ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 39, 2013-06-24 09:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: מתחילים שבוע חדש.

חיים כץ: היום יום שני בשבוע, ט"ז בתמוז, ה-24 ליוני 2013.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא: האיום על סגירת פרויקט טנק "המרכבה" והשלכותיו על כ-8,000 עובדים באופן ישיר, באופן עקיף, וכיוצא בזה.

חיים כץ: הייתי מבקש ממנכ"ל משרד הביטחון לתת סקירה איפה אנחנו עומדים.

חיים כץ: האם באמת כצעקתה?

חיים כץ: האם יש לנו סיבות לחשוש?

חיים כץ: וכן הלאה, וכן הלאה.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד.

חיים כץ: שירשמו.

<אודי שני: בוקר טוב, חברי הכנסת.

<אודי שני: אני שמח מאוד שאנחנו נפגשים פה.

<אודי שני: אני לא חושב שיש איום של סגירת פרויקט "המרכבה", לפחות כל עוד אני המנכ"ל.

חיים כץ: עוד כמה זמן אתה המנכ"ל?

<אודי שני: אני בטוח שגם מחליפי.

<אודי שני: אני מבקש לנצל את ההזדמנות ולקרוא לוועדה לסייע לנו.

<אודי שני: אני רוצה לומר כמה דברים מהלב, אולי זו הזדמנות בשבועות האחרונים.

<אודי שני: מערכת הביטחון היא מנוע צמיחה במשק.

<אודי שני: אנחנו מסתכלים על מערכת הביטחון, על תקציב הביטחון, תעשיית מערכת הביטחון, בהקשרים הביטחוניים בהבלטה יתרה.

<אודי שני: זה גם פופולרי – יש מילואים, יש אימונים, יש, יש, יש, וכולי.

<אודי שני: אבל אנחנו מצניעים את המקום של הקטליזטור התעשייתי וגם החברתי למשק במדינה.

<אודי שני: פרויקט "המרכבה" הוא פרויקט דגל לאומי.

<אודי שני: אבותינו, המייסדים, יכלו לקנות טנקים בארצות-הברית בדולר סיוע, שזה פופולרי.

<אודי שני: יכולנו להישען על רק"מ בגרמניה, ולא עשינו את זה.

<אודי שני: לא עשינו את זה מכיוון שחרטנו על דגלנו – אני חושב שבמדינה, לא רק במערכת הביטחון – את המושג "כחול-לבן".

<אודי שני: ה-"כחול-לבן" הזה, כל מה שהוא נמצא – דין "המרכבה", "הנמר", מודיעין הלוויין, שאנחנו מתעקשים שהוא יהיה "כחול-לבן" – יכולים ללכת ללוויינות מתוצרת אחרת מהר מאוד, וכן הלאה, וכן הלאה, מבלי להרחיב את כל העשייה.

<אודי שני: אני חושב שרק מהנתונים – סקיצה.

<אודי שני: 92% ממרכיבי הטנק מיוצרים בתעשייה.

<אודי שני: רק 8% ממרכיביו מיוצרים בקו הייצור שנקרא אצלנו - - - או מפעל "המרכבה".

<אודי שני: 75% ממערכות הטנק הזה מתוצרת "כחול-לבן".

<אודי שני: רק כרבע מהמערכות – מנוע ופלדות – אנחנו מייבאים.

<אודי שני: יש בפרויקט הזה 200 מפעלים.

<אודי שני: רק לשמוע את המספר הזה – זה ברור לגמרי למה הוועדה הזאת מתכנסת ומה החשש.

<אודי שני: ובצדק.

<אודי שני: זה קטליזטור לא נורמלי.

<אודי שני: 65 מהמפעלים האלה הם בקבלנות ראשית.

<אודי שני: 54 מהמפעלים האלה ממוקמים בפריפריה, ונהנים מתעדוף במשרד הביטחון.

<אודי שני: אני מניח שאתם יודעים שאנחנו נותנים עדיפות לאזורי עדיפות לאומית.

<אודי שני: 90% מהתעשיות הללו הן תעשיות קטנות ובינוניות.

<אודי שני: דרך המספרים האלה מבינים שזה פרויקט דגל במדינת ישראל, פרויקט לאומי.

<אודי שני: זה לא עוד איזשהו מפעל קטן ויחיד.

<אודי שני: אני רוצה להגיד לכם משהו, עיין ערך האיום בסגירה.

<אודי שני: הכתבות והסיפורים על שלושה מיליארד שקל שקיצצו למערכת הביטחון זה בלוף.

<אודי שני: מערכת הביטחון נמצאת בקיצוץ בשנים 2014-2013 של שמונה מיליארד.

<אודי שני: שמונה מיליארד – גם אם נחרב כל חלקה טובה, אנחנו נצטרך לגעת גם בתעשייה.

<אודי שני: והתעשייה היא לא רק פרויקט "המרכבה", היא הרבה מאוד.

<אודי שני: אני שמח מאוד שיש דיון בוועדה.

<אודי שני: אומנם "זום אין" על פרויקט ספציפי, אבל סיפור של פרויקט כזה, של היקף צמצום תקציבי כזה, זה אירוע – לא אמרתי איום בסגירה, אבל הוא ייגע כמעט בכל תעשייה או חברה.

<אודי שני: אני רוצה להגיד לכם בסיום דברי מה מבחינתי ייהרג ובל יעבור.

<אודי שני: בכל ארבע השנים שאני מנכ"ל אנחנו דגלנו בכך שכל מפעל או חברה שנמצאים בפריפריה הם דבר שמבחינתי צריך לעשות כל מאמץ – ויושבים פה מספיק אנשים שיודעים.

<אודי שני: אין מפעל בפריפריה – בשדרות, בנתיבות, בקריית שמונה, מחרתיים אני בקריית שמונה – שאנחנו ניגע בו כהוא זה.

<אודי שני: דבר שני, אנחנו מעודדים את החברות הקטנות והבינוניות – יש איזה טרנד שנקרא אצלנו בשפה "אשראי תעשיות".

<אודי שני: ניקח את התעשייה האווירית, או את "רפאל" – הם יודעים להסתדר.

<אודי שני: אנחנו נמצאים היום עם 800 מיליון חוב ל"רפאל".

<אודי שני: אז "רפאל" יכולה להחזיק את זה ב-backlog שלה.

<אודי שני: אבל ל"רפאל" יש כל כך הרבה חברות קטנות ובינוניות שסמוכות – הן לא מסוגלות לגמור את החודש.

<אודי שני: אני הסברתי לשר האוצר שיש בסוף, בקצה, חברה קטנה שעושה רק מסב.

<אודי שני: מסב כזה.

<אודי שני: 25-20 עובדים.

<אודי שני: בשבילה, אם לא נכנס הכסף, היא נסגרת.

<אודי שני: זה לא "רפאל" ולא התעשייה האווירית.

<אודי שני: ולכן הסיפור הזה, הטרנד הזה, שאפשר בפתרונות - - -

יעקב ליצמן: מה הוא ענה לך?

<אודי שני: הוא בבעיה תקציבית.

חיים כץ: גם הוא עד עכשיו לא אמר כלום.

יעקב ליצמן: הוא אמר בדיוק.

חיים כץ: הוא אמר מה הנחיצות של טנק "המרכבה".

חיים כץ: אני שאלתי אותך האם בשנה הזאת, בתקציב הזה, אנחנו הולכים לצמצום הקו, לסגירת הקו, או לאחזקת הקו בכאילו?

<אודי שני: אז אני אמרתי שאין איום על סגירת הפרויקט.

<אודי שני: אין איום על סגירת הפרויקט.

חיים כץ: זאת אומרת, האנשים האלה רואים צל הרים כהרים סתם.

יעקב ליצמן: לא, הוא אמר יש צמצום.

<אודי שני: לא אמרתי.

<אודי שני: אמרתי שיהיה צמצום.

<אודי שני: אלא מה?

חיים כץ: מה זה צמצום?

<אודי שני: אני מסביר עוד פעם.

<אודי שני: אם מקשיבים, אני מדייק.

<אודי שני: המפעלים בפריפריה, מבחינתנו, זה משהו שאנחנו נשמור עליו מכל משמר.

חיים כץ: מה זה אומר?

חיים כץ: הם ייצרו גם דברים שלא צריך?

<אודי שני: לא.

<אודי שני: הם יצטרכו לעמוד בקו המינימום שהם יכולים לעמוד בו.

<אודי שני: יש פה את מנת"ק, הוא יכול לתת דוגמאות ספציפיות.

<אודי שני: אבל יש מפעלים גדולים שהם במרכז הארץ - - -

יעקב ליצמן: החברה שמייצרת את זה, תתקיים או לא?

<אודי שני: היא תתקיים.

חיים כץ: ואם היא במרכז הארץ?

<אודי שני: אם היא במרכז?

<אודי שני: לא בטוח.

חיים כץ: אבל זה חלק – אתה רואה?

חיים כץ: אודי, זה לוחץ על הקומקום בשביל להוציא את המים.

חיים כץ: מה זה - - -

<אודי שני: חיים, בוא תקשיב.

<אודי שני: או שיש כסף או שאין כסף.

יעקב ליצמן: הוא אמר לך שלא.

חיים כץ: אז תגיד.

<אודי שני: הדיון – או שיש כסף או שאין כסף.

<אודי שני: שמונה מיליארד, אמרתי לכם.

<אודי שני: זה לא שלושה מיליארד, זה לא ארבעה, זה שמונה מיליארד.

חיים כץ: אני רוצה שאנחנו נצא מהוועדה הזאת שנדע את האמת.

חיים כץ: נתחיל בזה שאנחנו יודעים את המצב שלנו.

חיים כץ: ואז נדע מה אנחנו רוצים ומה אנחנו לא רוצים.

<אודי שני: אז המצב הוא כזה – אין איום על סגירה הפרויקט.

<אודי שני: זה משפט cut and clear.

<אודי שני: אין איום על סגירה.

חיים כץ: אבל?

<אודי שני: במפעלים שנמצאים בפריפריה, נעשה כל מאמץ שלא "יעונה" להם רע, בוא נגיד את זה ככה.

<אודי שני: במפעלים שאנחנו יודעים שיש להם יציבות כלכלית, שיכולים לקחת אורך רוח, בוודאי שתהיה פגיעה.

יעקב ליצמן: או במרכז.

<אודי שני: או במרכז, מה לעשות?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, ב"מרכבה" יש חלק - - -

שולי מועלם-רפאלי: שמיוצר במרכז.

חיים כץ: במרכז, ובלעדיו הוא לא עושה כלום.

חיים כץ: אז הוא לא יעשה?

<אודי שני: לא יודע.

חיים כץ: נו, באמת, אז מה שאתה אומר לנו, אנחנו ניתן להם עבודה יזומה.

<אודי שני: מה שאני אומר, ראשית כל, בפריפריה – לא.

<אודי שני: דרך אגב, אני גם הזכרתי שבפריפריה 15 - - -

חיים כץ: מה, הם ייצרו למלאי?

<אודי שני: אני לא יודע מה הם ייצרו.

<אודי שני: תקשיב - - -

חיים כץ: סלח לי אדוני, אם במרכז יש מישהו שעושה את החלק הזה, ובלי החלק הזה אי-אפשר ללכת לשום מקום, והמפעל הזה סגור, הפריפריה ייצרו למלאי?

<אודי שני: תקשיב, אני לא נכנס לתוכנית העבודה של - - -

חיים כץ: אבל זאת הישיבה פה.

חיים כץ: אנחנו באנו לדעת מה תכנית העבודה בטנק "המרכבה" - -

<אודי שני: אין תכנית עבודה.

חיים כץ: - - יש טנק "מרכבה", אין טנק "מרכבה"?

<אודי שני: אז אני אתן לך תשובה - -

חיים כץ: יורדים לאחד?

חיים כץ: יורדים לשלושה?

<אודי שני: אין איום על סגירת הפרויקט.

חיים כץ: אבל?

<אודי שני: אין תכנית עבודה נכון להיום, כי אנחנו בדיונים איך מסתדרים עם התקציב.

<אודי שני: אנחנו גם לא משלימים עם התקציב עד כה.

<אודי שני: ואני לא יודע להגיד לך בהיקף של מספר טנקים, או רק חלפים.

<אודי שני: אגב, יש לך מספיק מלאי להרבה מאוד חלקים.

<אודי שני: זה לא רק נושא של האם עושים X בשנה, או Y בשנה.

<אודי שני: יכול להיות שנקנה רק חלפים בשביל להחזיק את המפעלים.

<אודי שני: אלו דברים שנמצאים בעבודה ובחשיבה.

<אודי שני: לא באנו לפה עם תכנית עבודה.

חיים כץ: מערכת הביטחון תקנה חלקים בשביל להחזיק את המפעלים - -

<אודי שני: נכון.

חיים כץ: - - על חשבון ביטחון?

<אודי שני: מה זה על חשבון ביטחון?

חיים כץ: אבל אתה לא צריך את החלקים, אתה לא עושה איתם כלום.

<אודי שני: חיים, הדיון הזה הוא לא פופוליזם, אני מאוד מצטער.

חיים כץ: לא, תקשיב - - -

<אודי שני: הוא משהו פרקטי.

חיים כץ: אני רוצה להבין.

חיים כץ: משרד הביטחון הפך להיות היום גוף סעד?

<אודי שני: סליחה, אני אגיד לך משהו.

<אודי שני: היום, על סדר-היום תע"ש.

<אודי שני: בתע"ש – במסגרת מחויבות משרד הביטחון – יש 875 מיליון שקלים שאני התחייבתי להזמנות לחמש שנים מיום ההפרטה.

<אודי שני: אני מודיע לך עכשיו שזה סיכום שעומד, לא יזוזו ממנו.

<אודי שני: מערכת הביטחון צריכה את התחמושת הזאת?

<אודי שני: לא.

<אודי שני: אבל כיוון שהבניין הוא עם המון חלונות פתוחים, אז בואו נסגור חלק מהם.

<אודי שני: אז כיוון שהתחייבנו, בשביל לסגור את תע"ש, ל-875 הזמנות, אז יש שם חימוש, אז יהיה לנו על המדפים חימוש.

<אודי שני: אחרת אני פותח עוד חלון, אם כבר הצלחנו לסגור אותו לפי שנקבע התקציב.

חיים כץ: אתה מבין מה שאתה אומר?

<אודי שני: בוודאי שאני יודע.

<אודי שני: בוודאי שאני יודע.

חיים כץ: אתה רוצה לעשות דיון על תע"ש?

חיים כץ: נעשה דיון על תע"ש.

חיים כץ: לא תע"ש.

<אודי שני: לא, זה מה שאני אומר.

חיים כץ: הדיון פה עכשיו הוא על טנק "המרכבה".

חיים כץ: מה שאתה אומר - - -

<אודי שני: בדיון על "המרכבה" יש לך דבר אחד – אין איום על סגירה הפרויקט, זה הכול.

חיים כץ: מה שאתה אומר כמנכ"ל משרד הביטחון, אנחנו במערכת הביטחון נתחזק את המפעלים בפריפריה, ושיעבדו למלאי.

חיים כץ: זה מה שאתה אומר לי.

<אודי שני: שיעבדו למלאי, שיעבדו - - -

יעקב מרגי: הוא אומר לך אנחנו עושים שיקולים נוספים בנוסף לצרכים האמתיים של מערכת הביטחון.

<אודי שני: נכון.

יעקב מרגי: יש לו עוד שיקול.

<אודי שני: במפעלים הקטנים בפריפריה אנחנו לא נפגע.

חיים כץ: יש פה תעשיין מהפריפריה?

<קריאה: כן, אנחנו.

<קריאה: ודאי.

חיים כץ: לא כולם.

חיים כץ: יש מישהו שבקי ברזי העניין של כמה קבוצות?

חיים כץ: שייתן אחד מהם.

חיים כץ: אתה.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם, מאיזה מפעל אתה.

חיים כץ: תן סקירה כמה עשית, בהיקפים, לא איזה חלק עשית.

חיים כץ: לא אם ייצרת כוס, בהיקפים.

חיים כץ: כמה עובדים יש לך, ומה הולך לקרות מחר בבוקר.

חיים כץ: מאיפה אתה, וכמה אתה מעסיק.

<אברהם בר דוד: שמי אברהם בר-דוד.

<אברהם בר דוד: אני יושב פורום של תעשיות "המרכבה", שכוללות את אותם 200 מפעלים שדיבר עליהם המנכ"ל אודי.

<אברהם בר דוד: המפעלים האלה, קונקרטית, חצי שנה לא קיבלו אף לא הזמנה אחת.

<אברהם בר דוד: המפעלים האלה בפריפריה הוציאו בין 100-40 אנשים לחופשות לא מתוכננות של חודש ימים.

חיים כץ: של עובדים שלכם?

<אברהם בר דוד: שלנו.

חיים כץ: ואתה לא יודע מה קבלני המשנה עושים בשבילכם?

<אברהם בר דוד: זה בטוח.

<אברהם בר דוד: אני בכלל לא מדבר על קבלני המשנה, כי זה עוד יותר גרוע.

<אברהם בר דוד: כתוצאה מכך הפעלים האלו כבר פיטרו כ-500 איש עד עכשיו.

<אברהם בר דוד: אם המפעלים האלו לא יקבלו הזמנות בחודש הקרוב - - -

יעקב ליצמן: מי פיטר?

חיים כץ: המפעלים האלה בפריפריה.

<אברהם בר דוד: אני מדבר עליהם.

חיים כץ: לא, אותם בפריפריה.

<אברהם בר דוד: אודי יהיה מחר בבוקר שם ויראה כמה מהם קונקרטית.

<אברהם בר דוד: ואם הם לא יקבלו הזמנות עד סוף החודש הזה, הם פשוט סוגרים.

<אברהם בר דוד: כי מעל 50% מהפעילות שלהם היא בטנק "המרכבה".

<אברהם בר דוד: ולהחזיק מפעל של 50 עובדים, או 70 עובדים רק עם 50% מהפעילות – אי-אפשר, המפעל לא יכול להתקיים.

<אברהם בר דוד: המפעל הוא פרטי, הוא סוגר את החנות.

<אברהם בר דוד: אני אתן לך דוגמה, אם במפעלים, נניח, באזור קריית שמונה קיבלו באופן קבוע כל שנה בערך כ-30 מיליון שקל הזמנות, והשנה קיבלו בערך 200,000 עד עכשיו, פירושו של דבר – אתה מבין מה קורה בכל המפעלים האלה?

<אברהם בר דוד: בקריית שמונה יש רק שבעה - - -

חיים כץ: כמה מלאי מיוצר יש לך?

<אברהם בר דוד: לא, המפעלים לא מייצרים למלאי, הם מייצרים לפי הזמנות של משרד הביטחון.

<אברהם בר דוד: הם לא מייצרים לצרכי עצמם.

חיים כץ: ועכשיו אין - - -

<אברהם בר דוד: אין הזמנות, אז אנשים יצאו לחופש.

<אברהם בר דוד: אני מציע, עמרם, תגיד - - -

חיים כץ: אתה לא מציע כלום.

חיים כץ: אתה קיבלת זכות דיבור, אתה תדבר.

חיים כץ: אתה לא מחלק, אתה לא מציע.

<אברהם בר דוד: אני מצטער.

<אברהם בר דוד: מתנצל.

<אברהם בר דוד: זה עניין של הרגלים.

<אברהם בר דוד: זה המצב.

<אברהם בר דוד: יש פה מפעלים – שכל אחד יגיד לך בדיוק כמה אנשים מתפטרים.

<אברהם בר דוד: אני יכול להגיד לך, אצלי, באחד המפעלים שנמצא בנהריה, אם אני לא אקבל את ההזמנות הנוספות, אני סוגר את המפעל.

<אברהם בר דוד: 30 איש.

<אברהם בר דוד: זה הכול.

חיים כץ: עד סוף איזה חודש?

<אברהם בר דוד: אני מעריך שלקראת סוף השנה הזאת אני אגמור את ההזמנה שיש לי – כי במקרה יש לי הזמנה עד סוף השנה – בסוף השנה, אם לא תהיה הזמנה נוספת, אני סוגר את המפעל בנהריה.

רינה פרנקל: איזה מפעל בנהריה?

<אברהם בר דוד: של "אימקו" – יש אחד בנשר ואחד בנהריה.

<אברהם בר דוד: ויש מפעל במרכז הארץ, אם דיברנו - - -

חיים כץ: מרכז הארץ – התברר לנו שזה לא מעניין.

<אברהם בר דוד: לא מעניין?

חיים כץ: אמר מנכ"ל משרד הביטחון מרכז הארץ לא מעניין.

ראובן ריבלין: הוא לא אמר לא מעניין, הוא אמר לא מבטיח.

שולי מועלם-רפאלי: לא מבטיח.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: חבר הכנסת ליצמן, ראיתי אותך.

יעקב ליצמן: שני דברים, תראה איזה אבסורד, רק מגייסים את החרדים, סוגרים מפעלים.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת ליצמן, למה אתה מערבב שמחה בשמחה?

חיים כץ: חבר הכנסת ליצמן, אני אגיד לך מה קורה עם החרדים.

חיים כץ: אני אגיד לך ממקור ראשון.

יעקב ליצמן: אני לא קורא "מקור ראשון".

חיים כץ: תתחיל לקרוא.

חיים כץ: מה שנאמר, ידע אישי.

חיים כץ: יש חרדים שמשרתים בצבא והם מעולים.

חיים כץ: מעולים.

חיים כץ: הצבא לא סופר אותם כתקנים מאחר והם נשואים, הם באים מאוחר יותר, יוצאים מוקדם יותר, ולא עושים תורנויות בשבת.

חיים כץ: בגלל הקיצוצים החליטו לספור אותם כתקנים.

חיים כץ: ברגע שהם סופרים אותם כתקנים בא הצבא ואומר לא רוצה אתכם.

חיים כץ: אתה לא עושה תורנויות, עובד בחצי משרה – אני לא רוצה אותך.

יעקב מרגי: מפקדים לא רוצים.

חיים כץ: לא רוצה.

חיים כץ: והם טובים.

חיים כץ: יצא לך שאתה טוב.

יעקב ליצמן: באמת לא התכוונתי לדבר על הגיוס.

יעקב ליצמן: אני אגיד לכם מה שחסר לי כאן – לא בוער לי היום כמובן – האם אני יכול לקבל את רשימת כל המפעלים?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: היום.

יעקב ליצמן: בסדר, לא גמרתי.

יעקב ליצמן: א', את רשימת המפעלים.

יעקב ליצמן: ב', אני רוצה לדעת כמה עובדים יש בכל מפעל.

יעקב ליצמן: זה די מורכב.

יעקב ליצמן: הוועדה, דרך הממ"מ – מעבר למה שמשרד הביטחון יגיד – היא תגיד לנו בדיוק מה המצב שם וכמה נפלו.

יעקב ליצמן: אני חושב שהמצב הוא פי 10 יותר גרוע ממה שאנחנו מדברים עליו כרגע.

יעקב ליצמן: לא שהמנכ"ל של משרד הביטחון עובד עלינו, חלילה וחס, הוא איש ישר והגון, אבל עצם הדבר שאנחנו לא יודעים בדיוק איך זה מתגלגל – אמר כאן יושב-ראש המפעל של נהריה שהוא אפילו לא יודע מה יקרה עם - - - והוא אמור לדעת.

יעקב ליצמן: הוא אמור לדעת כמה הזמנות הוא מוציא.

יעקב ליצמן: אנחנו לא יודעים.

יעקב ליצמן: הוא לא יודע – אולי הוא כן יודע והוא לא אומר בדיוק, אבל ברור שיש לנו כאן חוסר ידע.

יעקב ליצמן: הייתי רוצה לדעת - - -

חיים כץ: קודם כל, קח חלק ניכר ממה ששאלת.

חיים כץ: הנה, אני נותן לך, שלא תחכה יותר מדי זמן.

חיים כץ: אני מודה לך על מה שאמרת.

חיים כץ: אני מבקש את רשות הדיבור לחברי, חבר הכנסת רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: אדוני המנכ"ל וכל האנשים המכובדים שהגיעו הנה, אדוני, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, בוחבוט, עם על ההערכה.

ראובן ריבלין: אתמול גם קיימנו דיון בוועדת הכספים.

ראובן ריבלין: ליצמן ואני חברים בוועדת הכספים, אבל יש לי עוד מקור מידע, כחבר בוועדת החוץ והביטחון, וכחבר בוועדת משנה שנמצא בקשר ישיר עם מנכ"ל משרד הביטחון.

ראובן ריבלין: הוויכוח שלשמו התכנסה הישיבה המיוחדת הזו הוא תקציב הביטחון.

ראובן ריבלין: כאשר עומדים לקצץ בכל, וכנראה גם בתקציב הביטחון, בלי כל ספק מתחילה להישאל השאלה מאיפה?

ראובן ריבלין: אנחנו לא רוצים להיכנס כרגע לנושאים ביטחוניים, למרות שהישיבה הזאת כל כולה קשורה בנושא הביטחוני, לשדה המערכה העתידי ומה יותר חשוב, האם מטוסים או האם טנקים.

ראובן ריבלין: בלי כל ספק שהאנשים שנמצאים פה נמצאים במצב שבו הם צריכים להסתכל לכיוון העתיד של כל אחד ואחד מהם, וכל אחד מאלה שהוא מופקד עליהם ואחראי עליהם.

ראובן ריבלין: לכן כאשר משרד הביטחון ישקול יחד עם המערכת הפוליטית והמערכת הצבאית מאיפה צריכים לקצץ, יש סכנה גדולה מאוד לשולחן היושב כאן, וכמובן לכל ראשי המועצות אשר באזוריהם נמצאים אותם מפעלים.

ראובן ריבלין: זה עלול להיות לא רק משבר כלכלי, אלא משבר חברתי עמוק ביותר.

ראובן ריבלין: לכן אני חושב שצריכה לצאת מכאן קריאה שבכל עניין ובכל מערכת שעשויה או עלולה להשתנות כתוצאה מצרכים כאלו או אחרים של צה"ל, אנחנו צריכים לעשות זאת בשלבים ובדירוג.

ראובן ריבלין: בשום פנים ואופן לא בצורה כזו שאדם ימצא את עצמו, אדוני המנכ"ל, מהיום למחר לפני שוקת שבורה.

ראובן ריבלין: אז לומר לא נפגע בפריפריות זו אמירה חברתית.

ראובן ריבלין: אבל השאלה איך היא משתלבת באמירה הכלכלית ובסדרי העדיפויות של צה"ל כאשר הוא מדבר על צרכים גם בלי קיצוצים, שהם מחייבים הפניית משאבים למקומות אחרים; מבלי להיכנס כרגע לפרטים כאלו או אחרים, כי אנחנו יושבים בוועדת העבודה והרווחה.

ראובן ריבלין: ועדת העבודה והרווחה רוצה לדעת כמה אנשים יפוטרו מהמערכת הביטחונית מחר.

חיים כץ: לא, זו לא השאלה.

חיים כץ: השאלה הגדולה היא האם הוא יקבל הזמנות בסוף השנה, או לא יקבל הזמנות?

ראובן ריבלין: התוצאה של יקבל הזמנות או לא יקבל הזמנות היא פיטורים.

ראובן ריבלין: אנחנו בוועדת העבודה והרווחה כרגע.

ראובן ריבלין: אנחנו לא בתוכניות הרכש.

ראובן ריבלין: יש ועדת הכספים – אנחנו אומרים אם אנחנו לא מקצצים פה, מאיפה אנחנו כן נקצץ?

ראובן ריבלין: אלה הם דברים שעומדים בסדרי העדיפויות כאן, באותו מקום שאנחנו יושבים בו.

ראובן ריבלין: ובשביל זה נפגשות כל המערכות – גם התעשיינים, גם העובדים, גם משרד הביטחון, גם האחראיים על המערכת החברתית בישראל.

ראובן ריבלין: אנחנו יודעים כאשר מתמודדת מערכת הביטחון עם נושא התקציב יש שאלות מדוע חיילים מקבלים פחות כדורים כדי להתאמן, מדוע יחידות שלמות לא מגיעות לאימונים כאלה ואחרים.

ראובן ריבלין: ויכוחים שנעשים מסביב לשעון בכל פעם ובכל עת שיש לנו משבר.

ראובן ריבלין: אנחנו כאן בוועדה הזאת התכנסנו, דיברנו.

ראובן ריבלין: אנחנו נפגשנו כולנו.

ראובן ריבלין: גם הם מבינים את ההתפתחויות בשדה המערכה העתידית.

ראובן ריבלין: כל אחד מבין.

ראובן ריבלין: רק צריך לנסות לגבש איזשהו פתרון או איזושהי תשובה – בזה אתה מומחה פי אלף.

ראובן ריבלין: אני אמרתי, מה שאתה - - -

חיים כץ: אני בשום דבר לא מומחה פי אלף ממך.

חיים כץ: בשום דבר.

ראובן ריבלין: חוץ מדבר אחד.

חיים כץ: בכלום.

ראובן ריבלין: אני משתדל ללמוד ממך.

ראובן ריבלין: אבל אני אומר לך, בעניין הזה אמרתי להם – מה שהוא יצביע, אני אצביע.

ראובן ריבלין: אבל צריך באמת למצוא את הפתרון שהוא במערכת הכוללת.

ראובן ריבלין: איך אנחנו באים לאנשים פתאום ואומרים להם – אלו לא אנשים בני ארבע, ולא בני 14, ולא בני 24.

ראובן ריבלין: אלו אנשים שכל חייהם תרמו לביטחון המדינה ופתאום אומרים אתם עשיתם את שלכם, עכשיו לא צריכים אתכם.

ראובן ריבלין: כמובן שמערכת של השלטון המקומי, בעיקר בפריפריות – לומר לפריפריות אנחנו נמשיך לקיים אתכם מבלי שאתם מקבלים את החלקים מהמערכת שאיננה בפריפריות, הוא דבר – ואני יודע כמה אתה רציני.

ראובן ריבלין: אפילו אם תעשה מה שאתה רוצה כדי להוכיח לי שאתה לא רציני, אני יודע כמה אתה רציני.

ראובן ריבלין: זה דבר שאסור להגיד אותו.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: שלמה בוחבוט, ראש השלטון המקומי.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת לשעבר, מר כץ, מנכ"ל התאחדות התעשיינים, ידידי וחברי שמעון, ראש עיריית נצרת עילית, התעשיינים, אנחנו שמחים להיות כאן היום.

שלמה בוחבוט: אני רוצה שתדעו שמהבוקר אנחנו רצים מוועדה לוועדה במסגרת חגיגות 75 שנה לשלטון המקומי.

שלמה בוחבוט: זהו חג חשוב מאוד, היות ואני לא צריך להגיד לכם שאנחנו נמצאים תמיד בחזית.

שלמה בוחבוט: לדעתי, אדוני היושב-ראש, צריך שבכל ועדה יהיו כמה מספרים באופן קבוע על הצג.

שלמה בוחבוט: עזיבה – במחוז מרכז, 55,000 אנשים הגיעו מהפריפריה.

שלמה בוחבוט: מבחינת חיובים, מבחינת כניסה של אנשים.

שלמה בוחבוט: הדרום – עזבו את הדרום 16,000.

שלמה בוחבוט: בצפון עזבו 10,000.

שלמה בוחבוט: במחוז ירושלים, כולל יהודה ושומרון – 27,000 עזבו.

שלמה בוחבוט: אני רוצה שתבינו - - -

יעקב ליצמן: לאיפה הם הלכו?

שלמה בוחבוט: למרכז.

שלמה בוחבוט: רוב רובם הלכו למרכז.

שלמה בוחבוט: אדוני היושב-ראש, אנחנו חייבים להבין שחוסר היציבות החולני הזה, שכל פעם, דבר ראשון, פוגעים בפריפריה.

שלמה בוחבוט: אני מעריך מאוד את משרד הביטחון ואת העומדים בראשו, אבל אנחנו יודעים שכמעט כל שנה, מי שנפגע, כל אלה שעובדים ב"מרכבה".

שלמה בוחבוט: אגב, זו אחת טעויות – צריך לחשוב איך לשנות את זה.

שלמה בוחבוט: פעם זה היה טקסטיל "כיתן" דימונה, וטקסטיל בנצרת, היום אנחנו תלויים באותם מפעלים.

שלמה בוחבוט: אם מערכת הביטחון לא מזמינה, אנחנו נמצאים במצוקות קשות.

שלמה בוחבוט: ולכן אדוני היושב-ראש, קודם כל צריכה להתקבל החלטה – אסור לפגוע בפריפריה.

שלמה בוחבוט: תמיד צריך למצוא את הפתרונות התקציביים כי אותם מפעלים צריכים להישאר.

שלמה בוחבוט: אנחנו תמיד מתלבטים – וחברים, תסלחו לי שאני מדבר לא כיושב-ראש מרכז השלטון המקומי, על כל המדינה, אבל הכאב הכי גדול היום זו הפריפריה.

יעקב ליצמן: שלמה, אודי שני אמר שהוא מבטיח שבפריפריה לא ייסגר.

יעקב ליצמן: רק מה?

יעקב ליצמן: במרכז הוא לא מבטיח.

יעקב ליצמן: אבל מה לעשות שאם הוא יסגור במרכז, אוטומטית - - -

חיים כץ: אני מאוד מכבד אותו, אבל מה שהוא אמר פה – אתה יודע מה אומרים ביידיש?

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להגיד את זה, זה לא יפה.

שלמה בוחבוט: קודם כל, אני מתנגד שייסגרו במרכז.

שלמה בוחבוט: חברים, אני מסביר, התופעה הזאת חייבת להיפסק.

שלמה בוחבוט: אני קורא לכם כוועדת העבודה והרווחה של הכנסת, חייבת להיות יציבות.

שלמה בוחבוט: אנחנו כל הזמן זועקים.

שלמה בוחבוט: כל כך הרבה סטודנטים לומדים, במקום שיחזרו לצפון ולדרום, הם נשארים במרכז.

שלמה בוחבוט: מבחינה ביטחונית לאומית, המצב היה בדיוק הפוך.

שלמה בוחבוט: הנה, ביטלו עכשיו את המענק של 100,000 בפריפריה.

שלמה בוחבוט: אנשים יכולים היו לקנות דירות - - -

חיים כץ: אתה לא במקום הנכון.

שלמה בוחבוט: לא חשוב.

חיים כץ: אנחנו עושים דיונים פה בוועדה לגופו של עניין.

חיים כץ: אנחנו לא עושים פוליטיקה.

חיים כץ: אני חושב שצריך לדבר פה על טנק "המרכבה", ולפחות לצאת בידיעה מה הולך לקרות.

חיים כץ: לא – עזבו, לא עזבו, זה חשוב, אבל לא פה.

שלמה בוחבוט: לכן אני חוזר, צריך לדאוג לכך שתהיה יציבות בהזמנות, ולא שכל שנה אנחנו צריכים לחכות לסוף השנה לקבל הזמנות שהיו צריכים לקבל בתחילת השנה.

שלמה בוחבוט: תודה לכולם.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אתה רצית להגיד משהו.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד.

<ברוך מצליח: שמי ברוך מצליח, אני ראש מנהלת טנק "המרכבה" במשרד הביטחון.

<ברוך מצליח: יש לי כמה שקפים שאני חושב שברגע שנראה אותם, הם ייתנו תמונה כמותית על מה אנחנו מדברים.

<ברוך מצליח: קודם כל, רק כדי שנזכור מה אנחנו עושים כאן, אנחנו לא מייצרים סתם חלקים, מייצרים היום טנק "מרכבה" סימן 4 עם "מעיל רוח" כלקח ממלחמת לבנון השנייה.

<ברוך מצליח: זה הטנק הטוב ביותר בעולם, והמתאים ביותר לצרכי מדינת ישראל.

<ברוך מצליח: שתיים, עושים את "הנמרים".

<ברוך מצליח: "הנמר" הוא גם לקח ממלחמת לבנון השנייה, נגמ"ש ממוגן בחטיבת גולני.

<ברוך מצליח: אני חושב שאלו שני כלים מצוינים, שמייצרים אותם היום בליין הייצור.

<ברוך מצליח: לפרויקט שלנו יש שלוש רגליים, תמיד צריך לזכור.

<ברוך מצליח: כמובן, קודם כל, הביטחוני מוביל.

<ברוך מצליח: בלי שיש צורך בכלים האלה, אף אחד לא היה יושב פה.

<ברוך מצליח: מעבר לזה, יש לפרויקט הזה שתי רגליים נוספות.

<ברוך מצליח: אחת, הפרויקט הזה הוא קטר טכנולוגי, אבל לא נדבר על זה.

<ברוך מצליח: יש הרבה טכנולוגיות שהתפתחו כתוצאה מהפרויקט הזה.

חיים כץ: כן, אבל זה לא מעניין אף אחד.

<ברוך מצליח: נכון.

<ברוך מצליח: הנושא שמעניין אותנו פה הוא הכלכלה והתעסוקה.

<ברוך מצליח: אני לא אדבר על השקף הזה כי המנכ"ל הרחיב על השקף הזה.

<ברוך מצליח: לגבי התעשיות שבפרויקט, כמו שנאמר, אנחנו מדברים על 200 תעשיות.

<ברוך מצליח: 65 מהן קבלנות ראשית.

<ברוך מצליח: אפשר לראות כאן את חלקם.

<ברוך מצליח: אם אנחנו נדבר יותר במספרים כמותיים על התפלגות פריסת העובדים – בין 10,000-8,000 עובדים - - -

חיים כץ: 60% במרכז.

<ברוך מצליח: כן.

<ברוך מצליח: העובדים.

חיים כץ: אז 60% לא יקבלו עבודה.

<ברוך מצליח: מהעובדים.

חיים כץ: מפעלים.

יעקב מרגי: הסתדר לך למה הוא אמר - - -

חיים כץ: כן.

יעקב ליצמן: זה אוטומטית בפריפריה גם.

<אודי שני: בוודאי, זה משפיע.

<ברוך מצליח: יש לזה השפעה.

<ברוך מצליח: תיכף נדבר על זה.

<ברוך מצליח: זו ההתפלגות – דרום, צפון, מרכז – של כמות העובדים, לא של כמות המפעלים, זה חשוב.

<ברוך מצליח: לגבי התפתחות תקציב פרויקט "המרכבה", אפשר לראות שבתר"ש "תפן", התר"ש שסוכם מיד לאחר מלחמת לבנון השנייה הוא - - - במתווה עולה, כאשר בסופו של דבר הוא אמור היה להגיע ב-2012 לתקציב של 1.1 מיליארד שקל.

<ברוך מצליח: אבל בתר"ש "תפן", בין השנים 2011-2008 הממוצע עמד על 920 מיליון שקל, עוד פעם במתווה עולה.

<ברוך מצליח: ב-2012 הייתה ירידה חדה בתקציב "המרכבה", של כ-40% יחסית לתכנון ל-650.

<ברוך מצליח: תר"ש "תעוזה" – זה התר"ש שכרגע אנחנו - - -

חיים כץ: תגדיר לנו מה זה תר"ש.

<ברוך מצליח: אני אסביר.

<ברוך מצליח: תר"ש "תעוזה" זה התר"ש - - -

חיים כץ: מה זה תר"ש בכלל?

<ברוך מצליח: תכנית רב-שנתית לשנים 2018-2014, שכרגע צה"ל עוסק בו.

<ברוך מצליח: עדיין לא התקבלו החלטות.

<ברוך מצליח: נקודת העבודה ששמתי אותה כרגע היא 700 מיליון שקל.

<ברוך מצליח: יש סימן שאלה לגבי התקציב.

<אודי שני: תשאיר את זה ככה.

<אודי שני: אל תוסיף עוד שקפים.

<אודי שני: אני רוצה להוסיף, אני מתעקש שאנחנו נעמוד על 700.

<אודי שני: יש איזה סימן שאלה עדיין.

<אודי שני: אנחנו נעשה כל מאמץ להעמיד 700 בכל מבנה בתר"ש "תעוזה".

<אודי שני: הייתי רוצה מאוד שזה יהיה בסביבות 840.

<אודי שני: אני לא בטוח שאנחנו נעמוד ב-840.

<אודי שני: ב-700 יש מצב סביר, בהבנות שלי עם ההתאחדות – בסוף אני צריך לראות שיש מישהו שמייצג את הכול.

<אודי שני: ב-700, אני חושב שאנחנו עומדים במצב סביר עם כל המפעלים.

<אודי שני: אם תהיה בעיה מקומית, אז אנחנו נעשה על זה דיון.

<אודי שני: אני לא מרחיב אילו תוצרים, זה לא רק טנק "המרכבה" לצה"ל, זה גם "נמר" וגם דברים אחרים.

<אודי שני: מתחילים לפתח גם את "רקיע".

<אודי שני: זה הרק"מ העתידי.

<אודי שני: פה אני שם בכוונה את המספר 700.

<אודי שני: זה מספר סביר שיעמיד יכולת סבירה.

<אודי שני: אין פה אף סגירת מפעל ב-700.

שולי מועלם-רפאלי: לא במרכז ולא בפריפריה?

<אודי שני: הכול.

יעקב מרגי: לכמה שנים אמרת?

<קריאה: בדיוק, לכמה שנים?

<קריאה: לא רק שנה אחת.

<ברוך מצליח: חמש שנים.

<ברוך מצליח: תכנית רב-שנתית - - -

יעקב מרגי: אתה אומר לי שב-2012 ירדת ל-6 5.

<ברוך מצליח: לשנה בודדת, כן.

יעקב מרגי: שנה בודדת, זאת אומרת תכנית - - -

חיים כץ: מה זה שנה בודדת?

חיים כץ: אתה רוצה להגיע ל-700.

חיים כץ: זה לא שנה בודדת.

<אודי שני: נכון.

חיים כץ: זו ירידה בכלל.

יעקב מרגי: המספרים מדברים.

<אודי שני: השנה יש לנו התנהלות תקציבית אחרת בגלל שאנחנו חיים ב-1/12.

<אודי שני: ולכן עוד לא מרגישים, כי כל דבר שאנחנו רוצים להניע, אנחנו צריכים לבוא לאישור במקום, ולא בהכרח משתפים אתנו פעולה.

<אודי שני: כשיש תקציב, אז אתה מגלגל אותו.

יעקב ליצמן: בהנחה שמה שקיבלת, 1/12 לא תקבל חזרה.

יעקב ליצמן: אני מכיר את האוצר.

יעקב ליצמן: אתם לא תקבלו חזרה את - - -

<אודי שני: אנחנו כבר באוגוסט.

<אודי שני: יכול להיות שיש פה בעיה ב-13, אבל אני שואף שכל שנות "תעוזה" יהיה 700.

<אודי שני: הייתי מאוד רוצה להגיע ל-840, שזו רווחה לא רעה.

<אודי שני: אני מבין שיש גם הסכמה עם ההתאחדות.

חיים כץ: אודי, תן לו להמשיך.

חיים כץ: סליחה.

<ברוך מצליח: ניתחנו את המשמעות של ירידה מתקציב של מיליארד שקל ל-700.

<ברוך מצליח: מה זה עושה לתעשיות?

<ברוך מצליח: עוד פעם, בהנחה שאנחנו לא מווסתים אחרת, כי אפשר לקחת 140 ערכות "המרכבה" ו-10 ערכות "נמר", ולחלק אותן אחרת בין התעשיות ולתת עוד עדיפות לפריפריה.

<ברוך מצליח: אבל בהנחה שאנחנו לוקחים את אותן ערכות שזכו באותם מפעלים ונגיד שהם ימשיכו לזכות באותם מכרזים.

<ברוך מצליח: זו הנחה מסוימת כי אתה לא יודע אף פעם – בכל מכרז יכולות לזכות תעשיות אחרות.

<ברוך מצליח: בהנחה שאותן תעשיות ייצרו את אותן ערכות, לקחנו אזורים מסוימים במדינת ישראל – למשל בשקף הזה אנחנו רואים את אזור קריית שמונה ורמת הגולן.

<ברוך מצליח: רואים פה את התעשיות שנמצאות באזור הזה – "סימת קריית שמונה" מפעל של 90 עובדים, עוסק בעיבוד שבבי.

<ברוך מצליח: "בנטל תעשיות" עוסק בייצור מנועים חשמליים לטנק "המרכבה".

<ברוך מצליח: "אבימור" עושה חיתוכי לייזר.

<ברוך מצליח: "בלובשטיין" עושה לנו עוד כל מיני ערכות בתחום המתכת.

<ברוך מצליח: הם גם מפעילים כמובן קבלני משנה באזורים שלהם, אבל לא כתבתי כאן את כולם.

<ברוך מצליח: בתר"ש "תפן", בשנים 2011-2008 הממוצע באותו אזור שאותן תעשיות קיבלו, הזמנות ישירות מפרויקט "המרכבה", לא - - - כמו שאמרתי, גם כשמזמינים למשל בתע"ש ערכת מיגון, אז כמובן שתע"ש גם מזמין בתעשיות האלו.

<ברוך מצליח: אני לא לקחתי את זה בחשבון, אלא לקחתי רק את ההזמנות הישירות ממשרד הביטחון שיוצאות מהפרויקט.

<ברוך מצליח: אנחנו יכולים לראות בין השנים 2011-2008 בתר"ש "תפן", הממוצע היה 31 מיליון שקל - - -

חיים כץ: למה הוא אומר שהוא לא קיבל חצי שנה שום הזמנה?

<ברוך מצליח: רגע, אתה רואה בשקף.

<ברוך מצליח: אני מסביר הכול.

<ברוך מצליח: בתר"ש "תעוזה", בהנחה שיהיו 700, זה יחתך בחצי.

<ברוך מצליח: תהיה לזה השפעה כדי לתת לתעשיות האלה עבודות, נצטרך לתת להם דברים נוספים.

<ברוך מצליח: מה שקורה ב-2013 הוא בעיה הרבה יותר קשה - - -

חיים כץ: מה זה דברים נוספים?

<ברוך מצליח: להוציא מהמרכז למשל ולתת – לעשות עוד - - -

חיים כץ: יש להם יכולות?

<ברוך מצליח: יש יכולות, בוודאי.

חיים כץ: ולמה אתם נותנים גם פה וגם פה?

<ברוך מצליח: אנחנו עושים מכרזים.

<ברוך מצליח: לאזורי עדיפות לאומית יש יתרון במכרזים ב-15%.

<ברוך מצליח: זה דבר ייחודי של מערכת הביטחון.

<ברוך מצליח: זאת אומרת, אם מפעל "סימת" בקריית שמונה נותן בהצעה שלו עד 15% יותר מאשר מפעל במרכז, הוא יזכה, למרות שהוא יותר יקר.

<ברוך מצליח: זה כרגע המצב.

חיים כץ: עד 15%?

<ברוך מצליח: עד 15%.

<ברוך מצליח: זה משהו - - -

חיים כץ: אבל אתם לא תעבירו אם מפעל אחד זכה, ואפילו אם הוא נמצא במרכז תל-אביב.

חיים כץ: הוא זכה במכרז וסיפקת לו עבודה, אתה לא תעצור לו את העבודה ותעביר את זה למישהו אחר.

<ברוך מצליח: לא אעצור, אבל במכרזים חדשים יהיה אפשר אולי - - -

חיים כץ: ומתי יהיו מכרזים חדשים?

חיים כץ: לא יהיו מכרזים חדשים.

<ברוך מצליח: אם יהיו 700 מיליון, יהיו מכרזים חדשים.

<ברוך מצליח: בוודאי שיהיו כי יש תקציב, אז אנחנו נעשה מכרזים.

<ברוך מצליח: כמות הטנקים שנייצר היא - - -

חיים כץ: אבל המכרזים שעשיתם עם החברות האלה, לכמה שנים זה?

<ברוך מצליח: לא להרבה שנים.

<ברוך מצליח: אנחנו עושים מכרזים לשנתיים בדרך כלל.

חיים כץ: כל שנתיים אתם עושים - - -

<ברוך מצליח: כן.

חיים כץ: ומחליפים ספקים?

<ברוך מצליח: מחליפים ספקים, כן.

<ברוך מצליח: שנתיים-שלוש - - -

חיים כץ: מה אחוז תחלופת הספקים שלכם?

<ברוך מצליח: אותו יצרן שזכה, בדרך כלל יש לו יתרון כי הוא ייתן גם במכרז החדש - - -

חיים כץ: אין לו עקומת לימוד, והוא כבר בתוך המגרש.

חיים כץ: הוא יעשה את העבודה - - -

<ברוך מצליח: בעניין הזה אנחנו עושים מכרזים כל הזמן, וכך אנחנו מורידים את מחיר הטנק.

<ברוך מצליח: בגלל זה מחיר הטנק שלנו הוא ב-50% נמוך יותר מכל טנק אחר, בזכות המכרזים האלה שאנחנו עושים.

<אודי שני: תן דוגמה – "אורדן" - - -

<ברוך מצליח: יכול להיות שאנחנו משלמים איזה מחיר של תהליך לימוד, אבל אנחנו עושים את המכרזים האלה כדי כל הזמן להוריד את המחירים.

<ברוך מצליח: מה קורה ב-2013?

<ברוך מצליח: שאלת לגבי 2013 - - -

שמעון סולומון: סליחה, אפשר להניח שרוב החברות שזכו הן זוכות - - -

חיים כץ: כן, כן, כן.

<ברוך מצליח: בחלק גדול מהמקרים התשובה היא כן, אבל לא תמיד.

ראובן ריבלין: יש להן יתרון בהצעת המחיר.

<ברוך מצליח: נכון, יש להן יתרון כי יש להן ניסיון.

רינה פרנקל: - - - עדיין יש יתרון.

<ברוך מצליח: נכון.

<ברוך מצליח: אבל עוד פעם, כל חברה יכולה להציע במכרז מחיר נמוך יותר, ויכולה לזכות, ואנחנו עושים את זה.

חיים כץ: תגיד לי, אתה בעל הבית של טנק "המרכבה".

חיים כץ: האנשים האלה שבאו לפה וצעקו שומו שמיים, הם יכולים לישון בשקט?

חיים כץ: אתה יכול להסתכל להם בעיניים ולהגיד להם תהיו רגועים, תהיה לכם עבודה?

יעקב מרגי: לפי הגרף הזה, לא.

<ברוך מצליח: אני לא יכול לענות דבר כזה.

יעקב מרגי: לפי הגרף, ב-2013 - - -

<ברוך מצליח: ב-2013, בגלל מגבלות החשבת הכללית באוצר להוציא הזמנות מעל מיליון שקל, לא יכולנו אפילו את התקציב שיש לנו לממש.

חיים כץ: אתה יודע מה אמרה אימא שלי, עליה השלום?

חיים כץ: שיש שני סוגי אנשים – יש מסבירים ויש מצליחים.

חיים כץ: ברגע שיש בגלל, יש לנו כבר הסבר.

חיים כץ: זאת אומרת, נכשלנו.

חיים כץ: העניין פה איפה הצלחנו.

חיים כץ: השאלה שאני שואל, ובשבילו זימנו את הדיון הזה, אנחנו רוצים לדעת תמונת מצב אמתית.

<ברוך מצליח: זה.

<ברוך מצליח: את רואה פה בדיוק את התמונה.

<ברוך מצליח: אין פה משהו שלא מוצג.

חיים כץ: הם יוכלו - - -

<קריאה: אין הזמנות.

<קריאה: אין הזמנות.

<רן טוטנאור: אין הזמנות בשטח.

חיים כץ: אני מבין שאין הזמנות.

חיים כץ: אבל אני שמעתי את מנכ"ל משרד הביטחון שאמר אין לכם מה לדאוג.

חיים כץ: אין הזמנות זה בסדר, אבל גם אין לכם מה לדאוג.

יעקב מרגי: בגלל שאין תקציב.

יעקב מרגי: החשב הכללי מערים קשיים.

<אודי שני: אתם לא מבינים שהשיטה פה "דופקת אותם"?

<ברוך מצליח: אני אומר עוד פעם, בהנחה שתוך חודשיים אנחנו נהיה אחרי התקציב, ובהנחה שהוא יהיה 700 מיליון, אנחנו יכולים לראות מה צפוי לנו.

<ברוך מצליח: צפוי לנו למשל באזור קריית שמונה, 14 מיליון שקל בחמש השנים הקרובות.

<ברוך מצליח: זה מה שצפוי.

<ברוך מצליח: עזבו את - - -

חיים כץ: 14 מיליון שקל בשנה?

<ברוך מצליח: לאותן תעשיות - - -

חיים כץ: לשנה, לאותן תעשיות.

<ברוך מצליח: כן.

חיים כץ: וכמה יש להן היום?

יעקב מרגי: ירידה של 55%.

שולי מועלם-רפאלי: יש להם היום 30.

<ברוך מצליח: 31.

חיים כץ: זאת אומרת, 50% מהם, שהם בפריפריה, אומרים להתראות.

חיים כץ: או שאלו אנשים שיפרשו לפנסיות מוקדמות ולא יקלטו במקומם, זו סטגנציה.

רינה פרנקל: זה מפעל פרטי, נותנים פנסיה - - -

<ברוך מצליח: נלך לאזור נוסף.

<ברוך מצליח: לקחנו את אזור מעלות-תפן-כרמיאל.

<ברוך מצליח: זה אזור שיש בו תעשיות מדע, מעלות - - -

יעקב ליצמן: כמה קיבלת השנה עד עכשיו?

יעקב מרגי: לא נתנו לו הוא אומר.

<ברוך מצליח: השנה התקציב הוא 700 מיליון.

יעקב ליצמן: 700 מיליון התקציב.

חיים כץ: ו-350.

<ברוך מצליח: לא.

יעקב ליצמן: קיבלת 1/12.

חיים כץ: 350.

יעקב מרגי: לא 1/12, את הפיתוח הוא לא נותן לו.

<ברוך מצליח: לא, לא יכולנו להוציא הזמנות.

<ברוך מצליח: זה לא קשור ל-1/12.

ראובן ריבלין: כל עוד אין תקציב הוא לא יכול.

יעקב ליצמן: כמה קיבלת?

<ברוך מצליח: 700 מיליון, אני מסביר.

<ברוך מצליח: 700 מיליון.

יעקב ליצמן: 700 זה התקציב.

יעקב ליצמן: כמה קיבלת?

שולי מועלם-רפאלי: כמה אתה יכול לממש?

יעקב ליצמן: כמה אישרו לך - - -

<ברוך מצליח: 30 מיליון.

יעקב מרגי: 30 מיליון הוא מימש.

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: אנחנו כרגע ביוני.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, חצי שנה, עוד שבוע ימים אנחנו בשנה.

יעקב ליצמן: 30 מיליון שקל - -

חיים כץ: במקום 350.

חיים כץ: 10%.

יעקב ליצמן: - - רגע.

יעקב ליצמן: האם אתה חולם או בונה על זה שאתה הולך לקבל חזרה את הכסף הזה כשמאשרים את התקציב?

<ברוך מצליח: אני אומר אין בעיה.

<ברוך מצליח: 700 מיליון – הבעיה היא - - -

יעקב ליצמן: לא, אתה תענה לפי הראש שלי כי אני לא אבין אחרת.

יעקב ליצמן: אני פשוט לא מבין.

<ברוך מצליח: אין חזרה, הם קיימים.

<ברוך מצליח: 700 מיליון קיימים.

<ברוך מצליח: אני לא צריך לקבל חזרה.

יעקב ליצמן: שאלתי אותך האם ברגע שיאשרו לך את תקציב 2013 אתה תקבל חזרה את כל - - -

חיים כץ: הוא אומר שיהיה לו את כל ה-700.

<ברוך מצליח: כן.

יעקב מרגי: אתה תממש הזמנה של חצי שנה?

<ברוך מצליח: כן.

חיים כץ: הוא יודע, אבל הוא עובד - - -

שולי מועלם-רפאלי: השאלה אם אתה יכול בחצי השנה הזאת - - -

<ברוך מצליח: בחודש אחד.

יעקב ליצמן: הוא בונה בטעות, הוא לא יקבל.

יעקב ליצמן: הוא לא יקבל.

<ברוך מצליח: בחודש אחד.

יעקב ליצמן: אתה לא תקבל 700 מיליון שקל, תשכח מזה.

<ברוך מצליח: אם אני לא אקבל, זה משהו אחר.

<אודי שני: בוא נסכם ככה, אם משרד הביטחון יקבל - -

יעקב ליצמן: הוא לא יקבל.

<אודי שני: - - את התקציב שסיכמו לו ל-2013, הוא יקבל את ה-700.

יעקב ליצמן: התשובה, למען הפרוטוקול, כדי שלא יגידו שלא אמרתי, הוא לא יקבל.

יעקב ליצמן: הוא לא יקבל חזרה - - -

חיים כץ: חבר הכנסת ליצמן – תרשמי בפרוטוקול – אמר שלמרות שמנכ"ל משרד הביטחון - - -

יעקב מרגי: הוא צודק.

יעקב מרגי: אחרי בדיקה, יבוא משרד האוצר, אין לו מזומנים, ימשכו את זה - - -

חיים כץ: ברור לנו.

יעקב ליצמן: כל מי שמאשרים לו 1/12 – סתם למען הסדר, גם כשמאשרים תקציב, רוצים לקבל חזרה את ההפרשים, לא מקבלים.

יעקב ליצמן: הם לוקחים את זה.

יעקב ליצמן: אני יודע את זה מתוך ידיעה.

<קריאה: אי-אפשר לייצר בחצי שנה מה שאפשר לייצר בשנה.

<קריאה: לא משנה אם יהיה תקציב או לא.

חיים כץ: אתה סיימת?

<ברוך מצליח: לא, עוד שני שקפים.

<ברוך מצליח: לקחנו שלושה אזורים.

<ברוך מצליח: יכול להיות שקשה לך לראות, שמתי לך עותק.

חיים כץ: לא, לא קשה לי לראות.

חיים כץ: אולי אני נראה לך זקן מדי, אבל אני רואה טוב.

<ברוך מצליח: אתה יכול לראות את זה קרוב אליך.

<ברוך מצליח: באזור מעלות תפן-כרמיאל, זה אזור שיש שם כמות גדולה מאוד של תעשיות.

<ברוך מצליח: אנחנו רואים את חלקן.

<ברוך מצליח: למשל "אימקו תעשיות" מייצרת - - - חשמל.

<ברוך מצליח: "עגם מעלות" מייצר חלקי מתכת.

<ברוך מצליח: "אלביט" כרמיאל מייצר הרבה מאוד תיבות אלקטרוניקה ומערכות בקרת אש לטנק "המרכבה".

<ברוך מצליח: "חי-טק" – מערכות ועיבוד שבבי.

<ברוך מצליח: "יוני-סקופ" פריסקופים לטנק "המרכבה".

<ברוך מצליח: "תפן יציקות" מייצר הרבה מאוד יציקות מדויקות.

<ברוך מצליח: - - - כרמיאל מערכות תרמיות.

<ברוך מצליח: וכמובן, תעשיות נוספות.

<ברוך מצליח: אנחנו יכולים לראות כאן שבתר"ש "תפן" הממוצע היה 143 מיליון שקל בשנה, ובתר"ש "תעוזה", בהנחת ה-700 יהיו 84, כלומר, ירידה של 41%.

<ברוך מצליח: אבל עד היום - - -

<קריאה: עד היום כלום.

חיים כץ: אדוני, תירגע.

חיים כץ: זה אותו דבר?

<ברוך מצליח: אותו דבר, רק - - -

חיים כץ: נכון להיום, במקום 41 - - -

יעקב מרגי: אין לו 2.60.

חיים כץ: לא, יש שם 84, אז הוא קיבל שמונה מיליון.

<ברוך מצליח: שלושה.

חיים כץ: שלושה?

<ברוך מצליח: 1.38.

שולי מועלם-רפאלי: כתוב 2.68.

חיים כץ: עכשיו אני מבין מה הוא אמר.

<ברוך מצליח: נכון.

<ברוך מצליח: כרגע התעשיות - - -

יעקב מרגי: המפעלים שילמו את הארנונה.

<אודי שני: אנחנו משלמים את הארנונה בכל דרך.

<ברוך מצליח: האזור השלישי שלקחנו, לקחנו את אזור עוטף עזה - - -

חיים כץ: זה לא משנה, הבנו.

חיים כץ: לא מעניין האזור הזה והאזור הזה.

חיים כץ: מה שאתה אומר, אנחנו צריכים לחכות אחרי התקציב.

חיים כץ: בסביבת אוגוסט נדע בדיוק אם אנחנו הולכים לפרויקט או לא הולכים לפרויקט.

חיים כץ: אנחנו רוצים, זה בסדר, אבל אם יש לנו את היכולות לבצע או אין לנו את היכולות לבצע – לכל זה אנחנו צריכים לחכות לאוגוסט.

חיים כץ: זה מה שאתה אומר.

חיים כץ: אנחנו כבולים במערכת שלכם, שלנו, לצורך העניין.

חיים כץ: אתם האשמים שלא העברתם תקציב, פיזרתם את הממשלה.

<ברוך מצליח: ברשותך, עוד שני משפטים אחרונים, כי זה לא סתם שרק הצגנו, והתעקשתי להראות שלושה אזורים בצפון ובדרום - - -

חיים כץ: מה שאתה הראית, לא בשנה הזו, ב-2013 – לא הייתה פעילות בכלל, נקודה.

<ברוך מצליח: נכון.

<ברוך מצליח: זה נכון.

<ברוך מצליח: אני רציתי - - -

ראובן ריבלין: 1/12 – הם לא היו רשאים להתחייב.

ראובן ריבלין: הם לא רשאים להתחייב.

יעקב ליצמן: הוא לא מקבל חזרה את הכסף, רבותי.

חיים כץ: טוב, אחר כך אני אדבר אתך על זה.

ראובן ריבלין: הוא יקבל - - -

יעקב מרגי: רובי, זו לא גזירת שמיים.

ראובן ריבלין: - - על מה שהוא הוציא.

חיים כץ: רובי, הוא עושה לך את זה בכוונה.

יעקב מרגי: זו לא גזירת שמיים.

יעקב מרגי: החשב הכללי יכול היה - - -

<ברוך מצליח: ברשות

<ברוך מצליח: כם, אני רוצה עוד שני משפטים.

יעקב ליצמן: מה זה בכוונה?

יעקב ליצמן: אני אומר את האמת.

חיים כץ: אני אדבר אתך אחר כך.

<ברוך מצליח: אני חושב שמה שהצגתי כאן רק ממחיש את התרומה של פרויקט "המרכבה" – כמו גם פרויקטים אחרים, אבל בדגש על פרויקט "המרכבה" – לתעסוקה ולפריפריה.

חיים כץ: את התרומה שהייתה אמורה להיות בפריפריה.

חיים כץ: שהייתה לכאורה.

<ברוך מצליח: נכון.

חיים כץ: לא בוצעה בשנת 2013 תרומה של טנק "המרכבה" לפריפריה בגלל שלא הוזרם כסף.

<ברוך מצליח: נכון.

חיים כץ: אז אנחנו רוצים, אבל לא יוצא לנו.

חיים כץ: גם אני רוצה לזכות ב"פיס".

חיים כץ: אבל אני אף פעם לא קונה כרטיס.

<ברוך מצליח: אדוני, רק שני משפטים לסיים.

חיים כץ: לא, מספיק.

חיים כץ: אני רוצה לתת לעוד כמה אנשים.

חיים כץ: דבר אתה שם.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם ותפקיד.

<אפרים מלכה: שלום לחברי הוועדה, שלום לציבור.

<אפרים מלכה: אני אפרים מלכה מקריית שמונה, עובד ב"סימת" קריית שמונה 17 שנה.

<אפרים מלכה: אתמול ישבתי בלילה אחרי תפילת ערבית, לבד, כשהילדים הלכו לישון.

<אפרים מלכה: רשמתי כמה דברים, ברשותך, אם אפשר.

<אפרים מלכה: היינו 70 עובדים.

<אפרים מלכה: לאחרונה פוטרו שבעה.

<אפרים מלכה: אני מדבר אתך על עובדים של 5,000-4,000 שקל, עם שעות נוספות.

חיים כץ: אני לא מקבל את מה שאתה אומר.

חיים כץ: שכר המינימום הוא 4,300.

חיים כץ: זאת אומרת 4,000 שקל עם שעות נוספות – בעל המפעל עובר על החוק.

<אפרים מלכה: כבוד היושב-ראש, אנחנו לא עובדים 186.

<אפרים מלכה: אין עבודה.

<אפרים מלכה: אנחנו עובדים - - -

חיים כץ: אז אתה עובד בחלקיות משרה.

חיים כץ: אז לא שעות נוספות.

חיים כץ: אם אתה לא גומר משמרת, אז אתה לא עושה שעות נוספות.

<אפרים מלכה: כבוד היושב-ראש, אפילו חודש רגיל אין, כתוצאה מחוסר הזמנות.

חיים כץ: אז תקשיב, אתה לא עובד שעות נוספות.

חיים כץ: אתה משלים את המשמרת שלך במסגרת שעות אחרות, אבל אתה לא מגיע למצב שאתה גומר 186 ועובר לשעות נוספות.

חיים כץ: אחרת בעל הבית שלך עבריין, ואתה אומר שהוא לא כזה.

<אפרים מלכה: חלילה, הוא לא עבריין.

<אפרים מלכה: הוא בעל בית אמין, וכולם מכירים.

<אפרים מלכה: המצב אצלנו בייצור חלש.

<אפרים מלכה: אין עבודה.

<אפרים מלכה: אנחנו פשוט מנקים את הרצפה ואת המכונות.

<אפרים מלכה: כל מה שעשינו עכשיו – יצאנו לחופשות.

<אפרים מלכה: אני חזרתי מעשרה ימי חופשה, ואני צריך לצאת לעוד חופשה.

<אפרים מלכה: כל הצעדים האלו ננקטו כדי למשוך, אולי נקבל - - -

חיים כץ: חופשה על חשבון מי?

<אפרים מלכה: חלק על חשבוננו, למי שיש חופשה.

חיים כץ: למי שאין חופשה?

<אפרים מלכה: הוא יצטרך לספוג את זה.

<אפרים מלכה: בעל הבית מוכן לתת כמה.

<אפרים מלכה: כמה?

<אפרים מלכה: אני כבר לא - - -

חיים כץ: כמה בעל הבית מוכן לתת?

<אפרים מלכה: לפי החוק.

חיים כץ: לפי החוק הוא לא נותן כלום, הוא נותן רק את החופשה שמגיעה.

חיים כץ: הוא לא מתחשב שאין עבודה ואומר לך הביתה, אני שומר אותך, אני אתן לך עוד יומיים על חשבוני.

<אפרים מלכה: לא, הוא נותן.

חיים כץ: הוא לא עושה את זה.

<אפרים מלכה: הוא נותן מינוס 30-20 שעות.

חיים כץ: מינוס.

חיים כץ: אבל הוא מתחשבן אתך אם אתה הולך הביתה.

<אפרים מלכה: ברור.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: הוא לא נותן.

חיים כץ: הוא נותן לך מפרעה.

<אפרים מלכה: כבוד היושב-ראש, מתחילת השנה קיבלנו כ-2% – הנה, רואים את זה בשקף – מסך ההזמנות.

<אפרים מלכה: אנחנו, המפעל והבעלים, מנסים להיכנס קצת לתעשייה האזרחית.

<אפרים מלכה: לאט-לאט אנחנו מצליחים.

<אפרים מלכה: כי אנחנו מבינים שמשרד הביטחון מקצץ.

חיים כץ: משרד הביטחון לא מקצץ, הכנסת מקצצת.

חיים כץ: משרד האוצר מקצץ.

<אפרים מלכה: אוקיי, בסדר.

<אפרים מלכה: אני יודע שהבעלים אוטוטו מדברים על פיטורים של עוד כמה עובדים – 10, אולי 20.

<אפרים מלכה: רואים את זה.

<אפרים מלכה: סבב החופשות ממשיך, פשוט לא נגמר.

חיים כץ: נשאלת השאלה במשרד הביטחון אם הם רוצים את טנק "המרכבה" בכלל.

חיים כץ: יכול להיות ששדה הקרב העתידי השתנה, והם אומרים עזוב אותי מהטנקים, אני לא צריך X טנקים.

חיים כץ: אני צריך 83-X, בלי להיכנס למספרים.

חיים כץ: אני בתמורה רוצה יותר "כיפת ברזל" שתיתן לי הגנה כזו.

חיים כץ: והעלויות הן כך וכך.

חיים כץ: זאת אחת השאלות שהם צריכים להגיד.

חיים כץ: עם כל הכבוד, משרד הביטחון צריך להגן על תושבי מדינת ישראל, ולא להיות משרד התעסוקה.

חיים כץ: כדי להגן על מדינת ישראל צריך לייצר כך וכך, ולעשות דברים אחרים.

חיים כץ: אבל אני לא שומע את זה.

חיים כץ: אני שומע מהם – הוא אומר אני הולך לתת תעסוקה לפריפריה, ואחר כך הוא אומר בכאילו.

חיים כץ: בשלושה מיליון הוא נותן, במקום 30, במקום 40.

ראובן ריבלין: צריך לדאוג שזה יהיה בשלבים.

חיים כץ: כן, תמשיך.

<אפרים מלכה: נכון להיום, המצב הוא מאוד קשה.

<אפרים מלכה: פשוט לא נעים.

<אפרים מלכה: אתה מגיע לעבודה, אין לך חשק לעבוד, כי למעשה, אין לך עבודה במכונות.

<אפרים מלכה: המכונות סגורות.

<אפרים מלכה: מ-80-70 עובדים, ירדנו דרסטית.

<אפרים מלכה: שלא לדבר על החופשות.

<אפרים מלכה: העובדים שפוטרו, אתה רואה אותם בעיר, ממש עצוב.

<אפרים מלכה: כואב הלב לראות אותם.

<אפרים מלכה: כבוד חבר הכנסת ריבלין היה אצלנו לפני שלוש-ארבע שנים.

<אפרים מלכה: הוא ראה את התעסוקה.

<אפרים מלכה: יש לו את התמונות.

<אפרים מלכה: נכון להיום המצב – לא נעים לי להגיד – מאוד מאוד קשה.

ראובן ריבלין: הייתי לפני שבועיים עוד פעם.

חיים כץ: אני רוצה לשמוע את אמיר חייק, מנכ"ל התאחדות התעשיינים.

<אמיר חייק: אני יושב-ראש הוועדה.

<אמיר חייק: תודה רבה.

<אמיר חייק: אדוני סגן שר הביטחון, מנכ"ל משרד הביטחון.

<אמיר חייק: אנחנו מדברים על עניין של ודאות.

<אמיר חייק: מפעלים הם לא רוכסן – פותחים וסוגרים מתי שרוצים, מביאים את העובדים, שולחים את העובדים.

<אמיר חייק: אי-אפשר לעבוד בצורה הזאת.

<אמיר חייק: לתעשייה הזו אין ודאות.

<אמיר חייק: גם כשמדברים על תר"ש של 700 מיליון שקלים, לא מדברים עליו בצורה רב-שנתית.

<אמיר חייק: לא יכול להיות – בכל פעם שמגיעה עונת התקציב, אנחנו מתכנסים, והחבר'ה האלה מתחילים לדאוג מה יהיה עם ההזמנות.

<אמיר חייק: ואז הולכים למשרד הביטחון, ואודי, מנכ"ל משרד הביטחון, בטובו, עוזר.

<אמיר חייק: התהליך הזה הוא תהליך לא נכון, הוא לא בריא.

<אמיר חייק: אני בהחלט מסכים, אדוני היושב-ראש, עם ההצהרה שלך על כך שמשרד הביטחון צריך להחליט אם הוא רוצה את "המרכבה" או לא רוצה את "המרכבה".

<אמיר חייק: אבל יש עוד שתי נקודות שחייבים לשים לב אליהן.

<אמיר חייק: האחת, יש לדאוג לתחזוקה של "המרכבה".

<אמיר חייק: חלקי חילוף – מי ייצר?

<אמיר חייק: השנייה - - -

חיים כץ: זה לא באותה ליגה.

<אמיר חייק: אני גם שמעתי את מנכ"ל משרד הביטחון ואת סגן שר הביטחון, בפורומים כאלו או אחרים, מדברים על הדור הבא.

<אמיר חייק: ואת הדור הבא גם צריכים לייצר פה בארץ.

<אמיר חייק: לא יהיו מפעלים.

<אמיר חייק: לא יהיו מפעלים.

חיים כץ: לא ייצרו את הדור הבא, יקנו את זה בחו"ל.

<אמיר חייק: אדוני יושב-ראש הוועדה - - -

חיים כץ: תשמע מה אני אומר לך, יקנו את זה בחו"ל.

<אמיר חייק: אדוני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אתה תהפוך להיות יושב-ראש ועדת רווחה, כי בריאות לא תהיה פה, ועבודה לא תהיה פה.

<אמיר חייק: רואים את זה במהלך - - -

חיים כץ: גם אני לא אהיה פה.

חיים כץ: מה אתה חושב, שאני אהיה פה לנצח?

<אמיר חייק: האדם שישב על כיסאך.

<אמיר חייק: אנחנו רואים את בהבנה – אנחנו רואים את זה, לצערי, כחוט השני, דבר שעובר בכל התעשייה.

<אמיר חייק: אנשים חושבים שתעשייה היא דבר שאפשר לייבא משהו אחר במקומו.

<אמיר חייק: ולא מבינים שזה גלגל השיניים שמניע פה את כל המשק הזה.

<אמיר חייק: ואנחנו רואים את זה במקרה של המפעלים שמתדפקים על דלתו של משרד הביטחון.

<אמיר חייק: ובאמת, אני יכול לציין את שיתוף הפעולה המלא גם של סגן השר, גם של המנכ"ל, בצורה יוצאת מן הכלל.

<אמיר חייק: אבל גם ידיהם קשורות.

<אמיר חייק: הבעיה היא בעיית התייחסות לתעשייה בכלל.

<אמיר חייק: אני עולה לשלב אחד למעלה, ואני אומר – בלי ודאות, לא מהפה ולחוץ, בלי פעולות שיוכיחו שמישהו פה רוצה תעשייה במדינה הזו, וישמור לה על כושר התחרות, וייתן לה אפשרות לעבוד – בסופו של דבר, את המובטל לא מעניין כמה עולה קוטג', עם כל הרצון של מחאה החברתית.

<אמיר חייק: אמר חבר הכנסת ליצמן שרוצים לגייס חרדים – אז אנחנו רוצים לגייס חרדים לשוק העבודה, אבל שוק העבודה הולך ומצטמצם.

<אמיר חייק: אנחנו נשמח לקלוט חרדים.

<אמיר חייק: מוביל את זה גם השר בנט.

חיים כץ: מה הוא מוביל.

<אמיר חייק: השר בנט מוביל היום מהלך, ביחס עם שר האוצר להכשרה מקצועית של חרדים, לקליטה שלהם בשוק העבודה.

שולי מועלם-רפאלי: חרדים וערבים.

<אמיר חייק: חרדים וערבים, אכן.

<אמיר חייק: ואנחנו נשמח לקלוט אותם.

<אמיר חייק: אבל רבותי, שוק העבודה בתעשייה הולך ומצטמצם.

<אמיר חייק: אנחנו במאבק יומיומי לשמור על מקומות העבודה הנוכחיים שלנו.

<אמיר חייק: אני חוזר שוב, זו תהיה ועדת הרווחה.

<אמיר חייק: לא תהיה פה עבודה, ובטח לא בריאות כתוצאה מזה.

<אמיר חייק: תודה רבה.

חיים כץ: בריאות – תהיה לנו הרבה עבודה.

חיים כץ: הרבה חולים יהיו פה לפי מה שאתה אומר.

חיים כץ: כן, אדוני.

חיים כץ: לפרוטוקול, שם.

<עמרם שחר: שמי עמרם שחר.

<עמרם שחר: אני ממלא מקום ראש העיר, קריית שמונה.

<עמרם שחר: א', אני חייב להגיד תודה לחבר הכנסת חיים כץ.

<עמרם שחר: לאחר שפגשנו אותו, תוך מספר ימים הוא ארגן את הוועדה הזאת.

<עמרם שחר: דבר שני, רבותי, כל מה שאנחנו שומעים, צריך להגיד גם דברים טובים בנושא הזה של משרד הביטחון.

<עמרם שחר: אחר כך יש לי בעיות, ואני אסביר אותן.

<עמרם שחר: בנושא הזה של משרד הביטחון, יש לנו אוזן קשבת.

<עמרם שחר: אני אומר את זה כי גם ראיתם את זה כשהיו הזמנות.

<עמרם שחר: לצערי הרב, היום אין הזמנות.

<עמרם שחר: קריית שמונה בנויה – אני אומר, ובאחריות – על התעשייה הביטחונית.

<עמרם שחר: הבחור שדיבר מ"סימת" – הלוואי אם כל בעלי הבית, בעלי מפעלים בארץ היו כמו בעל הבית הזה.

<עמרם שחר: הוא נלחם כדי לא לפטר.

<עמרם שחר: לפני שבוע הייתה לי שיחה אתו, והוא אומר גם אם המצב הזה ימשך, הוא יכול למשוך עוד קצת.

<עמרם שחר: הבן-אדם הזה בא והקים שני מפעלים בקריית שמונה.

<עמרם שחר: אלו מפעלים פרטיים.

<עמרם שחר: רבותי, שימו לב, המפעלים הם פרטיים, למעט מפעל של תע"ש.

<עמרם שחר: אם בקריית שמונה אין תעסוקה, העיר קורסת, אני אומר.

<עמרם שחר: ברגע שאין הזמנות, גם החברות הגדולות לא נותנות עבודה לפריפריה.

<עמרם שחר: אז אנחנו "אוכלים אותה" משני הצדדים.

<עמרם שחר: זה ההזמנות הישירות של משרד הביטחון, וההזמנות של המפעלים הגדולים, שנותנים עבודה.

<עמרם שחר: ולכן אני אומר צריך להתעורר בנושא הזה.

<עמרם שחר: אני הולך טיפה לפוליטיקה.

<עמרם שחר: רבותי, אנחנו פה כבר שנים מנהלים כביכול משא ומתן בין שתי מדינות.

<עמרם שחר: אנחנו לא שתי מדינות.

<עמרם שחר: אנחנו שלוש מדינות.

<עמרם שחר: אחת זו תל-אביב.

<עמרם שחר: שניים זו הפלסטינים.

<עמרם שחר: ולצערי הרב, זו הפריפריה.

<עמרם שחר: חזקו את הפריפריה.

<עמרם שחר: אם תחזקו את הפריפריה, המפעלים שנמצאים במרכז – אנשים שגרים במרכז יבואו לפריפריה.

<עמרם שחר: אני מצטער, אומרים גליל ונגב.

<עמרם שחר: מה בנו בקריית שמונה במשך עשרות שנים?

<עמרם שחר: אני שם 30 שנה.

<עמרם שחר: ואתה יודע את זה, חבר הכנסת – היינו אצל חבר הכנסת רובי ריבלין – פעמיים בשבוע אני בא מקריית שמונה, היום ב-05:20.

<עמרם שחר: רבותי, וכל זה בהתנדבות, ללא אגורה אחת, כדי להציל את העיר, כי אני יליד קריית שמונה משנת 55'.

<עמרם שחר: ואחר כך הלכתי לישיבה, ובעוונותי הרבים, הלכתי לצה"ל ל-21 שנים בחיל האוויר.

<עמרם שחר: באתי, ואני יושב היום בקריית שמונה.

<עמרם שחר: הגיע הזמן לעזור לפריפריה.

<עמרם שחר: כשאני אומר קריית שמונה – זה צפון ודרום.

<עמרם שחר: כי משרד הביטחון עושה את כל המאמצים, ואנחנו רואים את זה ב-2012.

<עמרם שחר: ב-2013 אין שקל אחד.

<עמרם שחר: והבחור שאמר 4,000, זה 5,000 כפול 2 זה 10,000.

<עמרם שחר: איזה בית אני אקנה?

<עמרם שחר: אני לא רוצה בית, אני רוצה תעסוקה.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: זה היה משפט מצוין לסיום.

חיים כץ: כן.

<פרץ מצרפי: שלום, מצרפי פרץ, יושב-ראש ועד העובדים "עשות" אשקלון.

<פרץ מצרפי: בניגוד אליו, אני עובד בחברה הזאת 40 שנה, ב"עשות" אשקלון.

<פרץ מצרפי: ידעתי עליות ומורדות בחברה הזאת, ועכשיו אני הכי מודאג, מכיוון ש-70% מהחברה שלי מתעסקת בנושא "המרכבה" ו"הנמר".

<פרץ מצרפי: ביטול של הפרויקט הזה יגרום ל-70% מהעובדים ללכת הביתה.

חיים כץ: מה אחוז התעסוקה שיש אצלך עכשיו?

<פרץ מצרפי: אנחנו עכשיו ב-85%-80% תעסוקה.

חיים כץ: איך זה משפיע על המניה בבורסה?

<פרץ מצרפי: הבורסה לא מעניינת אותי.

חיים כץ: לא, אני רוצה ללמוד מפה על המפעל.

<פרץ מצרפי: יש לי מניה 30 שנה - - -

חיים כץ: לא המניה שלך.

חיים כץ: לא שלך.

חיים כץ: שלך לא מעניין.

חיים כץ: בשוק.

חיים כץ: איך השוק מתייחס לזה כשהוא יודע שלא נכנסת עבודה מטנק "המרכבה", ויכול להיות שלא תיכנס עבודה, והמפעל – איך השוק מתייחס לזה?

<פרץ מצרפי: השוק מאוד מודאג, אבל יש לנו הנהלה שדואגת גם – קצת, בשוק האזרחי.

חיים כץ: מצרפי, מה קרה עם המניה של "עשות"?

<פרץ מצרפי: היא יורדת.

חיים כץ: כמה היא הייתה לפני חצי שנה?

חיים כץ: על כמה היא עומדת היום?

<פרץ מצרפי: ואללה, אני לא מתעסק.

<פרץ מצרפי: מאז שנפלתי ב-83', אני לא מתעסק בבורסה יותר.

<פרץ מצרפי: לא מעניין אותי.

<פרץ מצרפי: מעניין אותי עבודה, תעסוקה, שיש לנו פרנסה.

<פרץ מצרפי: בורסה – מי שברוקר, שיתעסק אתה.

<פרץ מצרפי: אותי לא מעניינת הבורסה.

<פרץ מצרפי: מעניין אותי העובדים ב"עשות", שתהיה להם פרנסה.

חיים כץ: אבל כשאני רואה את הבורסה, אני לא צריך לשמוע אותך.

חיים כץ: כשאני רואה את התגובה, אני יודע מה קורה במפעל.

חיים כץ: אני הולך למאזן, אנליסטים קוראים את המאזן, רואים הזמנות, הכנסות.

חיים כץ: יודעים במה משקיעים, רואים את המצב, יודעים מה יהיה המפעל.

חיים כץ: לא מעניין אם יש לך מניה - - -

<פרץ מצרפי: אתה צודק, אבל אם ההזמנות תבוטלנה, אז בטח שהמניות יפלו.

חיים כץ: אבל הם כבר יודעים.

<אמיר חייק: אגב, ההנהלה צריכה לדווח על זה בדוחות לבורסה, אם יש סכנה.

שולי מועלם-רפאלי: לכן חיים שואל איך הבורסה מתנהגת.

חיים כץ: אני שומע אותם, אני לא רואה דיווחים.

חיים כץ: אני נכנס למאיה לפני הדיון הזה ואומר אני רוצה לראות מה המצב של המפעל.

חיים כץ: הוא במקרה מפעל ציפוי - - -

<פרץ מצרפי: כבוד היושב-ראש, אני עובד ייצור, לא מעניינת אותי הבורסה.

חיים כץ: אני רואה את הדיווחים, ואין דיווחים.

חיים כץ: ואם אין דיווחים, אז אני שומע אותו – בסדר.

<פרץ מצרפי: אני אומר לך, אותי מעניין שתהיה לנו תעסוקה לעובדים, 500 עובדים, זה במעגל הראשון.

<פרץ מצרפי: בטח עוד 400-300 משפחות במעגל השני, קבלני משנה וכאלה.

<פרץ מצרפי: כולל גם קריית שמונה, שאנחנו מנסים גם לספק להם עבודות קטנות.

<פרץ מצרפי: ולכן כולם יודעים - - -

חיים כץ: אתה חושב שהם לא יכולים לעשות עבודות גדולות?

<פרץ מצרפי: לא.

<פרץ מצרפי: אנחנו עושים עבודות גדולות.

<פרץ מצרפי: כבוד היושב-ראש, כולם יודעים כמה עולה טנק "מרכבה", אבל אף אחד לא יודע כמה עולה כשאין טנק "מרכבה".

<פרץ מצרפי: יושב פה מנכ"ל משרד הביטחון, ויושב פה ראש מנת"ק, הם יודעים מה זה כשאין טנק בלבנון והיו צריכים שם, והיה חסר – כמה היה שווה ערך הטנק שם.

<פרץ מצרפי: זה הדבר הכי חשוב שמדינת ישראל צריכה לדעת.

<פרץ מצרפי: חוץ מזה, גם חברתית, צריכים לשים לב שבלי עבודה, גם בריאות הולכת, כמו שאמר המכובד הקודם.

<פרץ מצרפי: חבל מאוד שאנחנו מסתכלים רק "דרך החור של הגרוש" על כל דבר במדינה הזאת.

<פרץ מצרפי: אנחנו צריכים להתייחס שתהיה פרנסה טובה ושאנשים ייהנו במדינה הזאת, ויהיה להם טוב.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: יש עוד מישהו שרוצה להגיד פה משהו?

חיים כץ: כן, אדוני.

<נעם מרק: שלום, שמי נעם מרק, אני מ"ישרלייזר".

<נעם מרק: קודם כל, אני רוצה לתקן משהו לגבי המצגת שראינו.

<נעם מרק: אנחנו ראינו שכ-50% מפעילות טנק "המרכבה" נעשית במכרז.

שולי מועלם-רפאלי: 60%.

<נעם מרק: 58% במדויק.

<נעם מרק: כל המפעלים שראינו בטבלאות האלה הם גם מייצרים בעקיפין לאותו טנק "מרכבה", מכיוון שהם כבר באותה ביצה.

<נעם מרק: זאת אומרת, אם אני לוקח את המפעל שלי – אני אחד המובילים בייצור מול התע"ש.

<נעם מרק: התע"ש יושבת במצגת בתוך ה-58% - - -

<ברוך מצליח: לא אמרת איפה המפעל נמצא.

<נעם מרק: רגע עוד פעם, אנחנו לא מייצרים רק מול מה שראיתם במצגת.

<נעם מרק: כולנו, כל מי שראיתם פה הוא גם יצרן עקיף בתוך אותה מערכת לטנק "המרכבה".

<נעם מרק: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מפעל שכששואלים אותו מה הנזק שלו, והוא אומר כ-30%-20% נזק מייצור לטנק "המרכבה", זה כ-15% ישירות, ולפחות עוד כ-20%-15% עקיף.

<נעם מרק: את זה צריך לזכור לגבי כל המצגות שראינו.

<נעם מרק: מבחינתי, איך שאני רואה את זה, אני רוצה לדבר על העובדים.

<נעם מרק: אנחנו מפעל שעבר עכשיו לחמישה וארבעה ימים בשבוע משישה ימים.

<נעם מרק: אנחנו יושבים בקרבת הרצועה - - -

<קריאה: קיבוץ רעים בנגב.

חיים כץ: משמרת אחת?

<נעם מרק: משמרת אחת.

<נעם מרק: סגרנו משמרות לילה, סגרנו שעות נוספות.

<נעם מרק: נסגר הכול.

<נעם מרק: אני מעריך שזה יביא אותנו לאיזשהו איזון מול כוח האדם שאנחנו מעסיקים.

חיים כץ: אתם מרוויחים כסף?

<נעם מרק: בחודש שעבר הפסדנו כחצי מיליון שקל בחודש.

<נעם מרק: החודש הזה אנחנו - - -

חיים כץ: מה המחזור של החברה שלך?

<נעם מרק: בסביבות 50 מיליון.

<נעם מרק: החודש הזה אנחנו נגמור באפס, ואת השנה הזאת אנחנו נגמור מאוזנים, בגלל הצמצומים שנעשה.

<נעם מרק: יש גם חיבור בינינו.

<נעם מרק: זאת אומרת, אם אני לוקח את "אורדן" מצפה רמון, אז אנחנו עושים כל שיתוף אפשרי בשביל לשמור אחד על השני.

<נעם מרק: אבל צריך להבין, הדיון לדעתי הוא מוחטא אם אנחנו נעשה דיון על 700 מיליון או לא 700 מיליון.

חיים כץ: לא, זה לא הדיון.

<נעם מרק: הדיון האמתי הוא זה שלפני שנה זה היה 10,000 בתי אב, או 10,000 עובדים - - -

חיים כץ: הדיון האמתי הוא אם צה"ל רוצה טנק "מרכבה", ואם כן, יהיה טנק "מרכבה" ותהיה עבודה.

חיים כץ: אם לא, לא יהיה טנק "מרכבה" ולא תהיה עבודה.

<נעם מרק: אם לא יהיה טנק "מרכבה", אנחנו נראה איך אנחנו מתארגנים.

<נעם מרק: נצטרך להתארגן בהתאם.

<נעם מרק: אבל אני מדבר על תעשייה שלמה שהיא לא רק טנק "המרכבה".

<נעם מרק: היא "הנמר" שלא נעשה היום בישראל.

<נעם מרק: היא המדיניות שאין buyback אמתי מול המערכות של מה שיצא מישראל.

<נעם מרק: זאת אומרת, אם אני לוקח את עצמי כיצרן "נמר", אני לא מייצר שום דבר ל-GD, למעט ברקטים.

<נעם מרק: להם רשום שהם ניסו לעשות איתי buyback, ואם תשאלו פה מי עובד מול GD כמו שעבד מול "הנמר", לא תמצאו אחד.

<נעם מרק: הם מחויבים תיאורטית להיות שם.

<נעם מרק: הדיון השנה הוא על 8,000 משפחות בכל הניירות והמצגות שיש.

<נעם מרק: וכנראה אנחנו נהיה כמו החמור של הרשל'ה, שלאט-לאט למד לחיות בלי אוכל.

<נעם מרק: בסוף היה חסר לו רק עוד יום אחד.

<נעם מרק: אנחנו נהיה באותו דיון כנראה בשנה הבאה.

<נעם מרק: כבר יהיו רק 4,000 עובדים שיינזקו מזה שיש או אין טנק "מרכבה".

<נעם מרק: ולמה רק 4,000?

<נעם מרק: כי 4,000 אחרים ייעלמו כמו 2,000 משנה שעברה, שנעלמו, הם לא בדיון הזה פה.

<נעם מרק: וזה הדיון שצריך להיות איך אנחנו מחליטים אם אנחנו רוצים או לא רוצים תעשייה בפריפריה.

<נעם מרק: מה היא תעשה?

<נעם מרק: האם היא תהיה קשורה לרמות הביטחוניות של המדינה או לא?

חיים כץ: כן, אבל זה לא הדיון הזה.

<נעם מרק: אבל הדיון הזה יכול לייצר את הדרך שתוביל גם להחלטה אם מחליטים לצאת מטנק "המרכבה", ומחליטים שלישראל יהיו רק "אברמס".

<נעם מרק: כי היום, ל-GD אני מייצר חלקים ל"אברמס" שעושים במצרים.

<נעם מרק: אם זה נשמע הגיוני, זה בסדר, אבל זה מה שאני עושה היום.

<נעם מרק: אז יכול להיות שזאת תהיה ההחלטה, אבל בואו תעשו אותה בצורה מתואמת.

<נעם מרק: אנחנו נבנה את היכולות המתאימות - - - אני חושב שזו התאבדות.

<נעם מרק: אני רואה מה קורה היום עם התע"ש.

<נעם מרק: אני רואה מה קורה ברמת"א.

<נעם מרק: אני ספק מוביל בשתי המערכות האלה.

<נעם מרק: אני חושב שמדינת ישראל קצת איבדה מהדרך, אבל זו דעתי האישית.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: חברת הכנסת רינה פרנקל.

רינה פרנקל: אני חושבת שפרויקט טנק "מרכבה" חשוב משני היבטים.

רינה פרנקל: אחד, מההיבט התעסוקתי, והשני מההיבט הביטחוני.

רינה פרנקל: אם טנק "מרכבה" הוא הטנק הכי טוב בעולם, אז מה הסיבה שאנחנו נפסיק את ייצור טנק "המרכבה"?

רינה פרנקל: דבר שני, תעסוקה בפריפריה, אנחנו מדברים על אנשים בגילאים 50 פלוס, בפריפריה הם לא ימצאו תעסוקה, כי זו תעסוקה מסורתית.

רינה פרנקל: אלו אנשים שכל החיים שלהם עבדו בדבר הזה, ואין להם עבודה אחרת.

רינה פרנקל: גם אין פנסיה מוקדמת, כי זה לא מפעל ממשלתי.

רינה פרנקל: אני רוצה לשאול, מהדיון הזה, אנחנו יוצאים בהנחה שמה?

רינה פרנקל: אנחנו ממשיכים?

רינה פרנקל: האנשים האלו ימשיכו לעבוד?

רינה פרנקל: מה יקרה איתם?

רינה פרנקל: זה מה שחשוב לי לדעת, כי לדעתי - - -

חיים כץ: עוד מעט את תצאי איתי ותביני עם מה אנחנו יוצאים מהדיון הזה.

חיים כץ: עוד כמה דקות.

רינה פרנקל: אוקיי.

רינה פרנקל: לדעתי חשוב מאוד להמשיך, חשוב מאוד לתת פרנסה לאנשים בפריפריה.

רינה פרנקל: גם הפרויקט עצמו, טנק "המרכבה", אם הוא הכי טוב בעולם, אין שום סיבה שאנחנו נפסיק את הפרויקט הזה, למרות שיש לנו היום גם כן "כיפת ברזל" ודברים שאנחנו צריכים.

רינה פרנקל: אבל לדעתי לא צריך לוותר בקלות על הדברים הכי טובים שצריכים אותם עדיין במדינת ישראל.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כן, בבקשה.

יעקב מרגי: קודם כל, אני חושב שהדיון הוא חשוב.

יעקב מרגי: טוב שהוא התקיים בוועדה הזו.

יעקב מרגי: נכון שאנחנו מוגבלים, כי פה לא נדון אם צה"ל צריך אותו, וכמה הוא צריך.

יעקב מרגי: יש ויכוח, יש תפיסות שונות בצה"ל.

יעקב מרגי: אבל אני כרגע מסתכל על אותם מפעלים - - -

ראובן ריבלין: המנכ"ל אומר לך שעד 2022 בוודאי שיהיה.

ראובן ריבלין: אפילו לא חולמים לסגור.

ראובן ריבלין: השאלה מה הכמות.

יעקב מרגי: יפה, מה הכמות.

יעקב מרגי: יכול להיות שרק תחזוקה.

יעקב מרגי: אני לא יודע.

יעקב מרגי: זה לא המקום.

יעקב מרגי: כשאנחנו רואים את המציאות שהוא הציג לנו, גם ההצהרה של מנכ"ל משרד הביטחון, אני חושב שצריך לקחת אותה ברצינות ולא בערבון מוגבל, לאור הנתונים שהציג לנו מפקד פרויקט "המרכבה".

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לצאת מפה – צריך לשמוע מאודי בצורה חד-משמעית וחזקה שבחמשת החודשים שנותרו צריך לעשות הכול כדי שלא רק יופיע בספר התקציב הסכום; לעשות הכול כדי שבאמת נדביק את הפערים כדי שהמפעלים לא יהיו מחוברים רק לזונדה.

יעקב מרגי: הם צריכים להתקדם, הם צריכים אופק שירות.

יעקב מרגי: אופק שירות הוא בדיונים בוועדות אחרות.

יעקב מרגי: כרגע אתה מצהיר ואומר המפעלים בפריפריה יקבלו – נכון, אני מבין את התהיות של היושב-ראש, אבל אני לוקח את זה כי צה"ל הוא באמת צבא העם, יש לו גם שיקולים נוספים.

יעקב מרגי: צריך לצאת מפה בהצהרה שצה"ל ומערכת הביטחון לוקחים את חמשת החודשים הקרובים, האחרונים שנשארו בשנת התקציב הזאת, לתת דחיפה בהזמנות, כדי שיהיה להם אוויר לנשימה גם ב-2014.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת סולומון.

שמעון סולומון: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

שמעון סולומון: חברי הכנסת, האורחים, בוקר טוב.

שמעון סולומון: קודם כל, המנכ"ל צייר תמונה, וכשאתה שומע מהצד השני, אתה מבין את הרגישות ואת החשש שיש.

שמעון סולומון: ולכן אני חושב שבוועדה חלק מהתפקיד שלנו זה לשאול ולקבל תשובות אמתיות כדי לפעול בכיוון.

שמעון סולומון: מה שחבר הכנסת ליצמן ביקש, לקבל נתונים אמתיים, אני חושב שזה חשוב מאוד – על כל 200 המפעלים.

חיים כץ: הוא ביקש וקיבל.

חיים כץ: הוא רק השאיר אותם פה.

שמעון סולומון: מאה אחוז.

שמעון סולומון: תודה.

שמעון סולומון: השאלה השנייה היא – המנכ"ל, אתה אומר שבמרכז אתה לא מבטיח שלא יהיו פגיעות, ולעומת זאת בפריפריה לא תהיה בעיה, לא תהיה פגיעה.

שמעון סולומון: אני שואל האם אין חשש שבמהלך השנים לא תהיה השפעה שלילית גם על הפריפריה?

שמעון סולומון: האם זה מנותק לגמרי, או שיש השפעה לטווח ארוך?

שמעון סולומון: האם תיתכן השפעה שלילית כתוצאה מפגיעה במרכז, גם פגיעה בפריפריה, או שאין קשר ביניהם?

שמעון סולומון: זו שאלה.

יעקב מרגי: במרכז זה לא קטלני, בפריפריה זה קטלני.

שמעון סולומון: זו שאלה.

שמעון סולומון: בואו ניתן לכבוד המנכ"ל – זו שאלה ישירה מאוד.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: סיימת?

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

שולי מועלם-רפאלי: שלום, תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהשאלה המרכזית שאתה חוזר עליה כל הזמן, ואני מרגישה שהיא שאלת המפתח, גם הכלכלית, גם הלאומית, גם החברתית, גם הבריאותית, ובעיקר התעשייתית – האם הפרויקט הזה ממשיך או לא ממשיך?

שולי מועלם-רפאלי: ואם הוא ממשיך, באיזה אופן - -

חיים כץ: באיזה קצב?

שולי מועלם-רפאלי: - - באיזה סדר גודל?

שולי מועלם-רפאלי: מה המטרה של המפעלים?

שולי מועלם-רפאלי: אני לא מבינה את המשחק הזה בין לא תהיה פגיעה בפריפריה, תהיה פגיעה כלשהי במרכז, מול המספר המציאותי של 60 מול 40.

שולי מועלם-רפאלי: התחושה היא שאם 60% מהמפעלים הם במרכז, אז גם 60% מהעובדים הם במרכז.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה עם חבר הכנסת מרגי, שבפריפריה מדובר על מפעלי עוגן, כמו שלימדו אותי את המונח הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל עדיין, יש 60% מהעובדים במרכז שגם להם יש פחות עבודה, פחות משמרות, פחות הכנסה.

שולי מועלם-רפאלי: וגילאי העובדים במרכז, אני מניחה, לא שונים באופן משמעותי מגילאי העובדים בפריפריה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על אנשים מגילאי 40 ומעלה, אותה עבודה מסורתית שחברת הכנסת פרנקל דיברה עליה, וכולי.

שולי מועלם-רפאלי: זאת לדעתי שאלה מהותית, שגם התשובה שלא תהיה פגיעה בפרויקט היא נכונה ככותרת, אבל צריך לתת לה איזשהו תוכן.

שולי מועלם-רפאלי: שאלה שיכול להיות שכחברת כנסת חדשה – תיכף אתם תחייכו חיוכים ציניים, אבל כל פעם אני מגלה שיש עוד משהו שאני לא מבינה איך הוא יתכן.

שולי מועלם-רפאלי: אם מקובל על כולנו - - -

חיים כץ: עד 120, את כל הזמן תגלי שיש דברים שהם לא יתכנו.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: כל יום לומדים משהו חדש אמרו חז"ל, ובעזרת ה', אני מקווה שאני אלמד כל יום משהו חדש.

שולי מועלם-רפאלי: פה לומדים הרבה יותר מאחד.

שולי מועלם-רפאלי: איך יכול להיות מצב שאם מקובל שיש צורך להוציא מכרזים, למה אנחנו מאפשרים לאוצר לעצור את האפשרות שלו להוציא את העבודה למפעלים בפריפריה או במרכז?

יעקב מרגי: באוצר, הזמן עובד לטובתם.

יעקב מרגי: <וילמה מאור:> לא היה תקציב.

חיים כץ: אין תקציב.

חיים כץ: אין תקציב, הוא לא יכול להתחייב.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אבל הוא אומר שנתנו לו - - -

<קריאות: - - -

חיים כץ: עזבי מה שהוא אומר.

שולי מועלם-רפאלי: רגע, לא, אז אולי אני לא מבינה, אז תסביר לי.

שולי מועלם-רפאלי: הוא אומר נותנים לי כל חודש 1/12.

יעקב מרגי: לא.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: היו אומרים לתת לו.

<קריאה: לא נתנו לו.

יעקב מרגי: באוצר יש כלל שלא עובד בשום מקום – הזמן עובד לטובתם.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, היו אמורים זה לא אומר נתנו.

חיים כץ: הוא לא יכול להתחייב, הוא לא יודע לממש את ההתחייבויות.

שולי מועלם-רפאלי: אז למה אנחנו מתפלאים שהם מורידים משמרות ונסגרים?

חיים כץ: אנחנו לא מתפלאים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מתפלאים.

חיים כץ: לא ממש.

שולי מועלם-רפאלי: האם אנחנו יכולים לקרוא לאוצר לעשות עם זה משהו?

חיים כץ: עוד חודש.

חיים כץ: כן אדוני.

<רן טוטנאור: שמי רן טוטנאור, אני תעשיין ויושב-ראש איגוד המתכת, חשמל ותשתית, איגוד שמאגד בתוכו 450 מפעלים.

<רן טוטנאור: כל 200 המפעלים תחת האיגוד שלי, 120,000 עובדים בהתאחדות כמובן.

<רן טוטנאור: אני רוצה רק להבהיר שתי נקודות.

<רן טוטנאור: נכון שאנחנו מדברים על 8,000 עובדים, אבל אנחנו יודעים שעל כל עובד תעשייה יש ארבעה בשירותים.

<רן טוטנאור: לא סתם אמר אמיר שזו הוועדה - - -

חיים כץ: למה כזה overrated?

<רן טוטנאור: כי יש לך שירותים.

<רן טוטנאור: יש לך את - - -

חיים כץ: זה מוגזם.

חיים כץ: אתה לא - - -

<רן טוטנאור: לא, זה פחות או יותר ארבעה על כל עובד.

חיים כץ: למה כזה overrated?

<רן טוטנאור: אני אסביר לך.

<רן טוטנאור: אם זה מוניות, אוטובוסים, כביסה, אוכל.

<רן טוטנאור: לא ישירים, עקיפים.

<אמיר חייק: הוא מדבר על הלא ישירים.

<אמיר חייק: הוא מדבר על עובדים עקיפים, לא ישירים.

<רן טוטנאור: אני אסביר.

<רן טוטנאור: אתה מדבר על ניקיון, עובדי תובלה, "אל-על", בנקים, שמירה, ביטוח – הכול.

<רן טוטנאור: מדברים על כך שעל כל עובד תעשייה, יש ארבעה בשירותים.

<רן טוטנאור: צא ולמד מה אמיר אמר לך לגבי ועדת הרווחה, לזה זה הולך להפוך.

<רן טוטנאור: זה דבר ראשון.

<רן טוטנאור: זאת אומרת, זה לא רק 8,000, שיהיה ברור.

<רן טוטנאור: הדבר השני שאני רוצה להסביר, בטח מנקרת בראשכם הנקודה הזאת – למה המפעלים האלו לא ייסבו את הייצור שלהם למוצרים אחרים?

<רן טוטנאור: אז אני רוצה להזכיר לכולם, יש עכשיו מיתון עולמי.

<רן טוטנאור: אין היום עבודות בעולם.

<רן טוטנאור: העבודות מצטמצמות, העולם ב recession-קשה ביותר.

<רן טוטנאור: ולכן המפעלים האלה מוכים פעמיים.

<רן טוטנאור: פעם אחת על-ידי משרד הביטחון.

<רן טוטנאור: הפעם השנייה זה כמובן המיתון העולמי, שלא נותנים להם להסב את הליינים שבמפעלים.

<רן טוטנאור: המצב הוא קשה ביותר, גם מאספקט המיתון העולמי.

<רן טוטנאור: ולכן הם רוצים להסתמך על משרד הביטחון, כי הכסף שם, אבל הוא לא ניתן.

<רן טוטנאור: הדבר השלישי הוא שאנחנו מבקשים, כבוד היושב-ראש, תכנית לפחות לחמש שנים.

<רן טוטנאור: המפעלים האלה צריכים לחדש שכירות, מכונות, ציוד, כל דבר שלא יהיה.

<רן טוטנאור: הם עומדים היום ושואלים להמשיך או לא להמשיך?

<רן טוטנאור: להשקיע או לא להשקיע?

<רן טוטנאור: זו לא פעם ראשונה שאנחנו בוועדה שלך, כבוד היושב-ראש, זו פעם שנייה כבר.

<רן טוטנאור: אנחנו נזעקים לפה כל שנה כמעט.

חיים כץ: מתי הייתה הפעם - - -

<רן טוטנאור: לפני שנתיים בערך.

<רן טוטנאור: אמרתי את אותם דברים פחות או יותר.

<ברוך מצליח: לפני שנה בדיוק.

<רן טוטנאור: מה שאני רוצה להגיד הוא שאם נפתור את זה - - -

שולי מועלם-רפאלי: לפי השקף שהוא צייר, נפגשתם לפני 2012.

<ברוך מצליח: ב-2012.

<רן טוטנאור: אני מסיים.

<רן טוטנאור: אני רק רוצה להגיד דבר אחר, אם אנחנו הולכים לתת פתרון רק לשנה הזו, רע מאוד, כי אנחנו פה עוד שנה.

<רן טוטנאור: אני מבקש, לפחות תכנית חומש, שכך המפעלים יכולים להתגבר, לעבוד ולתכנן.

<רן טוטנאור: לפחות חמש שנים, ושלא נהיה פה כל פעם – כן יהיה, לא יהיה.

<רן טוטנאור: אנחנו רוצים תקציב לפחות לחמש שנים על מנת לחדש, על מנת לעשות את כל הפעולות שהתעשייה צריכה לעשות על מנת להישאר בחיים.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת, סגן שר הביטחון, דני דנון, בבקשה.

דני דנון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: את מרבית האנשים בחדר אני מכיר.

דני דנון: גם ביקרתי במרב המפעלים.

דני דנון: קודם כל, הנושא הביטחוני, התעשיות האלו חשובות לביטחון ישראל, השימור של הטכנולוגיה ושל כוח האדם.

דני דנון: מפעל שנסגר, אי-אפשר יהיה לשחזר את הטכנולוגיה, אי-אפשר יהיה להבטיח שהטכנולוגיה תישאר בארץ ותועבר בזמן אמת לישראל.

דני דנון: ולכן יש פה חשיבות ביטחונית מעבר להיבט החברתי.

דני דנון: כמו שהמנכ"ל ציין, יש שני פרמטרים חשובים.

דני דנון: אחד זה הנושא של פריפריה, והשני זה הנושא של גודל.

דני דנון: אדוני היושב-ראש, אתה מכיר מפעל חשוב, התעשייה האווירית, אבל התעשיות הגדולות והחזקות שיש פה בחדר, אם משרד הביטחון מעכב להן תשלומים, או אומר להן יהיה לכן צפי הזמנות שונה, יודעים לשרוד, יודעים לחיות, יודעים להסתדר.

דני דנון: יש להם קווי אשראי.

דני דנון: אבל מפעל בקריית שמונה או בנצרת עילית, או בחצור הגלילית, שיש בעיה תזרימית, אין לו אשראי בנקאי, אין לו יכולות כלכליות, והוא נופל ונסגר באופן מידי.

דני דנון: ולכן אני חושב שההבחנה הזו היא חשובה – בין גודל המפעלים לבין מיקום המפעלים, כאשר באים להחליט איפה אנחנו מקצצים, או למי מסייעים בנושא אחר.

דני דנון: אני רוצה לומר מילה שנאמרה פה – אין כוונה, ואני לא מכיר שום כוונה, להפסיק להצטייד בטנקים בצבא הגנה לישראל, אדוני היושב-ראש.

דני דנון: אני קורא בעיתונים מזרח תיכון חדש, טכנולוגיה, "כיפות ברזל".

דני דנון: אני שומע, אני רואה, אני לא מכיר שום החלטה כזאת שניתנה לגורמים השונים להפסיק את הצטיידות צבא הגנה לישראל בטנקים.

דני דנון: חשוב שהדבר הזה יאמר.

דני דנון: מילה אחת חשובה לסיום – ופה אני חושב שזה הדבר החשוב – החברים רוצים ודאות, והתפקיד שלנו במשרד הביטחון ובאוצר לתת להם ודאות, גם אם היא אומרת קיצוץ, גם היא אומרת לוחות זמנים.

דני דנון: אבל ודאות לגבי התקציב שאמור להגיע אליהם גם לסוף 2013, וגם ל-2014.

דני דנון: תודה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אדוני, מנכ"ל משרד הביטחון.

<אודי שני: א', תודה על הדיון.

<אודי שני: אני חושב שזה חשוב, כי זה נושא חשוב.

<אודי שני: אני חוזר ומדגיש, אין איום סגירה על הפרויקט.

<אודי שני: דבר שני, אני רוצה שנדבר בשפה אחת.

<אודי שני: יש לנו במפעלים ובחברות האלה המון ידע.

<אודי שני: זה לא ידע "מרכבה", זה ידע במיגון, וזה ידע באוטומציה, וזה ידע בסינרגיה.

<אודי שני: והידע הזה לא יסולא בפז.

<אודי שני: תהיינה החלטות לגבי היקף סד"כ הטנקים בצה"ל – יהיו – אבל דבר אחד ברור לנו לגמרי, הסד"כ הזה – אנחנו כל הזמן נשאף שהוא יהיה מהטובים שישנם.

<אודי שני: ובשביל להגיע ל"מרכבה-4", לסד"כ שיהיה, יש לנו עוד כמה שנות ייצור.

<אודי שני: אני כמובן לא מתבטא במספרים.

<אודי שני: והדבר השני הוא בהקשרי הגנה אקטיבית.

<אודי שני: והדבר השלישי, מכיוון שיש כל כך הרבה ידע, המושג החדש הוא הרקי"ע – רק"מ קרבי - -

<ברוך מצליח: יבשתי עתידי.

<אודי שני: - - יבשתי עתידי שמתחילים כבר לשבת על שולחן השרטוטים, והוא יחליף את הרק"מ הקיים.

<אודי שני: היום זה יכול להיות "נמר", מחר זה יכול להיות משהו אחר.

<אודי שני: כל ורסיה שלא תהיה, וזה יתבסס על הידע שנמצא במפעלים.

<אודי שני: ולכן אני ממליץ לדבר על פרויקט הרק"מ, ופחות על פרויקט "המרכבה".

<אודי שני: זה מפחיד, אבל נכון לעכשיו, יש לנו מספיק שנים של חיים של "המרכבה".

<אודי שני: לגבי סיפור הפריפריה – ופה נשאלו שאלות – אני חושב שסגן השר אמר את הדברים נכוחה.

<אודי שני: בסוף בתופעת מחסור, אתה שם ראשית כל את העקרונות הבסיסיים, מה משני ומה - - - הרי זה לא עניין שאנחנו לא רוצים.

<אודי שני: יש עניין של מחסור.

<אודי שני: מה שלנגד ענינו – זה נכון, דרך אגב, לא רק ב"מרכבה".

<אודי שני: זה מפעל "קלין" בשדרות לחומרי ניקוי.

<אודי שני: כל יום אני מתעסק עם מציאת פתרונות יצירתיים, איך אנחנו מסייעים.

<אודי שני: הרי החברים פה הם דם מדמנו, ולא בביטול יד אומרים אי-אפשר.

<אודי שני: זה נכון למפעל "קשת" בצפון, ועוד, ועוד, חבל לדבר על הדוגמאות.

<אודי שני: אנחנו מחויבים ב-DNA של המשרד למקומות שהם חלשים יותר.

<אודי שני: הם נמצאים בעדיפות.

<אודי שני: וזה לא אומר שבמפעלים במרכז אין פיטורים.

<אודי שני: הרי ברור שיהיו פיטורים ויהיו ירידות.

<אודי שני: אבל אני אומר עוד פעם – אני חוזר על זה, לדעתי יש פה אנשים שמכירים אותי ארבע שנים ברציפות – אין מצב של מפעל, ולא משנה מהו, גם לא "המרכבה", שקשור בטבורו למשרד הביטחון, ובגלל משרד הביטחון הוא נסגר.

<אודי שני: אין מצב כזה.

<אודי שני: לא היה אחד כזה, ויש לי דו-שיח עם - - - ועם כל החברים כאן.

שולי מועלם-רפאלי: גם לא במרכז?

<אודי שני: גם לא.

<אודי שני: אין מצב שמפעל – זה DNA שמערכת הביטחון מחויבת.

<אודי שני: אני חושב שזה דבר שצריך לשמור עליו - - -

<אמיר חייק: זה DNA שלך, ואנחנו מודים עליו, אבל מחר אתה - - -

<אודי שני: אני אומר לך אמיר – אני רק במשמרת אחת, ואני חושב שלפני זה גם.

<אודי שני: אסור שבמדינה שהביטחון הלאומי שלה הוא לא רק צבא – לביטחון לאומי יש הרבה מאוד הקשרים, גם של תעשייה, גם של חינוך, וכולי.

<אודי שני: מה שקשור אלינו ב-DNA, אסור שמפעל ייסגר – שמרכז הווייתו הוא הזמנות ממשרד הביטחון, אין מצב שהוא נסגר.

<אודי שני: זה שיש לו ירידה – אלו תופעות כואבות.

<אודי שני: מחר נהיה אזרחים מן השורה, אלו תופעות כואבות.

<אודי שני: אין ברירה ברגע שיש מחסור.

<אודי שני: אבל לסגור ולחסל, זה דבר שאצלנו לא בא בחשבון, ואני שמח – יש לי גיבוי מלא בהקשר הזה גם מהשר הקודם, גם מהשר הנוכחי, גם מסגן השר, על כל מה שיהיה, ממשכורות חודשיות לתע"ש ועד בכלל.

<אודי שני: אנחנו צריכים לשמר את זה, ואני מודה לך.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: אני ניהלתי פה, אני לא יודע אם יותר מ-1,000 או פחות מ-1,000 דיונים.

חיים כץ: אני יוצא מהדיון הזה ברגשות מעורבים מאוד.

חיים כץ: מאוד.

חיים כץ: אם הייתי אחד מהבעלים של המפעלים, לאור מה שנאמר פה – הייתי הרבה מעבר למודאג.

<אמיר חייק: לאור מה שלא נאמר גם.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: נאמר ולא נאמר.

חיים כץ: הרבה מעבר למודאג.

חיים כץ: כן סגר, לא סגר – זה בסדר.

חיים כץ: כן נסגור, לא נסגור – זה גם בסדר.

חיים כץ: יותר מדי דברים לא נאמרו פה בצורה חד-משמעית.

חיים כץ: בדרך כלל – יש פה אנשי צבא – חוסר אינפורמציה זה אחד המובילים לטרגדיה.

חיים כץ: אם יש לנו אינפורמציה אז אנחנו יודעים איך להיערך, איך להתכונן, איך להתלבש.

חיים כץ: הכול אנחנו יודעים אם יש לנו אינפורמציה.

חיים כץ: פה בדיון הזה לא קיבלנו יותר מדי אינפורמציה.

חיים כץ: יחד עם זאת, אני לא מרים ידיים.

חיים כץ: אני אחכה עוד חודש וחצי.

חיים כץ: עוד חודש וחצי ייגמר התקציב, ואנחנו נדע בדיוק - - -

<אודי שני: כולנו נדע.

חיים כץ: אתה תהיה עוד?

<אודי שני: עד ה-1 לאוגוסט, כשהתקציב עובד.

חיים כץ: אז אתה כבר לא תהיה בדיון הזה.

חיים כץ: אולי נזמין אותך בתור אורח, אבל אז תגיד אני כבר עסוק במקומות אחרים.

חיים כץ: המטרה היא שנדע לתת לכם את כלים בשביל לדעת איך אתם מתכוננים לחיים שלכם.

חיים כץ: איך אתם נערכים עם העובדים שלכם.

חיים כץ: אם אתם משקיעים בהתחדשות, אם אתם עושים תחזוקת שבר או שאתם עושים תחזוקה מונעת.

חיים כץ: ואת זה אנחנו נדע אחרי שיגמר התקציב.

חיים כץ: עד אז – אני אוהב את סגן שר הביטחון, הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה שיהיה.

חיים כץ: ואני אוהב את מנכ"ל משרד הביטחון, והוא יכול גם להגיד מה שהוא רוצה שיהיה.

חיים כץ: אבל בשורה התחתונה, הכול ייגזר - - -

יעקב מרגי: יש אחד מהאוצר.

חיים כץ: לא רק.

חיים כץ: אני לא מאשים רק את האוצר.

חיים כץ: זה גם הקואליציה והאופוזיציה, וכולם.

חיים כץ: כולנו ביחד.

יעקב מרגי: לאופוזיציה אין - - -

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: אנחנו נצטרך להתכנס פה עוד פעם, לפחות על מנת שאתם, שמפרנסים 10,000 אנשים, תדעו מה אתם עושים מחר בבוקר.

חיים כץ: אז אתה תבוא לפה פעם שלישית.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.