדין לגבי הטיפים?

<יחזקאל אופיר: לגבי הטיפים, בעיקר במסעדות, הם לא נחשבים אלא אם, זה בפסיקה של בית המשפט כי אין חוק בעניין הזה, אם הם נגבים ונכנסים במקובץ כהכנסה למעסיק, זאת אומרת הטיפים לא נשארים בקטע של העובד אלא נכנסים כתקבולים למעסיק, מותר לו להשתמש בהם כחלק מהשכר, אבל בכל מקרה לא פחות משכר מינימום.

יעקב מרגי: אם אני הבנתי טוב, מעסיק לא יכול ליהנות משני העולמות, מצד אחד לקחת את זה לפול, אם הוא לוקח את זה לפול, שיתכבד ויכניס את זה לתקבולים שלו ויוציא את זה כחוק עם כל התנאים וכל ה - - -

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת כשאני הולכת למסעדה ואני נותנת טיפ למלצר, הטיפ בכלל לא מגיע למלצר אלא מגיע למעסיק?

<יחזקאל אופיר: יש ויש.

אורלי לוי אבקסיס: לא, עזוב את טובתו.

אורלי לוי אבקסיס: במקרים מסוימים יכול להיות מצב כזה?

<יחזקאל אופיר: כן, יכול להיות.

<יחזקאל אופיר: אבל בדרך כלל הטיפים הולכים לכיסו של העובד.

יעקב מרגי: יש עכשיו נורמה חדשה.

יעקב מרגי: אנחנו רואים את זה.

יעקב מרגי: יש קופה מרכזית, יש מסעדות או בתי קפה שיש קופה מרכזית, שמים את זה שם ואחר כך הם מתחלקים.

יעקב מרגי: יש כאלה שזה חלק מההסדר עם הבוס גם ואז הוא מחלק את זה.

יעקב מרגי: כשזה לא חוקי זה גם לא מופיע לו ב - - - לכן אי אפשר לומר שזה אחיד.

<יחזקאל אופיר: אין חוק בעניין הזה, אבל להגיד עוד מילה אחת בעניין הטיפים, גם למען ההגינות.

<יחזקאל אופיר: הטיפ משולם למלצר, לא פעם כשאת באה לאירוע את נהנית גם מהאוכל ואת נותנת למלצר כי - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, כשאתה נותן למלצר אתה רוצה לתת לו, זה התודעה של הלקוח.

<יחזקאל אופיר: אני לא מתווכח איתך, אבל לא פעם את רוצה גם לתת לטבח שהכין את האוכל, לא?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

<יחזקאל אופיר: חברים, הטיפים, בחקיקה הנושא הזה לא הוסדר.

<יחזקאל אופיר: היו מספר ניסיונות, אגב, בחקיקה של הכנסת להיכנס לנושא הזה ומשום מה כולם לא צלחו, כי גם הנערים, או העובדים בכלל, לא מעוניינים לעשות שינוי בזה וגם המעסיקים לא, כך שהעסק הזה די עמום.

<יחזקאל אופיר: אנחנו באכיפה שלנו מתייחסים לטיפים, אם הם נכנסים לקופה כתקבולים, אנחנו רואים בזה כ - - -

אורלי לוי אבקסיס: ואז הוא מחויב על זה גם במס, נכון?

<יחזקאל אופיר: בוודאי.

<אביעד לוין: אנחנו ניתן לנציגת מועצה, נועם, להגיב לדברים.

<נועם פייגנבאום: כן, רציתי להתייחס לכמה דברים, על מה שהצגת, בקשר לשעה 12.

<נועם פייגנבאום: יש עם זה באמת בעיה, מהסיבה הפשוטה שרוב הנוער לומד בבוקר ועובד בלילה.

<נועם פייגנבאום: כדי לפרנס את עצמנו.

<נועם פייגנבאום: אין לי שום בעיה עם החוק חס וחלילה, אבל אני כן יכולה להבין את הבעיה של אולמות האירועים.

<נועם פייגנבאום: ובכלל, אני אישית לא יכולה לסיים לעבוד ב-10 או ב-11 או לפעמים גם ב-12, כי אלה העבודות.

<נועם פייגנבאום: עבודות לא נוחות ישר אחרי בית ספר, כי יש לנו שיעורים, מבחנים, לימודים, אז אנחנו מקצים את זה לשעות הלילה, את העבודה שלנו, ובגלל זה יש גם טיפה בעיה עם זה.

<נועם פייגנבאום: צריך לחשוב על זה.

<נועם פייגנבאום: רואים את זה לא רק באולמות אירועים, בכל מיני עבודות שאני וחבריי נתקלים בהם.

<נועם פייגנבאום: אני חושבת גם על האולמות.

<נועם פייגנבאום: אני לא יודעת למה כל כך נבהלת, זה לא אחוזים, זה כמה מתוך בני הנוער שעובדים הכי הרבה, כי רוב הנוער עובד באולמות, מסעדות ובתי קפה, ומן הסתם אם הרוב עובד שם, אז רוב התלונות יהיו לשם.

<נועם פייגנבאום: אני לא חושבת - - -

<יהודה כהן: היא מנחמת אותי.

יעקב מרגי: אני שמח על הגישה המאוזנת שלך.

יעקב מרגי: זה בסדר.

יעקב מרגי: לא הייתה הקשבה, אבל היא הציגה, בצדק, החוק אמנם בא להגן עליהם, החוק גם מגביל אותם.

יעקב מרגי: בכל חקיקה, אני יכול לומר לך, אני כמחוקק וקודם, בקדנציה הקודמת הייתי שר, הייתי חבר ועדת השרים לענייני חקיקה, לפעמים היינו מפילים חוקים שהם טובים, אבל הם יכלו, איך אומרים?

יעקב מרגי: גם חינוך, אומרים בחינוך, אם אתה שם דגש ב-כ הסופית זה חניקה.

יעקב מרגי: לפעמים החוק בא עם כוונה טובה, אבל הוא יכול ליצור ריאקציה הפוכה.

יעקב מרגי: אז במקרה הזה, אומרת את זה אחת ממועצת התלמידים, היא אומרת, המגבלה של שעת סיום העבודה מגבילה גם אותנו.

יעקב מרגי: לכן כשאני אמרתי, אני מפוקח, כי הייתי גם בצד של המחוקק וגם ברשות המבצעת - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני חשבתי שהיית בקטע של הנערים העובדים.

יעקב מרגי: גם שם.

יעקב מרגי: אבל אני יכול לומר לכם, בתקופתי, אני בן 53, אז זוכר את תקופת הנערות מאז 30 ומשהו שנים, בתקופתי, אני לא יודע אם זה קיים היום, הייתה בתקופת הקיץ לשכת שירות תעסוקה לנוער.

<נועם פייגנבאום: זה מה שרציתי להוסיף.

<יחזקאל אופיר: זה בוטל.

יעקב מרגי: בוטל.

יעקב מרגי: בתקופתי זה היה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאבי, עליו השלום, הסתיר ממני את האפשרות שאפשר לעבוד במקום העבודה שלו, הוא לא החזיק מזה, הוא לא רצה שנעבוד.

יעקב מרגי: אז אני, ילד עצמאי, הלכתי לשירות התעסוקה.

יעקב מרגי: לאן הפנו אותי?

יעקב מרגי: נתנו לי הפניה לאחד מבסיסי צה"ל שאבי עבד שם.

יעקב מרגי: אני מגיע לשם, קצינת הקישור רואה יעקב מרגי, שם האב מאיר, היא אומרת לי, 'רגע, אתה הבן של מאיר?' אני אומר לה 'כן', 'אתה יודע שאבא שלך עובד פה?', אמרתי לה, 'תיארתי לעצמי', היא אומרת לי 'מתאים לו'.

יעקב מרגי: היא עשתה שני תורים, תור של ילדי עובדים ותור של מי שהופנה מהלשכה ואני עמדתי בתור של מי שהופנה בלשכה, וזה היה טוב, זה היה מאוזן, אני לא יכול לומר שעשקו אותי, כי תמיד עבדתי דרך לשכת שירות התעסוקה לנוער.

יעקב מרגי: הבעיה, זה מקומות העבודה הלא מוסדרים שכל אחד מוצא.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה סיפור יפה.

<נועם פייגנבאום: אם אפשר להוסיף?

<אביעד לוין: רק לסכם.

<נועם פייגנבאום: הייתה לך שאלה ששאלת, איך בעצם בני נוער מוצאים עבודות.

<נועם פייגנבאום: קודם כל רציתי לציין שמועצת הנוער, הרשויות בעיקר, עושות ירידי תעסוקה, מביאות המון עבודות ליום מרוכז, באותו יום אפשר להוציא פנקסים - - -

יעקב מרגי: זה חשוב, לא למי שיושב בוועדה, בשידור עכשיו הרבה בני נוער שומעים.

<הדרה רוזנבלום: גל, את יכולה לספר, הוא אומר שזה חשוב לשידור.

<גל יוסף: כן.

<גל יוסף: אני יכולה לספר על הרשות שלי, פתח תקוה, אנחנו עשינו לפני שבועיים יריד תעסוקה מאוד גדולה, הגיעו 1,300 בני נוער, הבאנו גם נציגים מהנוער העובד והלומד, שהביאו את הפנקסים האלה והסבירו.

<גל יוסף: היו מעסיקים פוטנציאליים בלשכת התעסוקה שהוציאו כרטיסי עובד והיה מאוד מאוד מוצלח.

<גל יוסף: אז כן, עושים את זה בהרבה רשויות, אולי לא בפריפריה, אבל עושים.

<גל יוסף: גם בוועידה הארצית של מועצת התלמידים אנחנו חילקנו את הפנקסים האלה ואנחנו גם עובדים על הסברה.

אורלי לוי אבקסיס: באתר מופיעות הזכויות של העובדים, מה עליהם ל - - -

<יחזקאל אופיר: גם אצלנו, אגב.

<יחזקאל אופיר: אם תיכנסו לאתר שלנו, הכול יש.

<דיאנה מז'ן: רק רציתי להוסיף שהרבה בני נוער כן מודעים לחוקים ולכל הזכויות שלהם בגדול, אבל בפועל החוקים האלה לא נאכפים וכשלבן נוער יש את האופציה או לעבוד במקום שלא מכבד את החוקים והזכויות שלו או לא לעבוד בכלל ולהישאר בלי כלום, הוא לרוב מעדיף כן לעבוד, למרות שהחוקים והזכויות שלו נפגעים, אז אני חושבת שפה בעניין האכיפה כן כדאי להשקיע אולי עוד יותר מקום ומשאבים ובאמת כן להגיע פיזית למקומות ולהראות נוכחות, להראות שבאמת לציבור אכפת מהילדים שעובדים, שמתאמצים והזכויות שמגיעות לא מגיעות אליהם, שאם הם היו מבוגרים, אז באופן טבעי היו מביאים אותם איתם.

<יחזקאל אופיר: יש לי בקשה לבני הנוער.

<יחזקאל אופיר: כדאי להגיד.

<יחזקאל אופיר: כל פעם אני שומע את הבעיה הזאת של נוער שפוחד להתלונן, שמא יפוטר.

<יחזקאל אופיר: ואני אומר להם - - -

<דיאנה מז'ן: וזה קורה.

<יחזקאל אופיר: בסדר גמור, אני חי במדינה הזאת, אני רק אומר לכם, אתם עובדים בדרך כלל עבודה זמנית, כי בספטמבר אתם חוזרים ללימודים, מה לעשות, אבל נערים שסיימו לעבוד יבואו אלינו להתלונן אחרי שהם סיימו לעבוד, התלונה שלהם לא מתייתרת, היא לא מתיישנת.

<דיאנה מז'ן: אבל אז ייצא להם שם רע ואז אחרים לא ירצו - - -

<יחזקאל אופיר: אבל אנא, אני רוצה להגיד דבר אחד.

<יחזקאל אופיר: אם אנחנו רוצים לעזור לכם, אתם צריכים גם ל - - - אין דרך שאני אדע על כל הפרה שנעשית במדינת ישראל, במיוחד לא בנוער.

<יחזקאל אופיר: במבוגרים יותר קל לי, נערים עובדים שניים פה ושלושה פה, אמרתי את זה בהתחלה, אם אתם לא תשתפו איתנו פעולה - - - אז אם אתם לא רוצים להתלונן בזמן עבודתכם, תעשו את זה אחרי שאתם מסיימים את העבודה.

<יחזקאל אופיר: אני מבטיח שנטפל, אנחנו לא הולכים לשום מקום ונטפל בתלונות שלכם.

<יחזקאל אופיר: אם אנחנו רוצים למגר את תופעת הניצול של בני נוער, אנחנו צריכים אתכם.

<יחזקאל אופיר: מועצת התלמידים וכל היום שמאורגן פה הוא באמת כדי שתוכלו להתמודד.

<יחזקאל אופיר: אם תחכו רק שהרשויות יעשו, אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו, זה לא מספיק.

<אביעד לוין: אנחנו נותנים את זכות הדיבור לרותם, נציג המועצה.

<רותם גנץ: רותם גנץ מחיפה, נציג מועצת תלמידים ונוער ארצית.

<רותם גנץ: שתי נקודות קצרות יש לי.

<רותם גנץ: הראשונה היא באמת איזה שהיא הצעה אולי לפתרון לבעיה הקונקרטית הזאת שאנחנו מסתכלים עליה.

<רותם גנץ: מרבית האירועים, אירועי השמחות, קורים בחודשי הקיץ - - -

יעקב מרגי: לא, כל השנה.

<רותם גנץ: אז השאלה היא האם המחוקק יכול לבצע - - - זאת אומרת היום החוק רואה את תקופת הלימודים כתקופה ובמרבית המקרים תלמידי התיכון, בעיקר בחודשיים האחרונים של הלימודים, הלימודים דלילים, לא מגיעים הרבה לבתי הספר, בחינות הבגרות נמצאות ככה, עם תגבורים לפני, אבל יש הרבה זמנים פנויים, האם המחוקק יכול לבצע תיקון לחוק העבודה או תקנה שבו הוא יגדיר תקופות במהלך שנת הלימודים.

<רותם גנץ: כי היום יש הרי איסור עבודה מעבר לשעה מסוימת - - -

יעקב מרגי: אבל החוק לא בא בגלל שעות הלימודים, זה רציונל להגן על בני הנוער, לא להפוך אותם ל - - -

<רותם גנץ: ברור, העניין הוא האם המחוקק יכול לבצע הפרדה בין תקופות מסוימות - - -

יעקב מרגי: אתה אומר במילים אחרות האם המחוקק יכול לאפשר בחודשים מסוימים להיות עבריינים?

<רותם גנץ: לא.

יעקב מרגי: לשנות את החוק?

יעקב מרגי: אבל אתה לא יכול לשנות את הרציונל, הרציונל הוא רציונל.

יעקב מרגי: כשנוער צריך כך וכך שעות ושעות מנוחה של בני נוער זה לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לבחון את זה באמת תוך ראייה כוללת, אבל שמביאה בחשבון קודם כל את טובתו של הנער.

<גל יוסף: בדיוק, שלא יגרום לניצול, שלא יגרום - - -

<קריאה: > ורק אם זה ברצונו ולא שמישהו כופה עליו.

<גל יוסף: בדיוק.

<רותם גנץ: נקודה שנייה, אם אפשר בבקשה.

<רותם גנץ: אני חושב שהפתרון לבעיית הניצול של בני הנוער, גם עברתי על הדוח וגם ה - - -

<יהודה כהן: חבר'ה, לא ניצול, למה ניצול?

<יהודה כהן: זו מילה לא יפה.

<רותם גנץ: אוקיי, נקרא לזה בשם החוקתי - - -

<יהודה כהן: למה ניצול?

<יהודה כהן: אנחנו לא בעולם השלישי שנותנים לילד פת לחם והוא עובד 24 שעות.

<יהודה כהן: זה לא אותו דבר.

<רותם גנץ: פת לחם לא, אבל - - -

יעקב מרגי: יהודה, אני מעריך את הרגישות שלך, אבל תמצא לי מילה מתאימה.

<יהודה כהן: אי מתן הולם.

יעקב מרגי: מי שעובר על החוק זה לא עניין להולם או לא הולם.

<רותם גנץ: הולם לא קשור לחוק, יש פה עברה מוחלטת על חוקי העבודה.

<רותם גנץ: לנצל בני נוער זו עברה על החוק.

<רותם גנץ: נקודה שנייה, בבקשה, אני חושב שצריך לעבור להסתכלות מערכתית בנושא של ניצול בני נוער.

<רותם גנץ: אני חושב שגם הכנסת, כבית המחוקקים, והרשות המבצעת צריכה לשים את העבודה המאורגנת ואת איגודי העובדים כזכות עילאית של בני נוער בעבודה.

<רותם גנץ: זו הדרך היחידה של בני נוער במקומות עבודה, גם הזמניים וגם קבועים.

<רותם גנץ: אמנם זה יותר תקף לכולם, אבל ניתן לעשות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה מדבר על עבודה מאורגנת.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על ארגון זה בדרך כלל כשזו עבודה קבועה.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש פה כבר איזה שהיא בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה מנסה - - -

<רותם גנץ: ההסתדרות יכולה למצוא פתרון הולם גם למקומות עבודה זמניים, אני חושב שברגע שגם הרשות המחוקקת וגם הרשות המבצעת והשופטת תגיע גם בנושא הזה אחר כך, תופסים את העבודה המאורגנת כבסיס זכויות העבודה, כזכות עילאית, נגיע למצב שיש דיאלוג אמיתי בין המעסיק לבין המועסקים וככה יהיה ניתן להגיע לשיתוף פעולה שמגן על המועסקים ולא פוגע ברווח של המעסיק.

<גל יוסף: אני רוצה לפנות לנציגים מבורגרנץ' שהגיעו לכאן, הם חתמו על הסכם העסקה לנוער.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל אנחנו רגילים לראות פה נערים במקדונלדס ובבורגרנץ'.

<טלילה יודפת: לא אמרתם לנו להביא נערים, היינו מביאים בשמחה הרבה נערים.

<גל יוסף: אז בורגרנץ'.

<יובל אורגד: בוקר טוב, צהריים טובים.

<יובל אורגד: אני כבר פה קרוב לשעה.

<יובל אורגד: שמי יובל אורגד, אני המנהל של בורגר ואני רוצה להזיז טיפה את הדיון לדברים קצת יותר חיוביים, כי במשך שעה אנחנו שומעים - - - אני אתחיל בסיפור, כשאני הייתי נער, ההורים שלי אמרו 'טוב, כשתהיה אבא תבין'.

<יובל אורגד: אז היום אני אבא, בני הבכור הוא בן 16.5, אני מבין בדיוק את הטון המתלהם לפעמים ואת הגישה הקצת בומבסטית, את הרצון לצייר כל דבר בצבעים קצת לא בדיוק בהירים, אלא תמיד שחור ולבן, אז בואו ניקח את זה לדברים טובים.

<יובל אורגד: לפני חודש, קצת פחות, חתמנו על הסכם קיבוצי עם הנוער העובד והלומד, ואני חייב לומר שגם אצלנו היה שינוי פאזה, גם אצלנו ברשת בורגרנץ', להבין ששיתוף פעולה עם ארגון הנוער העובד הוא דבר מבורך והלוואי וכולם ינהגו כך.

<יובל אורגד: דווקא בהסכם, כאשר הם פנו אלינו ביוזמתם וכיבדנו את זה ואמרנו שאנחנו מוכנים לשיתוף פעולה, וחתמנו על הסכם שהוא די מפורט, שמכבד בגדול את הכללים ואת הנהלים שקשורים בחוקי עבודה, אין טעם שנרחיב עליהם, אבל התעקשנו במשותף, וגם אנחנו בעיקר, להכניס סעיפים שמדברים על נושאים יותר ערכיים או נושאים ערכיים בנוסף לנושאים התעסוקתיים הקבועים של שכר עבודה וכל מה שקשור.

<יובל אורגד: למה אני מתכוון?

<יובל אורגד: לדוגמה אחד הסעיפים שהכנסנו שם הוא שמדי שנה אנחנו מוציאים משלחת לפולין.

<יובל אורגד: אני חושב שברמה האזרחית זה דבר שהוא מאוד מאוד חשוב, הלוואי שמדינת ישראל - - -

<אביעד לוין: מסובסדת לעובדים?

<יובל אורגד: מסובסדת לעובדים על ידינו.

<יובל אורגד: הלוואי שמדינת ישראל תממן לכל בני הנוער.

<יובל אורגד: אנחנו יודעים בדרך כלל שמי שלא מגיע למחנות האלה - - -

יעקב מרגי: אני אומר, איך חשבתם על זה?

<יובל אורגד: אני יודע שבדרך כלל מי שלא מגיע לטיולים האלה מדי שנה זה אלה שידם אינה משגת, והדגש אצלנו הוא לממן את הטיולים לאלה שידם אינה משגת וזה נושא מאוד חשוב, גם משחר נעוריי, מה שנקרא.

<יובל אורגד: הכנסנו מענק לכל נער או נערה שמתגייסים לשירות לאומי/שנת שירות.

<יובל אורגד: כמובן שהכנסנו גם מענק ותק, הכנסנו מתנה או ארוחה זוגית לכל נער שמגיע ליום ההולדת שלו, מותנה בוותק מינימלי של שלושה חודשים, ויש עוד אינספור נושאים, בטח שרית מהנוער העובד והלומד תוסיף אותם.

<יובל אורגד: אני חייב לומר שלקח מספר חודשים כדי לגבש הסכם, כי צצו אינספור היבטים, בעיות, שקשורים להסכם הזה, עד שהגענו להבנה הסופית מה אנחנו רוצים.

<יובל אורגד: אבל המסר החשוב, מבחינתנו כרשת שמעסיקה אלפי בני נוער במדינת ישראל, גם בחופשים, בעיקר בקיץ, אבל למשך כל השנה, זה ההבנה שהעסקת בני נוער - - - דרך אגב, אני יכול לומר את זה בצניעות, ברשתות המסודרות, גם אנחנו וגם האחרים, אני מניח, אני לא מכיר את הנתונים בעל פה, אבל אנחנו יודעים שזה מה שקורה, ברשתות המאורגנות והמסודרות אין בעיה, בטח לא בהיבטים ששמענו עליהם באולמות האירועים.

<יובל אורגד: העובד נקלט, הוא עובד באופן מסודר, הוא מקבל את משכורתו בזמן, הוא מקבל את כל תנאיו בזמן.

אורלי לוי אבקסיס: גם בהכשרה?

<יובל אורגד: גם בתקופת ההכשרה, מהשנייה הראשונה שהוא נקלט לעבודה הוא זכאי לשכר.

יעקב מרגי: אם יש הסכם קיבוצי - - -

<יובל אורגד: לא, גם לפני ההסכם הקיבוצי.

<יובל אורגד: אני בא לחדד שההסכם הקיבוצי מבחינתנו בא להוסיף נושאים ערכיים ולמה?

<יובל אורגד: אולי הדבר הכי חשוב, אולי לא שמעתי מישהו אומר את זה, זה מקום העבודה הראשון שלכם.

<יובל אורגד: גם אני הייתי נער, גם אני עבדתי בעבודות, בזמני אני לא זוכר שהיה בכלל ענף של העסקת בני נוער, לא היה ענף בכלל, זאת אומרת איפה שעבדת זה מה שהיה, וגם אני הייתי רוצה שהבן שלי יעבוד במקום עבודה מסודר, חלקכם תהיו עצמאים, חלקכם תהיו שכירים בעתיד, חשוב שמקום העבודה הראשון שלכם יהיה מקום שייתן לכם את הטעם הטוב לעתיד ואני מקווה שבהסכם הזה אנחנו משדרים איזה שהיא בשורה שתשמש את כולם.

<גל יוסף: תודה רבה.

יעקב מרגי: בהמשך לדברים אני פונה לתנועת הנוער העובד והלומד, יש את הארגונים, לדוגמה הארגונים הירוקים, תוציאו תו כזה, לעסק שמעסיק בני נוער יהיה מגן שתלוי, 'פה אין ניצול', אני לא רוצה להגיד - - - כשאנחנו מדברים על הצד הפוזיטיבי, אני לא רוצה להשתמש במילה ניצול, אבל שיהיה איזה מגן כזה, או תו בעסק - - -

אורלי לוי אבקסיס: כאן מתקיימים, או כאן מגנים על זכויות בני הנוער.

יעקב מרגי: אם הבורגרנץ' עשה זאת ויש רשתות היום שברוך ה' הדברים יותר קלים, זה כבר רשתות, אפשר בפס לרוחב לגשת למקומות כאלה, אם זה ארומה, קפה קפה, כל הרשתות, ואיפה שיש - - - אני לא אומר שיש עובד אחד, גם שם הזכויות חשובות, אבל איפה שיש קבוצות, ואני מזמין את התאחדות בעלי האולמות לחתום על הסכם קיבוצי.

<יהודה כהן: יש הסכם עבודה חתום עם ההסתדרות והכול חתום ומוסדר.

יעקב מרגי: אני הרמתי להנחתה.

<שרית אולשביץ: אז אני רוצה להגיד קודם כל שזה גם קיים, גם אנחנו ממליצים לבני נוער ללכת לעבוד במקומות מסודרים, אנחנו מפרסמים את המקומות המסודרים ו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה גם אינטרס של העסק וגם הנערים המגיעים, שיילחמו על התו הזה.

יעקב מרגי: אם אני אדע שיש תו כזה, כשאני אלך לשבת בבית קפה אני אראה את זה ואני אחזור לאותו בית קפה.

<יחזקאל אופיר: אגב, בירושלים יש את זה, יש את מעגלי צדק שעושים את זה.

<גל יוסף: אנחנו רוצים להמשיך, כי אין לנו הרבה זמן.

<גל יוסף: מקדונלדס, רוצים לדבר?

<טלילה יודפת: כן, אני רוצה לספר דווקא מהפן של אוכף את החוק, לא מהפן של מה אנחנו נותנים מעבר לעובדים שלנו, יש לנו הרבה דברים שאנחנו נותנים לעובדים שלנו, לבני הנוער ולכל העובדים שלנו, אם זה עובדים מצטיינים ומתנות ליום הולדת ולמתגייסים.

<טלילה יודפת: זה קיים אצלנו שנים ולאורך זמן.

<טלילה יודפת: אני דווקא רוצה לדבר על מנגנוני האכיפה שאנחנו הקמנו אצלנו, שהם בעיקר אוכפים את כל הנושא של זכויות העסקה של בני נוער.

<טלילה יודפת: זאת אומרת שלמשל - - -

יעקב מרגי: מנגנון פנימי שלכם?

<טלילה יודפת: כן, כן.

<טלילה יודפת: ואנחנו מנסים גם להיות עכשוויים, כי בני הנוער חיים היום באינטרנט, אז למשל סידור העבודה של העובדים שלנו, הם נותנים את הבקשות שלהם באינטרנט, באתר של החברה, והם מקבלים את סידור העבודה לשבוע הבא גם באינטרנט.

<טלילה יודפת: מערכת סידור העבודה שלנו, היא בנויה כך שהיא בעצם אוכפת את כל חוקי ההעסקה של מדינת ישראל, בין אם אתה נוער ובין אם אתה מעל.

<טלילה יודפת: זאת אומרת שאם נער לא יכול לעבוד אחרי שעה 11, לא יכול לעבוד מעל 40 שעות שבועיות, לא יכול לצערנו לעבוד בשבת, ומי שיודע יודע למה אני מחייכת, כל הדברים האלה בעצם נאכפים אוטומטית במערכת.

<טלילה יודפת: זאת אומרת שאם נער לדוגמה אומר לי 'אני ביום שני הבא רוצה לעבוד עד 1 בלילה', כאשר סידור העבודה שלו רץ הוא לא מאפשר לו, אין מצב שהוא יקבל משמרת אחרי 11 בלילה ואין מצב שלאורך כל השבוע הוא יעבור בעצם את מכסת השעות המותרת לו על פי חוק.

<טלילה יודפת: אני חושבת שמנגנונים כאלה, ואני בכוונה מספרת על זה כאן, שאני חושבת שכדי להבטיח, והיום באמת מערכות ה-IT שקיימות בכל הארגונים הן מאוד משוכללות, אנחנו במדינת ישראל יכולים להיות גאים בתחום הזה ויש לנו אנשים מאוד טובים, גם אצלנו במערכת אבל בכל מקום, אני בהחלט חושבת שזה יכול לשמש איזה שהיא פלטפורמה רעיונית לפחות, גם לארגונים אחרים, לעבוד עם דברים כאלה, שאוכפים בצורה הזאת.

<טלילה יודפת: יש לנו עוד מנגנון, כי זה לא מספיק רק סידור העבודה, כי צריך גם לגשת לשטח, הוא מזכיר למנהלים שלנו שלמשל אם אורלי צריכה ללכת ב-11 בלילה, כי היא מתחת לגיל 18, אז הקופה מתחילה לשלוח הודעות pop-up 'אורלי צריכה ללכת הביתה' והקופה תמשיך לנג'ס למנהל המשמרת עד שהוא לא ישלח את אורלי הביתה.

<טלילה יודפת: כלומר ממש פיתחנו מנגנונים כאלה שעוזרים בצורה בלתי רגילה לאכוף את כל חוקי ההעסקה באשר בהם.

<טלילה יודפת: יתרה מזאת, דיברתם פה על זה שבני הנוער לא יודעים את הזכויות שלהם.

<טלילה יודפת: הם יודעים היטב אצלנו כי אנחנו גם נותנים להם את הזכויות שהם יידעו וגם אנחנו אומרים להם 'זה חלק מהאחריות שלכם, תנדנדו למנהל המשמרת' והם עושים את זה.

<טלילה יודפת: הם עוזרים לנו לאכוף את הזכויות שלהם בזה שהם מנדנדים למנהל המשמרת ואומרים לנו 'בחמישה ל-11 אני צריך ללכת הביתה'.

<טלילה יודפת: זו רק דוגמה בזעיר אנפין ואני משתפת אתכם בזה שזה עובד אצלנו כבר הרבה מאוד זמן, זה מאוד מאוד עוזר, ואז אתה יודע שלפחות ברמה של החוק אתה לא חורג בפיפס, במילימטר.

<טלילה יודפת: כמובן שכל מנגנוני השכר שלנו הם בהתאם, עושים את כל מה שנדרש, שכר המינימום וכל ההבראה והחופשה והמחלות והכול מוצג בתלוש שכר.

<טלילה יודפת: תלוש השכר שהעובדים שלנו מקבלים באינטרנט, הם יכולים גם לקבל אותו בסניף עצמו מודפס, הם יכולים לראות אותו עד ה-9 בחודש, על פי החוק, לראות בדיוק במפורט בצורה מאוד מאוד ברורה, כך שהם יכולים מיד לפנות ולומר 'רגע, רגע, לא שילמו לי זה או אחרת', להתקשר, ויש לנו גם מנגנונים כמובן של מדיניות הדלת הפתוחה שהם יכולים מיד לשלוח או מייל או להרים טלפון, להגיד או לברר, ולאכוף בעצם את - - -

יעקב מרגי: כמה בני נוער עובדים ברשת?

<טלילה יודפת: היום מעל 5,000 בני נוער עובדים אצלנו.

<קריאה: סליחה על השאלה, מה הטענה על שבת?

<טלילה יודפת: אם תרצו, נפתח את הדיון על השבת ו - - -

<יחזקאל אופיר: אני אעשה את זה בקצרה.

<יחזקאל אופיר: החוק נכון להיום אוסר על בני נוער לעבוד מכניסת השבת עד צאת השבת, טוטאל, אין היתרים אין כלום.

<יחזקאל אופיר: מועצת הנוער קיימה המון ישיבות בנושא בשנה האחרונה ויש המלצה היום לפתוח את זה.

<יחזקאל אופיר: זה היה בתקופה של השר שמחון והוא כבר פרש ובכל זאת זה יובא לשולחנו של השר בנט והוא צריך להחליט אם הוא רוצה לקדם את זה, כן או לא.

<יחזקאל אופיר: אני מסתכל עליך - - -

<יחזקאל אופיר: לא, השאלה מה היה הרציונל.

<טלילה יודפת: הרציונל שבני הנוער באים ואומרים שבת זה 150%, בזמן הלימודים.

<טלילה יודפת: בזמן הלימודים כשאני עובד בשבת אני יכול לעבוד משרמת אחת בשבוע ולהגיע למשכורת שאותה משכורת כשאין לי את השבת דורשת ממני לעבוד שלוש משמרות בשבוע.

<טלילה יודפת: כלומר אני בעצם עובד הרבה יותר בימים שמאוד קשה לי לעבוד, כי זה לא רק שבית הספר נגמר ב-2 או 3, אני גם בחוג כדורסל ואני גם בצופים או בנוער העובד והלומד - - -

אורלי לוי אבקסיס: תנו לי להגיד, כי אם מרגי יגיד את זה הוא יצטייר מיד כמי שבא לשמור את השבת, אבל דווקא מתוך אותו רציונל שילדים עובדים נורא קשה במהלך השבוע ויש להם גם חוגים במהלך השבוע, אנחנו צריכים לדאוג להם ויכול להיות שאנחנו פה פטרונים קצת בקטנה, אבל צריך לדאוג באמת מבחינת החוק ליום מנוחה ובהגדרתו דווקא עם בני נוער זה בא להגן עליכם.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אולי תרוויחו טיפה פחות, אבל יש פה גם את הנושא, לא רק בגלל ששבת היא שבת, זה לא מרגי, ששבת, צריך לשמור על כשרותה, אבל באמת לדאוג לכך שיהיה לכם בתוך כל השבוע המטורף שלכם, של הלימודים, של החוגים ושל העבודה גם את זמן המנוחה, כי אחר כך יהיה גם לחץ של המעסיקים.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנפתח את הפתח הזה יוכל אותו מעסיק לא להעסיק ילדים שלא יסכימו לעבוד בשבת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להגן עליכם ובזה אני חושבת שכדאי לשמור את הסטטוס קוו הזה, גם אם תרוויחו טיפה מעט, אבל תמצאו, תאמינו לי, מה לעשות בשבת.

אורלי לוי אבקסיס: גם קצת רגיעה, גם קצת פאן, כיף, חברים, זה גם חשוב מאוד בגיל ההתבגרות.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי קודם, לפעמים חוק הוא טוב, אבל יש לו גם תופעות לוואי.

<גל יוסף: הנוער העובד והלומד, איך אתם מתייחסים לעבודה בשבת?

<שרית פרידמן: צריך להבין שבנושא עבודה בשבת אני מאוד מסכימה עם חברת הכנסת אורלי לוי, זו גם עמדתנו בנושא.

<שרית פרידמן: יש דברים שבני נוער, עם כל הרצון להיות אנשים מבוגרים, כמו שאנחנו מגבילים את גיל הנהיגה, כך גם גיל העבודה צריך עדיין להיות דבר שלעולם המבוגרים יש אחריות על עולם בני הנוער והילדים.

<שרית פרידמן: עוד פעם, אנחנו - - -

<גל יוסף: אתם מסבירים לבני הנוער שעל פי החוק אסור להם לעבוד ביום שבת?

<שרית פרידמן: קודם כל זה יום מנוחה שבועי, מדובר על השבת לבני נוער יהודי, אבל לבני נוער - - -

<טלילה יודפת: יש פה גם את הסוגיה של יהודים ומוסלמים ויש פה גם את הסוגיה שיום שישי היום, רוב בני הנוער, לפחות כיתות י"א-י"ב בהרבה מאוד בתי ספר כבר לא לומדים ובהחלט אפשר להגיע לאיזה שהיא פשרה, שזה יהיה יום המנוחה השבועי שלהם.

<טלילה יודפת: ניתן, יש פה הרבה מאוד - - -

<שרית פרידמן: בגלל זה הנושא נמצא, כמו שתיאר - - -

<טלילה יודפת: הנושא הוא מורכב ומי שירצה לטפל בו - - -

<שרית פרידמן: כמו שתיאר נציג משרד הכלכלה, הנושא נמצא על שולחן הדיונים, יש לנו הצעת פשרה, נראה לי שאין צורך לפתוח אותה פה, אבל אני אשמח להביא אותה ב - - -

<יחזקאל אופיר: היא תגיע אליהם.

<יובל אורגד: אני רוצה לומר משהו בנושא.

<יובל אורגד: מאחר שאני גם מעסיק לא קטן של בני נוער, אני דווקא מביע פה עמדה שהיא יותר דומה לעמדת החוק.

<יובל אורגד: היא לא דומה, היא מצדיקה לעמדת החוק.

<יובל אורגד: אני גם בוחר החינוך הדתי ואני גם אבא לנער ואני לא חושב שצריך להעסיק בני נוער בשבת.

<יובל אורגד: כל עוד השבת מוגדרת כיום המנוחה הרשמי של מדינת ישראל, גם אני השתתפתי בישיבות הקודמות של מועצת הנוער, ואני אומר לכם, אין צורך, בטח לא מובהק, בטח לא קריטי, בטח לא דרמטי, ואולי רק כלכלי, כי העלות של העסקת בני נוער, אין מה לעשות, היא טיפה יותר זולה מהעלות של העסקת בוגרים, השכר הבסיסי המינימלי - - -

יעקב מרגי: אם הבסיס הוא נמוך, זה לא משנה 150%.

<יובל אורגד: אני עדיין טוען שיש פה אולי היתממות כלכלית ולא שיקולים ענייניים רציונליים אמיתיים אחרים.

<יובל אורגד: אני גם מעלה פה לדיון איפה האוכלוסייה הדתית, אני אמנם לא חובש כיפה ,אבל אני בהחלט שומר מסורת - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא יעסיקו אותם ברגע שישנו את החוק הזה.

<יובל אורגד: ואף נער שהוא חובש כיפה או שומר דת שיגדיר את השבת כיום המנוחה שלו וההלכה אוסרת עליו לעבוד בשבת, הוא לא יזכה לעבוד במקומות שיחייבו אותו לעבוד בשבת.

<יובל אורגד: לכן אני אומר, מאחר ששמענו אינספור התבטאויות שמדברות על חוק חופש העיסוק וכיוצא בזה, אני אומר, רבותיי, אל תשכחו שהשבת היא יום המנוחה הרשמי של מדינת ישראל, יש אוכלוסייה גדולה מאוד, דתית, שיום השבת הוא חשוב לה ויש פתרונות אחרים, למצוא עובדים מעל גיל 18 שיעבדו ביום השבת.

<גל יוסף: תודה רבה.

<גל יוסף: הדרה, רצית לדבר?

<הדרה רוזנבלום: כן.

<הדרה רוזנבלום: אני המפקחת הארצית על המנהיגות הנבחרת והייצוגית ואני עובדת במשרד החינוך, במינהל חברה ונוער, ואני רוצה גם להגיד משהו מטעם המשרד, כי בהחלט אני רוצה פה לומר תודה לחברת הכנסת אורלי לוי שבשנה שעברה את ממש דחפת ואילצת אותנו ללמוד בכמה דברים ואכן עשינו.

<הדרה רוזנבלום: מעבר לזה שאנחנו רואים בצורה מאוד רצינית ואנחנו הולכים להרחיב את זה, כל הנושא של חינוך לערך העבודה, כשאנחנו אומרים פה שאנחנו מכשירים כאן נער גם לאחריות וגם למחויבות ובהחלט יש פה חוויות שאנחנו נושאים איתנו, גם אני ממרום גילי, עבדתי והלכתי לקבל כזה ברחוב יבנה בתל אביב, כמה שעות עמדנו בתור לקבל את הפנקס הזה, זה היה הכי קשה מכל העבודה, זה היה ממש סיוט, אבל מה שמאוד יפה, אנחנו בהחלט גם הכנסנו את זה לשיעורי הליבה בכיתות י"א-י"ב ובשנה הבאה נכניס את זה גם ל-י', לפחות שני שיעורים אנחנו מדברים על כל הנושא של ערך העבודה.

<הדרה רוזנבלום: אני רוצה לומר, השנה אני אחראית, משרד החינוך יצא על נושא של קיץ אחר עם מחנכים מסביב לשעון ואני אחראית על כל הנושא.

<הדרה רוזנבלום: אני מקבלת מכל הרשויות את התכניות של הקיץ ובהרבה מאוד רשויות, כבר מוזכר, הם מחלקים לילדים ברושורים מאוד יפים על הקיץ ובסוף זכויות הנוער העובד.

<הדרה רוזנבלום: אני מתכוונת בכנס הקרוב של מנהלי יחידות הנוער פשוט לבוא ולומר להם 'צרפו את זה לכל פרוספקט שאתם מוציאים'.

<הדרה רוזנבלום: גם היום ראיתי בכמה ערים בלוחות המודעות בעיר את זכויות הנוער העובד, וזה לאו דווקא של הנוער העובד או שלכם, בעירייה הם אספו וליקטו את הדברים שלדעתי זה מבורך בצורה בלתי רגילה.

<הדרה רוזנבלום: גם אם אתם ראיתם, ביום חמישי שעבר, הכנסנו את זה ל'ידיעות אחרונות' וגם באתר של המשרד.

<הדרה רוזנבלום: זה פשוט אחד הנושאים שחשוב לנו ביותר.

<הדרה רוזנבלום: זה גם לעודד את הנוער לדעת וגם לעודד את הנוער להתלונן.

<הדרה רוזנבלום: כמובן שצריך לדעת איך ומה ומי.

<הדרה רוזנבלום: כטיפ לחיים, אני לא עומד וצועק ומאיים על הבוס שלי 'אני אלך להתלונן', אבל כל מי שבאמת כבר לוקח את האחריות ואת העצמאות והוא רוצה ללכת לעבוד, אז אנחנו גם נעזור לו בטיפ איך לעשות את זה.

<הדרה רוזנבלום: לי מאוד מאוד חשוב שאנחנו כן בבתי הספר נכניס גם את העניין של עידוד ללימוד, איך אני מתנהג עם כסף ואנחנו גם עכשיו בקיץ - - -

אורלי לוי אבקסיס: בואו נעביר את זה למשרד האוצר גם.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר שההורים, בלי לפגוע בחינוך ה - - -

<הדרה רוזנבלום: אני אומרת את זה ברצינות, אנחנו עכשיו בקיץ מנסים לעשות כמה חוגים בכמה ערים של צרכנות נכונה, זה נראה לי מאוד מאוד חשוב וזה מתחיל מהגיל הזה, שלא לדבר על זה שכשילד מתחיל לעבוד הוא גם מתייחס אחרת לכסף, כי זה אחרת כשאני מקבל את זה כמובן מאליו, או שאני צריך לעבוד.

<הדרה רוזנבלום: וזה לא שאני אומרת שההורים לא צריכים לעזור לילדים, אבל בואו נעשה את הדברים בתבונה, תוך כדי שילוב.

<הדרה רוזנבלום: ואני גם בהחלט חושבת, אם היה כאן נציג של ועד ההורים, וחבל שלא הזמנו נציג של ועד ההורים, כי גם ההורים צריכים לעודד את הילדים - - -

יעקב מרגי: הילדים פיתחו חוש מסחר, הם למדו מהאוצר והם עושים מאטצ'ינג עם ההורים.

<הדרה רוזנבלום: זה נכון, זה אני יודעת גם באופן אישי.

<הדרה רוזנבלום: אבל אני אומרת גם בצורה מאוד אמיתית, אני חושבת שהנושא הזה של חינוך והנושא זה גם עניין של אחריות ואנחנו צריכים גם לעודד את ההורים בעניין הזה ולצאת באיזה שהיא קריאה גם פה לעשות מידתיות עם איזה שהוא הסכם.

<הדרה רוזנבלום: אחד הדברים שאנחנו מכינים לקיץ הזה זה שכל ילד, גם הרבה מאוד תלמידים קיבלו, לוח תכנון קיץ ואז הם גם רואים, כי כל יום סרט זה באמת כבר הופך לפשיטת רגל ואז כל מה שהם ירוויחו זה לא יספיק.

אורלי לוי אבקסיס: הסרט, הפופקורן, השתייה, זה הופך להיות - - -

<הדרה רוזנבלום: אבל בהחלט, אורלי, הפוש שלך נתן, אנחנו עשינו ככה כמה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לשמוע שאתם לוקחים ברצינות גם את ההמלצות פה ואנחנו מברכים אתכם.

<הדרה רוזנבלום: בוא אני אגיד לך, 90% אנחנו לוקחים, טוב?

<גל יוסף: תודה רבה רבה.

<גל יוסף: אור.

<גל יוסף: שתי דקות.

<גל יוסף: תקצר, כי אין לנו זמן.

<אור ליליאן: לכל חובשי הכיפה למיניהם, בני נוער שהם שומרי שבת, הם לא יעבדו במקום שהוא לא כשר, שלא מקבל כשרות.

<אור ליליאן: יש לי חברים כאלה - - -

<יובל אורגד: זה לא נכון.

<יובל אורגד: חד משמעית לא נכון.

<אור ליליאן: אז אני יודע שרוב החברים שלי שהם כאלה הם יגידו - - -

<טלילה יודפת: הוא במקרה יושב לידי, אני לא ידעתי ש - - -

<אור ליליאן: נכון, במקרה.

יעקב מרגי: רוח גבית למקדונלדס.

אורלי לוי אבקסיס: אני שומרת כשרות ושומרת שבת ובהיותי נערה ותלמידת תיכון עבדתי גם במקומות שהם לא כשרים, כי הייתי צריכה את ההכנסה הזו.

<קריאה: הבעיה היא שחושב כיפה במקום כזה, כאילו - - -

יעקב מרגי: אבל בני נוער לא עובדים רק בענף המזון.

יעקב מרגי: הם עובדים בכל הענפים.

אורלי לוי אבקסיס: בואו אני אגיד לכם עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה בכוונה לתת לכם עוד נקודה, כדי שתיקחו אותה גם בחשבון, למעסיק עדיף לשלם 150% לנער, כי זה 150% משכר בסיסי מאוד זול ביחס לעובד המבוגר ולכן יהיה פה ניצול ויהיה פה גם שימוש לרעה, אפילו לא מתוך מקום של אמונה, מי שלא יהיה מוכן לעבוד בשבת לא יתקבל למקומות העבודה האלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה האיזון הדק שעליו צריך לשמור.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, יכולים - - - אני גם רוצה לומר, אל תשכחו שהעסקה של בני נוער, לא רק שהיא מבורכת, יש גם עידוד של תעסוקת בני נוער על ידי כך שאנחנו קובעים רף נמוך לשכר ואותם מעסיקים מרוויחים לא מעט כסף בגלל שהם מעסיקים אותם, יש להם גם בנפיטס מזה ואם אנחנו הופכים את זה, אז חבר'ה, אתם תתחננו לחזור אחורה ולהחזיר את הסוסים לאורווה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נחשוב באמת בצורה מאוזנת, כדי לראות איך עושים את זה בצורה נכונה, כי לתקן לפעמים הרבה יותר קשה מלשנות.

<גל יוסף: כן, אור.

<אור ליליאן: אני רק רציתי להגיד שאני יודע מה כנראה - - - שבני נוער ישנים בימי שבת עד 2-3 בצהריים - - -

<הדרה רוזנבלום: זו בעיה שלהם מה הם בוחרים לעשות.

<אור ליליאן: כן, זה מה שהם בוחרים לעשות, כי אני באופן אישי בימי חופש, אני ב-י"א, בימי שבת, אני - - -

אורלי לוי אבקסיס: תאר לך אם היו לך את שעות השינה האלה?

אורלי לוי אבקסיס: אפילו לחיילים חייב.

<אור ליליאן: והיה לי כסף ולא הייתי צריך להציק להורים על הכסף שלי והם לא היו מנגנים לי על נסיעות.

<אור ליליאן: אני חי על חשבון ההורים, לי לא נעים כבר לבקש כסף מההורים שלי בסופו של דבר.

<גל יוסף: אבל כמו שאורלי אמרה, אחר כך אי אפשר לחזור אחורה ו - - - טוב, תודה.

<אביעד לוין: יוני מבורך, אתה ציינת לנו בפתק 30 שניות, אנחנו ניקח את זה ברצינות, אז 30 שניות מרגע שאתה מתחיל לדבר.

<יוני מבורך: אוקיי.

<יוני מבורך: אנחנו פה בדיון על ניצול ילדים.

<יוני מבורך: עם כל הכבוד לפן של אכיפה, אכיפה, אכיפה, שעלה פה חזק מאוד, שכחנו פן שונה לגמרי, שאנחנו יכולים לשפר ולעבוד.

<יוני מבורך: המצב העגום היום זה שחלק גדול מאוד מהנערים לא מודעים לזכויות שלהם, וזה גם כתוב בדוח, מה שאנחנו יכולים לעשות זה להילחם מבפנים, להילחם דרך הנערים.

<יוני מבורך: ברגע שנערים יהיו מודעים הם יילחמו כבר על עצמם.

<יוני מבורך: העניין הוא שמעט מהילדים באמת יודעים שמגיעות להם זכויות.

יעקב מרגי: מה אתה מציע?

אורלי לוי אבקסיס: לכן בוועדה הקודמת שהיינו, ואמרה את זה נציגת משרד החינוך, אנחנו חייבנו את משרד החינוך גם לפרסם את זה בקרב הנערים, גם להיות בהכנה לקראת הקיץ, ששם בעיקר חודשי העבודה המרכזיים של הנערים, גם ביקשנו מהנוער העובד והלומד ומ - - -

<יחזקאל אופיר: גם אנחנו.

<יחזקאל אופיר: סיפרתי לכם על האפליקציה, היא עלתה לא מעט כסף.

אורלי לוי אבקסיס: גם בשירות התעסוקה, אבל הכוח של ילדים היום, עם הפייסבוק ועם השיתופים, הטוויטרים ומה שאתם לא רוצים, תפיצו הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: אחד יפיץ, השני יפיץ.

<יוני מבורך: אני מציע ירידי תעסוקה וקמפיינים וכל דבר שיעלה למודעות, כי אנחנו צריכים להיות ריאליים.

<יוני מבורך: לא כל המעסיקים יפסיקו פתאום לנצל את הילדים ואנחנו לא יכולים לעשות את זה אצל כל המעסיקים, זה צריך לבוא מתוך הילדים, מתוכנו, אנחנו יכולים להילחם על זה ואנחנו באמת נילחם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תהיו השגרירים של הנושא הזה.

<גל יוסף: תודה רבה.

<גל יוסף: חן.

<חן אמרגי: אני מקרית אתא, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצי.

<חן אמרגי: יהודה, אפשר לשאול אותך שאלה, כמה אתה באמת עושה עבודת שטח ובאמת יורד לנוער שעובד באולמות?

<יהודה כהן: עוד פעם, אני לא יורד לנוער לעשות את העבודה בשטח, אני צופה בהם, אני רואה אותם, אני חש אותם, אני מגיע לבית שאן, לאולמי גיל, למרדכי, ולאולמי חנה ויורד, תאמין לי, גם לדימונה ולאופקים ואני חי - - - הילד שלי היה מלצר, הבת שלי הייתה מלצרית בבני ברק, אני הייתי מלצר בעצמי, אני מכיר את זה, תאמין לי שאני חי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מטפלים בתלונות?

אורלי לוי אבקסיס: מעניין לרגע.

<חן אמרגי: עכשיו הגברת ממקדונלדס, את רואה המון בני נוער ואני יודע שצוות העובדים, הרוב בני נוער, אז המנטליות שם היא שונה, כי אני יודע שבאולמות אירועים רוב הצוות מורכב לפחות מחצי מבוגרים, אנשים בני 20, 30, 40 ומעט מאוד בני נוער, 5, 6, והיחס שבני הנוער מקבלים באולמות הוא פשוט יחס, אם אפשר להגיד, שמתעלמים מהם.

<חן אמרגי: אני למשל עבדתי פעם שעתיים וחצי במסעדה, ואני באמת ניסיתי להתאקלם שם - - -

יעקב מרגי: מאז אתה רק אוכל במסעדות.

<חן אמרגי: לא.

<חן אמרגי: ניסיתי להתאקלם שם, אבל במשך השעתיים וחצי האלה שניסיתי לבקש כל מיני דברים מהמבוגרים, ביקשו ממני הזמנה לעשות לשולחן, פשוט התעלמו, לא ספרו אותי.

<חן אמרגי: אז אני יכול להגיד לך שהדברים האלה גם מסתכמים ביחס.

<חן אמרגי: אני חושב שאתם כן רוצים את בני הנוער ואני חושב שאתם צריכים לשנות גישה.

<חן אמרגי: דיברנו פה על חינוך, אז כן, תן לראש הצוות עבודה, שאחראי משמרת, היחס לבני הנוער שיהיה באמת נאות.

<חן אמרגי: הנה, הנציגה מיוניסף אמרה שהם בקושי מקבלים כוס מים.

<חן אמרגי: תאר לך שאתה היית מקבל את היחס הזה, אני חושב שזה פוגם.

<גל יוסף: חן, אין לנו זמן, יש לנו עשר דקות.

<גל יוסף: צליל.

<יהודה כהן: אני אוכל להגיב אחר כך?

<אביעד לוין: אחר כך ניתן בסוף לכל גוף להגיב.

אורלי לוי אבקסיס: כל הערה שהייתה פה, הייתה גם תגובה שלך.

יעקב מרגי: אם הייתי בכובע שלך הייתי יושב פה, רושם פתקים, לא מגיב, לוקח לתשומת לבי את כל ההערות.

<צליל לוי: אני יושבת כאן, שומעת ואני רואה שאנחנו דנים סביב איך לעזור לילדים להילחם על הזכויות שלהם.

<צליל לוי: בן אדם עובד למחייתו והורג את עצמו בעבודה, נאמר ב'טוב הרע והמכוער' ואני חושבת שאם אנחנו רוצים באמת לאכוף ואם ספר דברים, שהוא ספר תועלתי דידקטי שמכיר בשכל של האדם שהוא בסך הכול אדם שעושה דברים בשביל תמורה ואינטרסים, לא בסך הכול, בן אדם עושה משהו לרוב כי הוא יודע שהוא יקבל משהו, תמורה, הוא עושה את זה מתוך מניע, לכן אני חושבת שהוא היה פונה לחזי, שדואג לנו פה לאכיפה, ומציע לו לפתור את הבעיה הזאת מהשורש שלה ובאמת למצוא אינטרס אמיתי למעביד לא לנצל את העובד שלו.

<צליל לוי: אני לא מדברת רק על הפן החברתי.

<צליל לוי: ואם אנחנו פה ברוח האפליקציות שהעליתם, אז אולי ליצור משהו שבסוף כל יום העובד יסמן וי על כל זכות שנשמרה לו וככה אולי רשות האכיפה תוכל לתגמל את המעביד - - -

יעקב מרגי: אבל המשמרת למחרת תבוטל לו.

<צליל לוי: זה בדיוק העניין, שהעובד פוחד - - -

יעקב מרגי: את נגעת בנקודה, תמרוץ.

יעקב מרגי: כרגע מה שעלה זה התו החברתי.

יעקב מרגי: יכול להיות שצריך לחשוב איך לתמרץ מעסיקים, כפי שאמרת, לא לא-לנצל, לפעול לפי החוק ,אני אפילו לא רוצה לומר לו - - -

<צליל לוי: אין את האינטרס לעשות את זה, ולא רק שהילדים יצטרכו להילחם ולצאת כנגד המעביד שלהם, שבסך הכול משלם להם וכן רוצה להעביד אותם בסופו של יום.

<יהודה כהן: להעסיק, לא להעביד.

<גל יוסף: אבישי, כמה מילים ואנחנו נסכם.

<אבישי אברהם: אני אבישי אברהם, נציג חמד, נוער ממלכתי דתי בארץ.

<אבישי אברהם: אני רוצה להוסיף שאחת הבעיות שהעלינו, של הנוער הדתי בארץ, זה שהרוב הכולל של המעסיקים לא בא לקראת אותו נער דתי או נערה דתית שרוצים לעבוד באותו מקום.

<אבישי אברהם: כאילו, מה אנחנו יכולים לעשות?

<אבישי אברהם: רוב הנוער הדתי אומר בגלוי 'אני מעדיף ללכת למקומות דתיים', כמו שהוא אמר שהבן שלו הלך לבני ברק, אז כאילו מה אנחנו יכולים לעשות שתהיה אינטראקציה ושיתוף - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא יכולים להעסיק נוער דתי?

<קריאה: מדובר לגבי העסקה בשבת?

<אבישי אברהם: גם בשבת, גם במסעדות לא כשרות שנגיד קרוב לבית, והוא רוצה לעבוד שם, בשביל הכסף, כמו שאמרת, והם לא כל כך באים לקראת הנער הדתי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה יודע שעל פי החוק זה גם אסור להפלות, וזו גם סיבה לבוא ואם אתה יודע על מעסיק כזה להעביר למשרד התמ"ת, משרד הכלכלה, בשמו החדש.

אורלי לוי אבקסיס: אולי באמת לעשות איזה שהוא ממשק.

<אבישי אברהם: אם נער באופן פרטני, עברו על זכויות העובדים שלו, למי הוא אמור לפנות?

אורלי לוי אבקסיס: למשרד הכלכלה.

<אבישי אברהם: כל ילד בארץ ישר יפנה אליהם?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

<הדרה רוזנבלום: הוא הזמין אותך לזה.

<אבישי אברהם: בסדר, אבל אין לכל ילד את מספר הטלפון ישר להגיע אליו.

אורלי לוי אבקסיס: תצטרכו לעשות ממשק.

<רותם גנץ: גם יכולים להוריד טופס פניות דרך האינטרנט.

אורלי לוי אבקסיס: יש אפליקציה באינטרנט.

<יחזקאל אופיר: אתה מכיר ילד היום שלא מחזיק טלפון חכם?

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם תצטרכו לפרסם את זה, חברים.

אורלי לוי אבקסיס: לפרסם ולשתף.

אורלי לוי אבקסיס: כל בני הנוער היום כמעט שותפים באיזה שהיא רשת, כזו או אחרת, עם חברים וכדומה, שזה ירוץ.

<יחזקאל אופיר: הם ניסו עכשיו בחדר וראו כמה זה יעיל.

<יחזקאל אופיר: אני אומר לכם, זה יעיל.

<יחזקאל אופיר: מילה אחת, ברשותכם.

<יחזקאל אופיר: אני הופתעתי מהתוצאות, מ-1,000 מהנערים שהורידו את האפליקציה, שאלנו אותם 'במה זה עזר לכם?' אני אומר מה הם אמרו, לא מה אני אמרתי, שזה הגדיל להם את המשכורת ב-500 שקל.

<יחזקאל אופיר: בחיי.

אורלי לוי אבקסיס: זה אומר ששחקו אותה קודם, בניגוד לחוק.

<יחזקאל אופיר: בדיוק.

<יחזקאל אופיר: ובזכות האינפורמציה, אני אומר עוד פעם, זה לא התמ"ת, זה לא אני, אלא הם הודיעו בהיזון חוזר דרך החברה שזה מה שזה עשה להם.

<יחזקאל אופיר: אז נסו את זה, אני מחפש אותם, קבלו את המגיע לכם.

<גל יוסף: תודה רבה.

<גל יוסף: אנחנו נסכם?

<אביעד לוין: כן.

<יהודה כהן: אפשר כמה מילים?

יעקב מרגי: אם אתה רוצה לצאת בהצהרה כרגע - - -

<גל יוסף: חצי דקה, על הסטופר.

<יהודה כהן: לסיכום, אני רוצה להגיד לכם, המלצרים הם הילדים שלנו, המלצרים הם הפנים שלנו, המלצרים הם לא נותנים לנו את הלקוחות החדשים.

<יהודה כהן: מלצר טוב נותן שירות טוב מביא לי לקוח נוסף.

<יהודה כהן: אנחנו אוהבים אותם, אנחנו מטפחים אותם, אנחנו שומרים עליהם, אלה הילדים שלנו, שלא תבינו שאנחנו פועלים - - - איך אומרים?

<יהודה כהן: אין צדיק בארץ אשר יעשה טוב ולא יחטא.

<יהודה כהן: זאת אומרת יש מקרים פה ואלה חריגים של בעלי אולמות, אנחנו לא כרשת שניתן לשלוט דרך המחשב על כל הרשת, אלא כל אולם הוא בודד, המיקום שלו בארץ שונה, תנאים חברתיים כאלה ואחרים יכולים להיות חריגים.

<יהודה כהן: אנחנו מנסים ליישר את כל הקו, חזי יודע שאנחנו פועלים.

<יהודה כהן: לכן יש גם את הנושא של הסכם העבודה הקיבוצי המוסדר.

יעקב מרגי: תסיים בשיא.

יעקב מרגי: תיקנת את כל הרושם שלך.

<יהודה כהן: איך אנחנו מתמודדים עם תלונות?

<יהודה כהן: אכן יש גם ועדה פריטטית שיושבת בהסתדרות, דנה בנושאים האלה, היו לי לא מעט מקרים שהתלוננו, ישבתי עם מלצרים, דנתי, ישבנו עם הנציג של ההסתדרות, הגענו להסדרים.

<יהודה כהן: אנחנו לא מתעלמים.

<יהודה כהן: רק שתדעו, אנחנו אוהבים את המלצרים.

<גל יוסף: כן, תודה רבה.

<גל יוסף: לסיכום, כתבנו כמה נקודות שאנחנו חושבים שכדאי להתייחס אליהן כהמלצות לוועדה.

<גל יוסף: דבר ראשון, הוועדה מתבקשת לבחון תיקון הצעת חוק בנושא תעסוקת נוער באולמות אירועים.

<גל יוסף: דבר שני, הוועדה מציעה להקים ועדות של אולמות אירועים שתכלול נציגים ממשרד הכלכלה ונציגי הנוער, שתעסוק בזכויות הנוער שעובדים באולמות.

<גל יוסף: אנחנו קוראים לנערים שנפגעו במקום עבודתם לפנות לנוער העובד והלומד או למשרד הכלכלה, לא לפחד ולהגן על זכויותיהם.

<אשר כץ: או למועצה.

<גל יוסף: או למועצה, נכון, ברור.

<גל יוסף: למעסיקים, לקחת דוגמה ממעסיקים שהגיעו להסדרים עם בני נוער, לדוגמה בורגרנץ', מקדונלדס, להרחיב למעסיקים נוספים.

<גל יוסף: תו הוגנות, שהועלה כאן.

<גל יוסף: מנגנון שיעניק תו ויזהה מעסיקים ששומרים על זכויות הנוער.

<גל יוסף: ודבר אחרון, לפתח מנגנונים פנימיים, כמו מקדונלדס, שבאמת יגנו על זכויות העובדים וישמעו אותם.

<גל יוסף: זה הכול.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: כל הכבוד לכם.