ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 41, 2013-07-01 10:10

אבישי ברוורמן: בוקר טוב, סבאח אל חיר, אנחנו היום בדיון לגבי המשמעות של הסקטור הערבי והכלכלה שמונעת על-ידי האוכלוסייה הערבית בישראל.

אבישי ברוורמן: היוזם של הדיון הוא חבר הכנסת באסל גטאס.

אבישי ברוורמן: לפני זה אני אפתח במספר מילים ואתן לכם את תמונת מבטי כי אני כיהנתי בעבר כשר לענייני מיעוטים, שזה בעצם השר לענייני האוכלוסייה הערבית, הדרוזית, הצ'רקסית והבדואית.

אבישי ברוורמן: השיחות משתנות – יש בהן שיפור.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לומר שמדי תקופה באים דוחות שאומרים שישנה אפליה כלפי האוכלוסייה הערבית והפוטנציאל הכלכלי שלה הוא אדיר.

אבישי ברוורמן: התשובה היא נכונה – אכן כן.

אבישי ברוורמן: במדינת ישראל, אזרחי ישראל הערביים יכולים להצביע בצורה הרבה יותר דמוקרטית מאשר בחלק מהמדינות השכנות.

אבישי ברוורמן: אין ספק שההכנסה לנפש של אזרחי ישראל הערביים היא גבוהה מאשר בארצות השכנות לנו: מצרים, פלסטין, ירדן.

אבישי ברוורמן: רוב הארצות להוציא את המפרץ.

אבישי ברוורמן: אבל הדבר המרכזי במדינת ישראל שחרתה על דגלה: שוויון מלא לכל אזרחיה באשר הם, מתן ההזדמנויות והשוויון בשוק התעסוקה ובשווקים אחרים – הוא לא כמו לאזרחי ישראל היהודיים.

אבישי ברוורמן: בנוסף לזה, ההשקעות – כשאתה משווה את ההשקעות שנעשות בתשתיות, בחינוך, ברווחה לאוכלוסייה הערבית מול האוכלוסייה היהודית – ברור שיש פה חסר גדול.

אבישי ברוורמן: לצערי, ממשלות ישראל לדורותיהן התעלמו מהנושא הזה.

אבישי ברוורמן: היה מנהיג אחד שהיה שונה בצורה יוצאת מן הכלל – יצחק רבין המנוח.

אבישי ברוורמן: הוא נתן גם את הכבוד הראוי לאזרחי ישראל הערביים, כי זו לא רק שאלה של משאבים, זו גם שאלה של התייחסות שוויונית בכבוד, והעביר משאבים מאוד-מאוד גבוהים.

אבישי ברוורמן: התוצאה הייתה, כמובן, שהתמיכה הייתה אדירה.

אבישי ברוורמן: אחריו לא היו שינויים חיוביים משמעותיים.

אבישי ברוורמן: לפני מספר שנים, כשנתניהו הציע לי לעמוד – בתחילה אהוד ברק – בתפקיד אחר, אני סירבתי ואז הציעו לי את התפקיד של השר לענייני מיעוטים.

אבישי ברוורמן: קיבלתי את התפקיד כי חשבתי שעם כל המגבלות, שזה אחד התפקידים החשובים ביותר.

אבישי ברוורמן: הייתי מעדיף שלא יהיה שר לענייני מיעוטים, אבל עדיף שיהיה אדם שיתמקם בנושא מאשר אנשים שלקחים את האחריות וזה בכלל לא מעניין אותם.

אבישי ברוורמן: אז עלתה השאלה שבטח תעמוד פה היום – אנחנו יכולים להציג שהיו תכניות בעבר.

אבישי ברוורמן: היה ראש ממשלה כמו אהוד ברק למשל, שהצהיר על תכניות של 4 מיליארד לאוכלוסייה הערבית.

אבישי ברוורמן: בסוף אלו היו סכומים קטנים.

באסל גטאס: אני זוכר את זה.

אבישי ברוורמן: אתה זוכר את זה היטב, חבר הכנסת גטאס.

אבישי ברוורמן: לכן אני בכלל לא מאמין בהצהרות של עשרות מיליארדים ודברים כאלה.

אבישי ברוורמן: בנקודה זו סיכמתי עם ראש הממשלה נתניהו אז – הוא גם ראש הממשלה הנוכחי – שמכיוון שממילא לא יהיו המיליארדים, הצעתי במסגרת האחריות שקיבלתי על הרשות לפיתוח כלכלי באוכלוסייה הערבית שנלך על מספר תכניות.

אבישי ברוורמן: התכנית הכלכלית הראשונה: ניקח 13 יישובים – היה מאבק גדול – מקומות שיש בהם ניהול תקציבי לא תקין ויש להם מאסה מתאימה וניתן להם את הגיבוי.

אבישי ברוורמן: האוצר הציע רבע מיליארד שקלים, בסוף סגרנו על 850 מיליון שקלים והתכנית יצאה לדרך והיא פועלת.

אבישי ברוורמן: אני אבקש ממר רועי אסף שנמצא פה היום מהרשות לפיתוח כלכלי – איימן סייף עומד בראשה, הם עושים עבודה מאוד יפה אני לא יודע מה קרה אחרי שעזבתי – לספר מה קרה עם התכנית.

אבישי ברוורמן: הדבר השני היה ללכת לכיוון ההשכלה הגבוהה: לגבי אזרחי ישאל הערביים, בשנה שבדקתי, פחות או יותר 5 מיליון שקלים הוקצו.

אבישי ברוורמן: זה כמעט אפס לגבי תכניות למלגות למצטיינים, לתכניות עזרה בפסיכומטרי.

אבישי ברוורמן: רועי, אתה היית אחראי אז, מיניתי אותך לנושא הזה, סגרנו על כ-35 מיליון שקלים והתחילה נקודה בה הייתה תנופה משמעותית.

<רועי אסף: 305 מיליון.

אבישי ברוורמן: 305 מיליון, סליחה.

אבישי ברוורמן: הדבר השלישי המשמעותי: אזרחי ישראל הערביים מופלים בשוק העבודה.

אבישי ברוורמן: אני כבר לא מדבר על אפליה מתקנת, אין צורך באפליה מתקנת – צריך תיקון האפליה.

אבישי ברוורמן: לכן כינסתי אז במשרד ראש הממשלה את מובילי המשק – אני לא אוהב את הביטוי הזה – אנשי עסקים מובילים, יהודים וערבים, ואחד אחרי השני תוך 5 דקות אמרתי להם: תגיד כמה ערבים אתה שוכר?

אבישי ברוורמן: היו שם כל ראשי החברות הגדולות.

אבישי ברוורמן: התברר שרובם לא שוכרים כמעט ערבים.

אבישי ברוורמן: הנקודה השאת עלתה מפני שחבר מביא חבר: חלק זה אפליה וחלק זה אפילו לא אפליה.

אבישי ברוורמן: באוניברסיטאות ובמקומות אחרים סיימו עכשיו כל כך הרבה אנשים מצטיינים והחדירה גם למגזר הציבור – על זה עשינו מאבקים מאוד גדולים – פרופסור פישר שעכשיו מסיים את תפקידו, אז התחיל להיות מעורב, עד אז לא היה ערבי אחד בבנק ישראל.

אבישי ברוורמן: רועי, כמה יש היום?

אבישי ברוורמן: מספר קטן, אבל התחילו - - -

<רועי אסף: אני אשלח לוועדה דוח מפורט.

אבישי ברוורמן: לאוצר התחילו להיכנס אנשים.

אבישי ברוורמן: ברור שאנחנו בתחילתה של דרך, אבל לצערי, כשעזבתי לא ראיתי שזה קיבל את אותה תשומת לב מהממשלה.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני בא בצורה הברורה ותכף אתם תקבלו דוחות שיציגו לכם את הדבר שאני הצגתי אז לממשלת ישראל.

אבישי ברוורמן: תעזבו כרגע את הנושא של צדק וכבוד הדדי וכל המשמעויות, זה ברור.

אבישי ברוורמן: לצערי, רוב אזרחי ישראל היהודים לא מכירים את אזרחי ישראל הערביים, הם חושבים שרובם או גייס חמישי או קיצוניים, פונדמנטליסטיים מוסלמים.

אבישי ברוורמן: אין להם מושג שרוב האוכלוסייה הערבית היא אוכלוסייה מדהימה שרוצה להיות חלק מפה וכולי.

אבישי ברוורמן: חלק מהתהליך הזה הוא חלק שבאמת צריך לחבר בו.

אבישי ברוורמן: אבל הדבר המרכזי, אני מאמין, שאנחנו נקבל היום את אותם הדוחות שהצגתי לממשלה ושאלתי: מה ה-Payoff?

אבישי ברוורמן: זה לא רק שזה צודק – זה חכם.

אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים ש-70% מהילדים בעוד 30 שנה בבתי הספר יהיו או ערבים מוסלמים או יהודים חרדים.

אבישי ברוורמן: כוח העבודה הערבי, להבדיל מהכוח החרדי בו יש בעייתיות מסוימת, כאן הפתיחות היא אדירה, הרצון הוא אדיר.

אבישי ברוורמן: הייתה הכשרה מוגזמת להוראה מכיוון שבמקצועות אחרים השוק לא היה פתוח.

אבישי ברוורמן: לכל הנושא הזה דרוש אך רק דבר אחד – מנהיגות.

אבישי ברוורמן: המנהיגות הזאת מחייבת שה-Payoff לכלכלה הישראלית לא רק שהוא צודק ולא רק שזה טוב לערבים – זה טוב ליהודים.

אבישי ברוורמן: ה-Payoff הכלכלי הוא אדיר, לא רק לנשים הערביות שאחוז ההשתתפות שלהן בכוח העבודה הוא נמוך והן תכנסנה לשוק העבודה.

אבישי ברוורמן: גם כוח העבודה המדהים של בוגרי האוניברסיטאות, מאנשים שייכנסו למשק הישראלי, כולל כל הדברים שקורים כאן.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו פותחים את הדיון הזה – זה יהיה דיון שיימשך.

אבישי ברוורמן: הדבר המרכזי, אמרתי, זו מנהיגות.

אבישי ברוורמן: מנהיגות זה לא רק מנהיגות ממשלת ישראל, זאת גם מנהיגות בסקטור הערבי.

אבישי ברוורמן: מנהיגות בסקטור הערבי התחיל להשתנות בשנים האחרונות: הרבה יותר צעירים, הרבה יותר אנשים שלא הולכים רק בדרך הישנה שהכול זה רק קבלני קולות ואיך לסדר ג'ובים.

אבישי ברוורמן: אתה באמת רואה התפתחות חדשה, רמה חדשה, גם בניהול.

אבישי ברוורמן: יש בעיות עדיין בחלק גדול מהרשויות המקומיות – גם ביהודיות – אבל גם בערביות, של ניהול לא תקין, אבל מתחיל להיות גל חדש.

אבישי ברוורמן: אני הלא חסיד גדול של סייד קשוע שבשבילי הוא אפרים קישון הערבי בישראל שבחוכמה שלו וביצירתיות שלו, סוף כל סוף בתכניתו "עבודה ערבית" בערוץ 2, כמו שבזמנו הייתה התכנית של ביל קוסבי שפתח בארצות הברית את ההכרה לשחורים, פתאום אנשים רואים את האוכלוסייה הערבית דרך העיניים של סייד קשוע וכמו שהיא באמת.

אבישי ברוורמן: הדיון הזה הוא דיון הצהרתי נוסף כי לממשלת ישראל יש עוד נושא אחד עכשיו שעלה פה ועוד יעלה הלאה – זה הנושא הבדואי.

אבישי ברוורמן: בנושא הבדואי – יושב פה נציג הרשות לפיתוח כלכלי – ראש הממשלה החליט שהוא לא נותן לי את הסמכות, כנראה בהחלטה פוליטית, והשאיר את זה בידי האנשים שקיימים כרגע, אני מאחל להם בהצלחה, למרות שכרגע הסיפור הוא מאוד-מאוד לא פשוט.

אבישי ברוורמן: אני חושב שבאנו להתייחס פה לנושא של הפיתוח של הכלכלה הערבית, של הפוטנציאל האדיר שלה ומה צריך לעשות.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת באסל גטאס, שבעבר היה גם אחד האנשים הפעילים: הוא יזם כינוסים בנצרת ובמקומות אחרים שגם אנחנו, שפעלנו מהצד השני, השתתפנו בהם – היה כוח מניע בנושאים האלה גם בעבר.

אבישי ברוורמן: רצה הגורל שהוא עכשיו נמצא גם בכנסת ישראל וברוך תהיה, תפאדל.

באסל גטאס: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני גם מברך אתכם שבאתם, במיוחד מי שבא על פי הזמנה שלי: חבר מהלימודים וגם אחר כך, מר אבנר סטפק הבעלים של בית ההשקעות מיטב-דש; חברי, גסאן אבו נאסר, הוא המוביל של אחת מחברות הביטוח הגדולות במגזר הערבי; וחברי דהוד מסיס, אחד היזמים במיוחד בתחום התקשורת ואתו כתריאל מוריה שהוא גם היועץ שלו וגם מעורב יותר ויותר בכלכלה הערבית בשנים האחרונות.

באסל גטאס: ההצעה לסדר התמקדה בשאלה איך אפשר לפתח את הכלכלה הערבית ולא להרפות גם בזמן שיש קיצוצים תקציביים ואנחנו יודעים שאנחנו נכנסים לתקופה לא קצרה של קיצוצים, של גזירות, ולא יודעים איך זה ישפיע על הכלכלה עצמה מבחינת צמיחה.

באסל גטאס: כמובן, המטרה לא הייתה לדון בתקציב עצמו ואיך הוא עומד להשפיע – אנחנו נדון בזה בוועדות השונות:

באסל גטאס: בוועדת העבודה והרווחה, בוועדת הכספים וגם בוועדת הכלכלה, ברבדים השונים של הטיפול בתקציב בשבועות הקרובים.

באסל גטאס: בכל זאת רציתי לשים על סדר-היום את העניין של הכלכלה הערבית כמנוע צמיחה למשק ואיך אנחנו כאן בכנסת, בוועדת הכלכלה, יכולים לתת את הדחיפה שלנו לכיוונים מסוימים שיכולים להביא תועלת מידית, גם מבלי לגרום להוצאות תקציביות בניגוד למגמה של התקציב בשנתיים הקרובות.

באסל גטאס: אני לא רוצה לדוש בענייני חומר רקע על הכלכלה הערבית, אני רק אציין באור מאוד פוזיטיבי, חיובי, כי אנחנו רגילים גם להגיד את המציאות הקשה של אחוזי העוני – 53% מהמשפחות הערביות הן מתחת לקו העוני – האבטלה וכו'.

באסל גטאס: למדתי מהכינוסים שעשינו במגזין מאלקום, שאני הייתי המוציא לאור, שעניינים שהם ממש משבריים, אפשר לעשות Reformatting, לחשוב אחרת וגם להביא את זה אחרת בצואה של הזדמנות, לא רק בצורה של פער – הפער יוצא לך הזדמנות באותו זמן.

אבישי ברוורמן: בסינית – אומרים שהסינים מתחילים לשלוט בעולם – המילה למשבר ולהזדמנות זו אותה מילה.

באסל גטאס: אני זוכר שבמאמר הראשון או השני שכתבתי במלאקום ב-2007, אמרתי שאני לוקח את ההבטחות של אולמרט, שהיה אז ראש הממשלה, ברצינות.

באסל גטאס: ממש השתמשתי בביטוי הזה ואפילו כתבתי את זה בעברית כי הפעם הבטחות על הכלכלה הערבית הם לא בגלל שמישהו רוצה לעשות טוב לערבים אלא מפני שזה טוב ליהודים, זה טוב למשק.

באסל גטאס: ישראל אז הייתה בשיא המאמצים להצטרף ל-OACD ואנחנו יודעים שניתנו הרבה הבטחות לעניין של סגירת פערים כחלק מהתנאים של קבלת ישראל לארגון העולמי.

באסל גטאס: לצערי הרב, מאז הפער רק הלך וגדל ורואים בדוחות האחרונים של ה-OACD שבמיוחד באינדיקטורים שמשווים את ה- Inequality– אי שוויוניות – בתוך החברה הישראלית, שהוא דווקא גדל מאז שישראל הצטרפה וזה שוב מאתגר את הממשלה לענייו הזה של הפערים, במיוחד בשנתיים הקרובות של הגזירות שהולכות שוב להגדיל את הפערים בחברה.

באסל גטאס: אם הפוטנציאל הכלכלי של הערבים בישראל יתממש ונגיע לאותה רמת תל"ג של היהודים במשק – זו תוספת שנתית של 50 עד 60 מיליארד שקל לתל"ג הישראלי.

באסל גטאס: זה לא פשוט, 60-50 מיליארד שקל ישראל מפסידה שנתית בגלל שאנחנו לא מייצרים על פי האחוז שלנו באוכלוסייה: אנחנו אחראיים ל-8% מהתל"ג – זה על פי הערכה של מנהלת הפיתוח הכלכלי – לעומת 16 עד 18 אחוז, החלק שלנו באוכלוסייה.

באסל גטאס: בכל ענף כלכלי שרק אתם יכולים לחשוב עליו: אם זה שיכון, נדל"ן, תקשורת – אנחנו נמצאים בו ויש את כל אותם מרכיבים שיכולים לעלות להיות שוויוניים.

באסל גטאס: גם בטכנולוגיות מתקדמות, בכל הענפים קיים כוח אדם, קיימים משאבים, קיימות היכולות בשביל לסגור את הפער.

באסל גטאס: דרושים שלושה דברים: שניים קשורים בממשלה – מדיניות ומשאבים ממשלתיים והדבר השלישי שהוא כמעט שווה להם זה עידוד הסקטור הפרטי.

באסל גטאס: להביא את הסקטור הפרטי לקחת תפקיד מרכזי בהובלת הכלכלה הערבית.

באסל גטאס: אני אישית למדתי דבר אחד ב-5 השנים האחרונות בעבודתי כיזם וגם במגזין מאלקום על עוצמתו של הסקטור הפרטי הערבי, עוצמתם של העסקים הקטנים והבינוניים הערביים שהם המעסיק הראשון.

באסל גטאס: הם המעסיק הכי גדול במגזר הערבי – לא הממשלה, לא הרשויות המקומיות ולא מישהו אחר.

באסל גטאס: מי שמספק תעסוקה היום, ספק התעסוקה המרכזי, זה הסקטור הפרטי.

באסל גטאס: אנחנו לא מתחשבים בו, הוא ביטל את עצמו כמעט – הייתה רתיעה מסוימת מלקחת תפקיד ארגוני בהובלת הכלכלה הערבית וגם הוא עבד בשיטה התרבותית הערבית של התפתחות אורגנית: השתמש באשראי הניתן לו דרך המערכת הבנקאית היקרה שממילא הוא לא אהב להשתמש בה יותר מדי – אחד מאנשי העסקים המפורסמים והכי מצליחים אמר לי שאסור לקחת מהבנק יותר משליש – תמיד אנשי העסקים היו שמרניים בשימוש במערכת האשראי במינוף.

באסל גטאס: במקום לדוש שוב במספרים ולהגיד כמה הבדלים יש, חשבתי על שני דברים – אני מאוד שמח ששני המשרדים הרלוונטיים נמצאים כאן, אחד מהם, משרד הכלכלה, מוכן עם מצגת ושני הוא משרד האוצר והמנהלת – שיכולים להביא מזור ולהביא תועלת מידית להתפתחות הכלכלה הערבית.

באסל גטאס: הראשון: עידוד של בתי ההשקעות ושל מה שנקרא בעגה העיתונאים, גם של הכנסת – המוסדיים, להביא ולעודד אותם להשקיע בכלכלה הריאלית הערבית.

באסל גטאס: זה לא דבר פשוט, זה לא דבר מובן מאליו.

באסל גטאס: אני מעריך שיש עשרות מיליארדים – בין 40 ל-50 מיליארד שקל אולי 60 אפילו – שהם חסכונות ארוכי טווח של העובדים, של השכירים, של המעסיקים, של העצמאים הערבים שנמצאים באותם בתי השקעות שאמורים לנהל אותם לטובתנו כחוסכים אבל גם לטובת המשק – אנחנו חלק מהמשק שאותו כסף מושקע בו באגרות חוב ממשלתיות או באגרות חוב קונצרניות ובבורסה ובעוד דברים.

באסל גטאס: התועלת הישירה מהחסכונות שלנו לא חוזרת לכלכלה הערבית.

באסל גטאס: אני יודע שאותם מוסדיים מסתכלים על הכלכלה הערבית כבעלת סיכון גבוה ולכן קשה להם להשקיע בפרויקטים בכלכלה הריאלית: נדל"ן, תשתיות וכולי והם זקוקים לזריקת העידוד הממשלתית הזו שאנחנו קוראים לה ביטוח תשואה.

באסל גטאס: אני מקווה שחברי אבנר יתייחס לזה במצגת שלו ואני מסתפק בזה בעניין הזה ספציפית.

באסל גטאס: הנושא השני שיכול להביא מידית להזרמת דם וחמצן זה עניין אזורי התעשייה שהם קיימים בתחומים שקרובים לערים וליישובים הערביים בצפון ובמרכז, אבל כל הארנונה וכל השלטה הולכים למועצות אזוריות או לערים כמו נצרת עילית, מגדל העמק ומקומות אחרים.

באסל גטאס: הייתה כוונה במשרד המסחר והתעשייה ללכת בכיוון הזה.

באסל גטאס: יש אזור תעשיה בר-לב בצפון שהושם תחת הנהלה משותפת משגב ומה שהיה לפני הפירוק שאע'ור שהיום התפרקה שוב לשלוש מועצות.

באסל גטאס: אני ודע שהניסיון לא צלח – שלושת המועצות הים לא מעורבות – אבל המדיניות הייתה שכמו אזור התעשייה ציפורית ששייך לנצרת, הקרקעות הן גם היסטורית של אנשים מהאזור של משהד והיום שייכות לנצרת עילית.

באסל גטאס: כלומר, החלטה מדינית ורצון של השר, שני שרים – שר המסחר והתעשייה ושר הפנים – יכולים להביא גם לניהול משותף וגם ליצירת תקציבים מיידים למועצות המקומיות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, שוקראן.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: נתנו לחבר הכנסת גטאס זמן רב.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מעכשיו, מכיוון שיש פה הרבה דוברים, לצמצם.

אבישי ברוורמן: אנחנו פחות או יותר מודעים לנקודה שיש פוטנציאל אדיר לכלכלה הערבית, אנחנו מודעים לנקודה שאפשר לחשב את זה במיליארדים רבים והעבודות האלה הוגשו ומוגשות מדי שנה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שנתמקד עכשיו בנושאים הקונסטרוקטיביים – מה נעשה, מה אפשר לעשות.

אבישי ברוורמן: ואני מבקש לעשות פה שילוב בין פקידים, אנשי תעשייה, יזמים וכמובן חברי כנסת.

אבישי ברוורמן: מאחר שציינתי את רועי אסף שהוא ראש אגף לפיתוח כלכלי של אוכלוסיית המיעוטים הרשות, ספר לנו על התכנית של ה-850 מיליון שקל – מה קרה עד עכשיו ומה קורה בכלל בתכנית של הרשות לפיתוח כלכלי, כרגע היא חזרה לסמכות ראש הממשלה?

<רועי אסף: כן.

<רועי אסף: סמכותנו.

אבישי ברוורמן: אני רק מתקן אותך, חבר הכנסת גטאס – היום הוא נקרא שר הכלכלה ולא שר התעשייה והמסחר.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע מה המשמעויות אבל שר הכלכלה.

אבישי ברוורמן: על שאלות התיאום בין הגורמים נשמע את האוצר.

אבישי ברוורמן: בסופו של דבר אני תמיד האמנתי בראש אחד אבל בוא נראה איך זה מתואם.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<רועי אסף: מלומדי היושב-ראש, אתה מכיר את הנושא היטב.

<רועי אסף: הדגשתם את כל הנקודות ואת הפערים ואת הפוטנציאל ואת הנקודות החלשות.

<רועי אסף: אין ספק שבתקציב הנוכחי היו שינויים שישפיעו על כלל האוכלוסייה ובאופן ספציפי על מי שחלש יותר - - -

דב חנין: סליחה, אדוני היושב-ראש יש לי איזושהי הערה לסדר לפני הדברים האלה, משהו מאוד קצר.

אבישי ברוורמן: ידעתי שאתה תמיד מקבל זכות דיבור בצורה המיוחדת לך.

אבישי ברוורמן: גם איציק שמולי ביקש משהו.

דב חנין: הערה לסדר שאולי תתרום לדיון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הסוגיה הזאת היא סוגיה מאוד-מאוד חשובה ואני חושש שאם אנחנו נעסוק בה בגישה הרוחבית אז נעשה דיון, כולנו נלמד דברים מאוד מעניינים ונחזור לדיון הזה בעוד שנה או שנתיים בערך באותו מצב.

דב חנין: כמו שחבר הכנסת גטאס הציג בצדק, יש פה שורה של חסמים שלדעתי חשוב למפות אותם ולהתמודד איתם גם במסגרת הוועדה אחד לאחד.

דב חנין: למה אני אומר את לפני הדברים של רועי?

דב חנין: כי אם אתה תוכל לעזור לנו במיפוי החסמים, לא לתת לנו סקירה רחבה ומעשית ומה צריך לעשות.

דב חנין: זה בסדר, אנחנו יודעים שאתם עושים ויודעים שיש עוד המון-המון מה לעשות.

דב חנין: איפה שורת הבעיות הקונקרטיות שבגללן הדברים לא מתקדמים מספיק מהר ומספיק טוב?

דב חנין: ואיך מתמודדים עם כל אחד מהחסמים האלה לפי דעתך?

אבישי ברוורמן: אני מודה לך על ההערה.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לשמוע עוד פעם את כל הדוחות האלה כי באמת, תאמינו לי, עושים פה מחזור של הדוחות.

אבישי ברוורמן: בגלל שרוב האנשים מתחדשים, כל פעם מספרים שהפוטנציאל הוא אדיר, הוא מיליארדים, יש אפליה.

אבישי ברוורמן: אני לא רוצה לשמוע את זה יותר כי אנחנו יודעים שזה קיים.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאני אדם קונסטרוקטיבי, בואו נחשוב עכשיו לאור הדברים האלה מה אפשר לעשות, אבל כל אחד יגיד קצת מה הוא עושה במשרד שלו – חשוב לעת מה קורה בשטח – ומצד שני מה עושים הלאה.

אבישי ברוורמן: אם אני אתן לכם את ההצהרות על המיליארדים והתכניות של כל המשרדים - - - הלוא מעבירים פה חוק של שינוי אחוז החסימה מ-3% ל-4% ומ-20 ל-18 שרים – זה לא ישפיע כהוא זה על המשילות.

אבישי ברוורמן: בעיית המשילות זה איך שהשרים עובדים ביחד על תכנית ושיש משמעות להחלטות ממשלה אחרי שמחליטים אותן.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי על השר ברק עם ה-4 מיליארד וכמו אחרים, יש הצהרות על מיליארדים אבל בסופו של דבר מה שקובע זה הביצוע.

אבישי ברוורמן: אז אני רוצה לשמוע גם על הביצוע.

<רועי אסף: אני אדבר בקצרה.

<רועי אסף: יושב-ראש הוועדה יכול בוודאי להזמין כל תת-נושא פה שיכול להיות דיון שלם על מה שנעשה.

<רועי אסף: התכנית הכלכלית שהוגשה לממשלה על ידי משרד האוצר, היה לנו שיתוף פעולה הדוק עם אגף תקציבים ועזרה ותמיכה מהם בתכניות שלנו:

<רועי אסף: החרגת קליטת עובדים ערבים בשירות המדינה – יש ביטול של קליטת עובדים חדשים לשירות המדינה אבל האוכלוסייה הרבית הוחרגה מזה.

<רועי אסף: זה צעד מאוד-מאוד חשוב.

<רועי אסף: לשאלה שלך, כמה עובדים בבנק ישראל – כרגע יש 8% עובדי מדינה.

<רועי אסף: ללא ההחרגה הזאת, לא היינו ממשיכים להתקדם הלאה.

<רועי אסף: גם היה מיצוי כושר השתכרות לסבסוד מעונות יום אבל אין פגיעה בחברה הערבית.

<רועי אסף: יש הישגים נוספים כמו מזעור הפגיעה מביטול ההנחה בארנונה – הגמשנו את הקריטריונים.

<רועי אסף: כל הדברים האלה נעשו כמובן בתיאום עם האוצר.

<רועי אסף: מתכנית החומש 1539 שאותה אתה מכיר היטב תפקידך כשר הממונה, בוצעו 82%.

<רועי אסף: מי שרוצה לשמוע פרוט על תכנית, כמובן שאפשר יהיה להזמין אותנו בהזדמנות אחרת כי זה פרוט ארוך.

אבישי ברוורמן: אל תגיד 1539, אף אחד לא מבין מה זה.

<רועי אסף: תכנית החומש היא תכנית של 778 מיליון שקל.

<רועי אסף: תפקידה לתת עוגנים כלכליים ל-13 יישובים ולחזק אותם – 82% ביצוע.

<רועי אסף: יש תכנית תעסוקה 4193 שבנינו עם משרד האוצר בזמן המחאה החברתית.

<רועי אסף: משרד הכלכלה ואנו שותפים לתכנית הזאת שהתקבלה ב-2012 יותר מ-90% מהתקציבים הועברו כבר למשרדים לביצוע – בזמן ממשלתי זה מאוד-מאוד מהיר.

<רועי אסף: כידוע, השנה אין תקציב מדינה וברגע שייפתח תקציב – נוכל לדווח על כך.

<רועי אסף: יש תכנית דיור 4432 של 250 מיליון שקלים שהיא מעין תכנית המשך לתכנית היישובים אך רק בנושא הדיור שאלת על פיתוח אזורי תעשייה – הממשלה משקיעה 400 מיליוני שקלים לפיתוח אזורי תעשייה ביישובים הערביים.

<רועי אסף: זה נושא מאוד כבד ואני לא יכול לסקור אותו בזמן קצר.

<רועי אסף: יש מרכזי הכוון תעסוקתי ליד משרד הכלכלה שיעשו את הסקירה היסודית שלהם ויסבירו את כל המגמות ואת - - -

מיכל רוזין: כמה מיליארדים יש בתקציב המדינה למרכזי תעשייה?

מיכל רוזין: מרכז השקעות מחלק 4 מיליארד?

<רועי אסף: יתייחסו לזה ממשרד הכלכלה תכף.

<רועי אסף: אני יכול לענות על התכניות שאנחנו אמונים עליהן.

<רועי אסף: יש השקעה של 550 מיליוני שקלים ביישובים ערביים.

<רועי אסף: השכונה בסכנין כבר מתחילה לקרום עור וגידים, יותר מ-150 יחידות דיור כבר עברו את המכרז ומתחילים את הבנייה.

<רועי אסף: בולדוזרים עובדים בשטח של חלק מאזורי התעשייה – כמובן שזה מסובך לבנות אזור תעשייה.

<רועי אסף: אין ספק שהפערים עדיין גדולים מאוד.

<רועי אסף: לשאלתך חבר הכנסת חנין, נושא התחבורה הציבורית מאוד חשוב.

<רועי אסף: הממשלה השקיעה 100 מיליון שקל בתחבורה ציבורית, שזה לא סכום ניכר, וכמות הנסועה בכפר קאסם וברהט, לדוגמה, עלתה מ-0 ל-8,000 – הדבר גם מעודד תעסוקה וגם מעודד את כל הדברים שאתם מכירים היטב בתחבורה ציבורית.

<רועי אסף: השתדלתי מאוד לקצר בדברי – כל נושא שאתם רוצים להרחיב, אנחנו נשמח ביותר לדון בכל חסם וחסם ובכל בעיה.

עיסאווי פריג': ברשותך, אתם השקעתם תוך שנה 82%?

<רועי אסף: לא, זאת תכנית חומש.

עיסאווי פריג': רגע, שאני אבין – 850 מיליון שקל התכנית שהשר לשעבר הציע – 82% מזה כבר בוצע?

<רועי אסף: בוצע.

באסל גטאס: אבל לא בשנה – זה כבר 4 שנים.

<רועי אסף: זו תכנית של 5 שנים.

עיסאווי פריג': והמספרים שיש – בוצעו בשטח?

<רועי אסף: כן.

עיסאווי פריג': 850 מיליון שקל?

<רועי אסף: לא.

<רועי אסף: 82% מ-778 מיליון.

באסל גטאס: ל-13 יישובים ב-5 שנים – כמה זה?

באסל גטאס: זה כלום.

אבישי ברוורמן: אל תזלזל בזה.

עיסאווי פריג': זה טוב, אבל היה - - -

אבישי ברוורמן: כמו שאתה אומר, היה יכול להיות אפס.

עיסאווי פריג': איפה אפשר להשיג את נתוני הביצוע?

<רועי אסף: אתה יכול קבל ביצוע והתחייבויות - - -

אבישי ברוורמן: אני מציע, רועי, שאתה תזמן את חבר הכנסת פריג' אליך - -

<רועי אסף: איימן סייף, המנהל שלי, יזמן.

אבישי ברוורמן: - - ותראה לו את כל התכניות, את היישובים – איפה הצליח יותר ואיפה פחות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': המצב היה גרוע מאוד.

אבישי ברוורמן: מאוד גרוע, כן.

אבישי ברוורמן: אבל מתקדמים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה עכשיו שמשרד הכלכלה יוסיפו – אתם עובדים בשיתוף פעולה עם משרד ראש הממשלה?

<רועי אסף: בוודאי.

<מיכל פינק: בהחלט.

<רועי אסף: הם החברים הכי טובים שלנו.

אבישי ברוורמן: יופי.

דוד צור: אחים שלכם.

אבישי ברוורמן: מיכל פינק, מנהלת אגף בכיר כספים, את מציגה?

אבישי ברוורמן: רק בקצרה.

<מיכל פינק: בקצרה.

<מיכל פינק: אם יש נושאים ממש מהשטח אז גם אימן וגם ראסם יכולים לעזור בפרטים.

<מיכל פינק: ברשות

<מיכל פינק: כם אני אדלג על החלק הראשון של המצגת – ברורות החשיבות וההזדמנות – מנועי צמיחה כאן לא צריכים הצדקה.

אבישי ברוורמן: זה לא רק טוב לערבים, זה לא רק צודק – זה טוב ליהודים.

<מיכל פינק: לא צריך להצדיק פה את הצמיחה.

<מיכל פינק: המשרד הכין מתווה פעולה על פי החלטת ממשלה, מה שמכונה "יעדי אקשטיין", כאשר מתוכם אנחנו בוחנים, ועל בסיס זה בונים כלים אינטגרטיביים, על מנת לשפר את שיעורי התעסוקה בשנת 2020.

<מיכל פינק: לדוגמה: אם אנחנו מסתכלים על נשים ערביות – 20% צעירות או 27% שיעור התעסוקה כיום לעומת 41% שצריך להגיע אליו.

<מיכל פינק: אנחנו מבינים את גודל האתגר, לרבות נושא של גברים ערביים, כשמדברים על מקצועות שוחקים, מקצועות פיזיים, הם נפלטים מוקדם ממעגל התעסוקה - - -

אבישי ברוורמן: אחד הדברים המרכזיים לגבי נשים ערביות זה העזרה בהסעות למקום העבודה – זה הדבר המרכזי היום.

<מיכל פינק: נכון.

<מיכל פינק: אנחנו רוצים להציג את מכלול הכלים בנושא - - -

אבישי ברוורמן: בזמנו הצגנו את זה והוא אחד המשתנים המרכזיים.

<מיכל פינק: בהחלט.

<מיכל פינק: על אותה נוסחה מספרית, כדי לעמוד בייעדי הממשלה, אנחנו מבינים ש-300 אלף ערבים, שלא נמצאים במעגל התעסוקה היום, צריכים להצטרף אליו עד לשנת 2020.

<מיכל פינק: כשמסתכלים על הגידול הטבעי, מדובר על 176 אלף איש שהם מעבר לגידול הטבעי, זאת אומרת הם צריכים התערבות, צריכים הכוונה, צריך לקחת אותם ביד – וזאת המטרה של התכנית הזו.

עמר בר-לב: איזה אחוז זה מכלל הנזקקים?

<מיכל פינק: מתוך ה-300?

עמר בר-לב: לא.

עמר בר-לב: 176 מתוך 300 אני יודע.

אבישי ברוורמן: זה חבר הכנסת עמר בר-לב.

עמר בר-לב: את אומרת שיש 176 אלף נזקקים מעבר לגידול הטבעי שצריך לסייע להם.

עמר בר-לב: אני שואל: האם זה כל האוכלוסייה הנזקקת או שזה רק אחוז מסוים מהאוכלוסייה הנזקקת, ואם אחוז – אז איזה אחוז?

עמר בר-לב: 2% או 80%?

<רן רידניק: זה הגידול שמעבר לגידול הטבעי שנדרש בכדי לעמוד ביעדי התעסוקה.

<מיכל פינק: נכון, נכון.

<מיכל פינק: יעדי התעסוקה הם 300 אלף ובמקרה הזה אנחנו - - -

עמר בר-לב: השאלה מאוד פשוטה: זה 300 אלף יש – וחוץ מזה מה - - -

<מיכל פינק: 300 אלף צריכים להתווסף על מנת ששיעור התעסוקה – אם ניקח נשים:

<מיכל פינק: כדי לעלות מ-27% או מ-20% ל-41%, עשינו כך לגבי כל הנוסחאות.

<מיכל פינק: אנחנו כמשרד ביצוע, מתכללים את אוסף החלטות הממשלה.

<מיכל פינק: לגבינו חלות 5 החלטות – יש החלטה שישית שקשורה לנציבות ורועי הזכיר אותה – אנחנו מטפלים בכל 5 החלטות הממשלה שיש להן אבות שונים בממשלה.

<מיכל פינק: בסך הכול מדובר על 1.2 מיליארד מתקציבי משרד הכלכלה מתוך 3.7 מיליארד שזה אוסף 5 ההחלטות.

<מיכל פינק: מדובר על החלטת שלושת היישובים שרועי הזכיר – החלטה 1539 – מדובר על החלטה על דרוזים וצ'רקסים, בדואים בצפון, בדואים בדרום – זאת גם ההחלטה האחרונה של יישום המלצות טרכטנברג, כאשר כל אחת מהן מביאה אוסף של כלים.

<מיכל פינק: אנחנו ננסה ממש בקצרה לפרוס את זה.

עיסאווי פריג': המוסלמים הם 85% ותמיד אומרים: דרוזים וצ'רקסים ובדואים.

<מיכל פינק: זאת החלטת ממשלה, אדוני, זאת לא החלטה שלנו.

אבישי ברוורמן: זאת החלטת הממשלה.

<מיכל פינק: אנחנו מכבדים את כולם.

<מיכל פינק: אני אדבר על הקלים ללא אבחנה מה שייך לאיזו תכנית – אם זה יעניין אז נוכל לפרוס את זה.

<מיכל פינק: בעיקרון יש לנו שלושה תחומים עיקריים: תחום התעסוקה, עידוד היזמות העסקית ויצירת תשתיות ותחום נוסף של פיתוח הון אנושי שהוא משולב בתחומי התעסוקה.

<מיכל פינק: כשאנחנו מדברים על תכנון הוליסטי, מערכתי, אנחנו לא עושים את האבחנה ממש בשטח מה שייך לאיזו תכנית – אנחנו מתכננים ומבצעים.

<מיכל פינק: מרכזי הכוון – מדובר בסך הכול בכלל תכניות על 21 מרכזי הכוון.

<מיכל פינק: התכנית התחילה בביצוע ב-2012 וכבר בנושא הבדואים בדרום, לדוגמה, קמו שלושה מרכזי הכוון.

<מיכל פינק: השנה צריכים להיות - - -

אבישי ברוורמן: מיכל, את רשמת פה ואת מעבירה לכולם את המטרות ובעוד חצי שנה-שנה אנחנו נקבל את הדברים: איך מיישמים את הדברים?

אבישי ברוורמן: כי הבעיה היא הביצוע.

<מיכל פינק: כשאנחנו מדברים על נושא של תמריצים, נושא מיזמים חברתיים, הכשרת מבוגרים, לימודי הנדסאות – גם פה אנחנו יכולים לפרט על הנדסאים במגזר הבדואי או בתחומים אחרים.

<מיכל פינק: מסלול תעסוקה ייעודי ומרכז השקעות שבו הקלנו את התנאים לקבלת תמיכה; מסלולי תעסוקה – כבר 1,150 איש נכנסו בשנה האחרונה; הסעות למקומות עבודה; הכוונה להשכלה גבוהה – מאוד חשוב – דיבר כבוד היושב-ראש על נושא של 5 מיליון להשכלה גבוהה, אנחנו מדברים על תכנית בפיתוח בתקציב של 20 מיליון ₪ לנושא הכוונה.

<מיכל פינק: אנחנו לא משלמים על הלימודים עצמם אלא מטפלים בהיבט של חוסר מידע ומודעות: הכנה לפסיכומטרי, קשיים כלכליים, הטיה תרבותית – כפי שקוראים לזה בסלנג – אנחנו קוראים לזה פשוט הצורך באנגלית.

<רועי אסף: זה בנוסף לתכנית שלנו.

<רועי אסף: זה שלב לפני שנכנסים לאוניברסיטה.

<מיכל פינק: באותה מידה אנחנו לוקחים אנשים אחרי שסיימו לימודים, למשל, בעלי מקצוע בתחום המדעים המדויקים שלא יכולים להשתלב בתחומי עבודתם או שלא מצליחים.

<מיכל פינק: גם שם אנחנו מבצעים תכנית ליווי וסיוע, קורסי התאמה - - -

אבישי ברוורמן: מיכל, זה נשמע מאוד יפה שהדברים קורים, אבל איפה הבעיה?

<מיכל פינק: אלו תכניות בפיתוח.

<מיכל פינק: עכשיו אני - - -

באסל גטאס: מה עם מסלולי תעסוקה?

באסל גטאס: הבנתי שמסלולי תעסוקה כבר לא רלוונטיים.

<מיכל פינק: היינו בתקופה של העדר תקציב.

<מיכל פינק: נקבל הקצאה חדשה - - -

<ראסם נאטור: ביולי יש מנה ראשונה.

<מיכל פינק: בעיקרון, המינימום של מועסקים היה 5 מועסקים בתכנית כזאת, בהוראת מנכ"ל כזן.

<מיכל פינק: פה הורד המינימום לשלושה, יש תנאים משופרים ותהיה הקצאה נוספת.

<מיכל פינק: הנושא של מרכזי תעסוקה, תכניות מימון, הוזכר.

<מיכל פינק: הקמת מרכזי עסקים שמבצעים חממות.

<מיכל פינק: פיתוח אזורי תעשייה חדשים וקיימים - - -

אבישי ברוורמן: כל ההצעות האלה שאת מדברת עליהן כרגע זה יפה, אבל - - -

<מיכל פינק: אני יכולה להיכנס בכל נושא לעומק, אני פשוט לא מרשה זאת לעצמי בגלל מגבלת הזמן.

אבישי ברוורמן: כדי שהדיון יהיה פורה ולא יהיה ארוך – השאלה היא אם יש עוד דברים שאת רוצה להוסיף מבחינת החסמים או הבעיות?

<מיכל פינק: נושא מרכזי ההכוון - - -

חנא סוייד: יש לי שאלה להתייחסותך, בבקשה: כל התכניות האלו שאת מדברת עליהן, צריך לפרסם אותן.

חנא סוייד: אני חייב להגיד שאף פעם, אף פעם, לא נתקלתי באיזה פרסום שאפשר להיעזר או אפשר לקבל עזרה במסלול הזה או בתכנית הזו.

חנא סוייד: איך עושים את זה?

חנא סוייד: מפה לאוזן?

חנא סוייד: חבר מביא חבר?

חנא סוייד: מפרסמים?

עיסאווי פריג': אני רואה חשבון, וזו פעם ראשונה שאני שומע על זה.

עיסאווי פריג': אני מייצג 300 לקוחות – דוחות ורודים – אני מקבל צמרמורת בגוף ממה שאת מציגה.

עיסאווי פריג': זאת פעם ראשונה שאני שומע מה זה.

חנא סוייד: נצפות, נראות, פרסום – איך אפשר להכיר את מגוון התכניות שלכם?

<מיכל פינק: ראשית, מרכזי ההכוון התעסוקתי שמוקמים בימים אלה.

<מיכל פינק: יהיו 21 מרכזים, חלקם כבר פועלים – אימן אולי תוכל להרחיב בנושא – 7 כבר פועלים.

<מיכל פינק: המטרה שלהם ללוות גם אוכלוסייה שמעוניינת להפוך ליזמית - - -

חנא סוייד: אני מתכוון ממש פרסום.

חנא סוייד: איך אתם מפרסמים כדי שהציבור ידע?

<אימאן טרביה-אלקאסם: שלום לכולם, בוקר טוב.

<אימאן טרביה-אלקאסם: לשאלתך, חבר הכנסת סוייד, אחד המאפיינים של מרכזי ההכוון - - -

חנא סוייד: לא רק מרכזי הכוון.

חנא סוייד: תביני את השאלה שלי - - -

<אימאן טרביה-אלקאסם: אני אענה לך על השאלה.

<אימאן טרביה-אלקאסם: אחת הפעולות שאנחנו עושים במרכזי הכוון זה Reaching out – מה שנקרא בעברית יפה יִשּׂוּג - - -

חנא סוייד: Outreach.

<אימאן טרביה-אלקאסם: אותו מקדם תעסוקה שנבחר לשרת את היישוב, לא משנה אם בדרום או בצפון או במרכז, יוצא מתוך המשרד שלו וידפוק בדלתות של האנשים המובטלים שבכלל לא משתתפים בשוק העבודה.

<אימאן טרביה-אלקאסם: לעת עתה אנחנו לא יכולים לצאת בפרסום של "הנה נפתח מרכז הכוון – תבואו כולכם" בעיני זה לא צעד כל כך נכון - - -

חנא סוייד: בסדר, אבל מה עם תכניות אחרות?

חנא סוייד: הבנתי עכשיו שלמרכזי הכוון עדיין אין, אבל מה עם דברים אחרים?

חנא סוייד: תני דוגמה אחת לדרך שאתם מפרסמים תכנית מטיבה.

<אימאן טרביה-אלקאסם: אני חושבת שמשרד התמ"ת - -

חנא סוייד: אולי עיסאווי יודע על - - -

<אימאן טרביה-אלקאסם: - - משרד הכלכלה יוצא בקול קורא - - -

עיסאווי פריג': ממש תיאטרון.

<אימאן טרביה-אלקאסם: אני לא יכולה להגיד לכם כמה פעמים בשנה - - -

חנא סוייד: אבל תנו דוגמה לתכנית אחת.

חנא סוייד: סקרתם כאן בערך 10 תכניות - - -

באסל גטאס: אני אעזור לך – תכנית תעסוקה: עשיתם כנס בנצרת.

<אימאן טרביה-אלקאסם: יוצא קול קורא בעיתונות, זה מתפרסם בעיתונות - - -

חנא סוייד: זה חשוב.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד - - -

<אימאן טרביה-אלקאסם: אתה רוצה תשובה של כן או לא?

חנא סוייד: לא.

חנא סוייד: אני דווקא יודע שהתשובה היא לא - - -

עיסאווי פריג': מה מתפרסם בעיתונות?

עיסאווי פריג': משרד הכלכלה לא מכסה את כל מה שאת אומרת, אני בדקתי לפני שבאתי.

חנא סוייד: אני יודע כי בתוך עמי אני חי - - -

עיסאווי פריג': משרד הכלכלה כמעט ומתעלם מהעיתונות ומהתקשורת הערבית בפרסום, הלפ"מ – בדקתי את זה.

חנא סוייד: אימאן, אני מבקש להסב את תשומת לבכם שאת זה דווקא צריך לעשות.

<אימאן טרביה-אלקאסם: אנחנו ניקח את זה לתשומת לבנו.

חנא סוייד: זה מה שאני מבקש, כי אחרת אנחנו שומעים על זה רק בישיבות כאן בכנסת, תאמיני לי, ובציבור לא יודעים על זה.

באסל גטאס: זה שבעתיים חשוב כשהמסלול או התכנית היא לא רק לערבים – הרי יש הרבה סעיפים תקציביים לכולם.

באסל גטאס: אז צריך עוד יותר להדגיש את האפשרות לגשת לאותן תכניות, גם של המדען הראשי, גם של הכשרה מקצועית וכולי.

אבישי ברוורמן: נציג האוצר אמר שהוא צריך לעזוב, והאוצר חשוב.

אבישי ברוורמן: מה יש לרן רידניק, נציג אגף התקציבים, להגיד לטובת הכלכלה?

חנא סוייד: אולי נשמע אותו אחרי - - -

<רן רידניק: אני חייב להגיע לדיון נוסף בוועדת המדע.

עיסאווי פריג': נבוא אתך למדע.

<רן רידניק: אתה מוזמן, כמובן, אבל אני אחטוף צעקות.

<רן רידניק: אתה רוצה לבוא ביחד איתי?

<רן רידניק: אני אשמח.

<רן רידניק: אני רכז תחום התעסוקה באגף התקציבים במשרד האוצר.

<רן רידניק: אני לא ארחיב הרבה, דיברו כאן לגבי חשיבות הנושא.

<רן רידניק: בגלל שידידי דברו הרבה בתחום המיקרו על תכניות שונות, אני אנסה לתת סקירת מאקרו קצרה בנוגע לסוגיה עצמה.

<רן רידניק: ראשית, הנושא של חשיבות מיצוי הפוטנציאל הכלכלי של המגזר הערבי: אני חושב שהשתרש בשיח ובמדיניות הממשלה בשנים האחרונות, במידה רבה נוכח פעילות שבוצעה בשנים האחרונות.

<רן רידניק: זה בוצע גם בהיבטים ההצהרתיים: עולם של יעדים, משרדי ממשלה שהציבו יעדים.

<רן רידניק: זה לא דבר בנאלי שממשלה מציבה לעצמה יעדים כמו יעדי תעסוקה, בעקבות דוח אקשטיין, זה משתרש בדיון.

<רן רידניק: וגם בשורה של החלטות ממשלה שתוארו במת המיקרו על ידי שותפי כאן בממשלה.

<רן רידניק: מדובר בהשקעת משאבים משמעותית.

<רן רידניק: אתה דיברת על סכומים היסטוריים של 4 מיליארד שקלים, אבל הצבר של חמשת החלטות הממשלה שהתקבלו בשנתיים האחרונות - -

אבישי ברוורמן: אמרתי שהייתה הצעה של 4 מיליארד שלא מומשה.

אבישי ברוורמן: כשאני הובלתי ואחרים – זה התחיל להיות משמעותי.

<רן רידניק: - - הן בסך כולל של 4.2 מיליארד שקלים.

<רן רידניק: גם כאן אני מסכים לחלוטין עם אמירתו של היושב-ראש, שאנחנו נימדד בעולם הביצוע, כמו כל דבר.

<רן רידניק: לכן, ככל שתרצו דוחות ביצוע מהאוצר, ממשרד הכלכלה, הרשות לפיתוח – אנחנו נשמח להעביר.

<רן רידניק: חבר הכנסת באסל דיבר - - -

אבישי ברוורמן: גטאס.

אבישי ברוורמן: באסל זה השם הפרטי.

<רן רידניק: אני מתנצל.

<רן רידניק: חבר הכנסת גטאס דיבר על כך - - -

חנא סוייד: הוא מרוצה שאתה מבטא את השם טוב.

חנא סוייד: לפעמים מבטאים את זה כל כך גרוע - - -

<רן רידניק: אני מנסה ללמוד.

<רן רידניק: תמיד יש לי מקום להשתפר.

עיסאווי פריג': זה חלק מהביחד.

<רן רידניק: בכל מקרה, הוא דיבר על זה שאנחנו בעיצומו של גיבוש תקציב מאוד מורכב עם גיבוש סדרי עדיפויות קשים.

<רן רידניק: דווקא כאן, יישומם של דברים שהחלטנו עליהם בטח כשהממשלה החליטה לא להפחית ולא לפגוע באותה החלטת ממשלה שתיארנו, כי היה אפשר להפחית מהם כדי להקל על המצוקה בכיוונים אחרים, נוכח החשיבות של הנושא הוחלט שלא לפגוע ולא להפחית וגם לא לעשות התאמות רוחביות כאלה ואחרות אלא להמשיך וליישם.

באסל גטאס: על אילו כספים אתה מדבר?

<רן רידניק: על אותן 5 החלטות ממשלה, אחת מהן תיאר היושב-ראש, בשווי כולל של 4.2 מיליארד שקלים.

<רן רידניק: אנחנו נמצאים כרגע במהלך הביצוע ובזה אנחנו נימדד.

<רן רידניק: עצם זה שהממשלה החליטה שלא להפחית ולא לפגוע בתקציבים מצביע על החשיבות של הנושא.

<רן רידניק: אני חושב שניבחן כאן בעולם המעשה ובעולם העמידה ביעדים שהממשלה הציבה לעצמה.

<רן רידניק: אני חושב שזה מתאר שיפור והבנה של הבעיה.

אבישי ברוורמן: אני רוצה למקד עכשיו את הדיון שיימשך לגבי, כמו שחבר הכנסת גטאס אמר, דברים ספציפיים.

אבישי ברוורמן: לא תוך דקה תשתנה האפליה, יותר ויותר שרים וראשי ממשלות יבינו שהנושא חשוב ויעלו אותו על סדר-היום.

אבישי ברוורמן: עלו פה מספר נושאים: עלה נושא אחד על ידי חבר הכנסת גטאס, איך להוביל כספים?

אבישי ברוורמן: אחת הבעיות לאוכלוסייה הערבית וליזמים הערביים היא שיש להם בעיות באשראי בבנקים.

אבישי ברוורמן: אחת מהבעיות של האשראי היא איך אתה מציג בטוחות: לעיתים יש בטוחות בנכסי דלא ניידי אבל הבעלות לא ברורה, לעיתים הבנקים לא נכנסים למקומות שהם אומרים שיש בהם סיכון גבוה.

אבישי ברוורמן: ולכן יש היום הרבה מאוד כספים – אני, דרך אגב, מאוד חושש לגבי המוסדיים מבחינת המשק – כי על הבנקים מפקחים – אני רואה כל-כך הרבה כסף מגיע למוסדיים שאני לא בטוח שיש עליהם פיקוח.

אבישי ברוורמן: אני מפחד שהמשבר הבא יבוא מהמוסדיים, שלא יהיה כמו בנקי ההשקעות.

אבישי ברוורמן: אבל זאת הערה כללית.

אבישי ברוורמן: נמצא אתנו ממשרד האוצר הראל שרעבי שהוא מנהל מחלקת הפנסיה באגף שוק ההון.

אבישי ברוורמן: אבל אבנר, מה אתה מציע כרגע מבחינה פרקטית שהממשלה והמוסדיים יכולים לעשות כדי לתעל כספים ולחזק את היזמים הקיימים – עבדתי אתם, אני מכיר אותם באוכלוסייה הערבית – שחדשות לבקרים מעוניינים באשראי ומעוניינים להתקדם.

חנא סוייד: מאיזו חלקה באוצר?

אבישי ברוורמן: אבנר סטפק הוא לא מהאוצר, יש לו בית השקעות פרטי, קרן השקעות מיטב-דש.

אבישי ברוורמן: באנגלית אבנר סטפק נקרא:

אבישי ברוורמן: Gentleman of is his own means, כלומר אדם מאוד מאוד מבוסס ועשיר בזכות עצמו, אבל עם כספי ציבור.

<אבנר סטפק: טוב, שלום.

<אבנר סטפק: אני בן 38, לשעבר מנכ"ל בית ההשקעות מיטב-דש והיום בעלים.

<אבנר סטפק: אנחנו הגוף השני בגודלו בישראל: מנהלים 112 מיליארד שקלים ואני מכיר די טוב את המגזר הערבי מנוכחות בשטח, גם בצד העסקי וגם בצד פילנטרופי ומעסיק כ-850 עובדים בתל אביב, ובעמק הירדן על חורבות מפעל ספן, מול אשדות יעקב.

<אבנר סטפק: היום באתי עם מודל במצגת מאוד קצרה של 8 שקפים, לגבי נושא ההתערבות של שוק המוסדי, הגופים המוסדיים, בהשקעות מגזר ערבי.

<אבנר סטפק: צריך להגיד שברמת המאקרו המוסדיים מנהלים היום כטריליון שקלים מתוכם כ-700 מיליארד שקלים יושבים בחיסכון ארוך טווח.

אבישי ברוורמן: תסבר את האוזניים של הצופים בטלוויזיה: יש טריליון שקלים במוסדיים.

אבישי ברוורמן: כמה יש בבנקים?

<אבנר סטפק: תלוי איך סופרים את זה.

<אבנר סטפק: סך תיק הנכסים הפיננסיים של הציבור מתקרב ל-3 טריליון שקל.

<אבנר סטפק: חלק גדול זה פיקדונות בבנקים כמובן ונכסים פיננסיים אחרים – זה לא כולל נדל"ן ועסקים.

אבישי ברוורמן: איך זה מחולק בין הבנקים למוסדיים?

אבישי ברוורמן: Fifty-Fifty?

<אבנר סטפק: לא, לבנקים יותר.

חנא סוייד: מה האחוז של האוכלוסייה הערבית בטריליון הזה?

<אבנר סטפק: הטריליון מתחלק ל-300 מיליארד לטווח קצר – קרנות נאמנות ותיקי השקעות – על זה אין הרבה נתונים, זה גם לא רלוונטי לדיון מאחר ואסור להם רגולטורית להשקיע בכלל בהשקעות ריאליות.

<אבנר סטפק: ה-700 מיליארד של הטווח הארוך – קופות גמל, פנסיה, השתלמות וביטוחי מנהלים – אני מעריך שחלקם פחות מ-10% אבל אין לי נתון מדויק.

<אבנר סטפק: בוודאי זה נמוך דרמטית ממשקל האוכלוסייה הערבית בישראל.

<אבנר סטפק: כצופה ופעיל שמסתובב המון בשטח במגזר הערבי אני רואה שיש תהליך איטי של יציאה ממאפייני השקעות שמרניים מאוד, מנדל"ן, מדולרים, להשקעות קצת יותר ספקולטיביות ועדיין מאוד-מאוד סולידיות.

<אבנר סטפק: אלו לא מאפיינים דומים למגזר הכללי, לאוכלוסייה הכללית.

אבישי ברוורמן: תן דוגמאות, אבנר, של השקעות כאלה.

<אבנר סטפק: השקעות של משק הבית בטיפוסי ברובן זה פיקדונות ותכניות חיסכון ובשוליים ניירות ערך.

אבישי ברוורמן: אמרת שאנשים נכנסים קצת יותר

<אבנר סטפק: יש כניסה לקרנות נאמנות באג"ח קונצרני, באפיקים בהם יש 20% מניות ו-80% סולידי, ולא רק 100% תכנית חיסכון או פק"מ.

<אבנר סטפק: המודל שאני מציג הוא מודל של השתתפות גופים מוסדיים, אום 700 מיליארד של טווח ארוך בהשקעות - - -

חנא סוייד: אתה מחלק העתק של ההרצאה שלך?

<אבנר סטפק: כן, אני אשמח להעביר במייל למי שמעוניין.

<אבנר סטפק: יש פה כרטיס ביקור.

אבישי ברוורמן: חולק כבר.

<אבנר סטפק: אני קצת יותר סקפטי לגבי תכניות ממשלתית ואני שומע הרבה מספרים ודיונים ומיקרו כזה של: 20 מיליון נתנו לתעסוקה ועוד 100 מיליון לפרויקט תחבורה וכולי – תסלחו לי, זה גרעינים וכסף כיס.

<אבנר סטפק: זה לא מה שיעשה שינוי במגזר העברי.

עיסאווי פריג': ומה יעשה את השינוי?

<אבנר סטפק: יש גם דברים שהממשלה צריכה לעשות, אני לא פוטר את הממשלה מאחריות, יש לי גן שם הרבה מאוד רעיוניות.

<אבנר סטפק: אני גם מתעסק בצד הפילנטרופי.

<אבנר סטפק: אני אתמקד במודל.

<אבנר סטפק: הטענה שלי פשוטה: אפשר לעודד גופים מוסדיים להשקעות בעיקר בתחומי נדל"ן ותשתיות.

<אבנר סטפק: צריך לזכור, אנחנו גופים של חיסכון לטווח ארוך – אנחנו גם צריכים השקעות לטווח ארוך, כלומר פרויקטים למינימום 5 שנים עד 20 שנה.

<אבנר סטפק: אנחנו נשקיע, ואני אתן דוגמה אחת כדי להמחיש, הממשלה תיתן מעין רשת ביטחון שלה

<אבנר סטפק: ערכתי היא לא תצטרך להוציא אגורה מכיסה, בדומה למודלים שנעשו בעבר: היה מודל בהון סיכון בתחילת שנות ה-90', קרנות יוזמה, עם ביטוח ממשלתי ענבל; היה מודל באמצע שנות ה-90' כשהיה משבר חריף בקופות הגמל, בנק ישראל העמיד רשת ביטחון ב-96' ואמר למשקיעים: אנחנו ניתן לכם ערבות שלא תפסידו יותר כסף מהרמה הזאת.

<אבנר סטפק: זאת הייתה ערבות וירטואלית, זאת אומרת היא נתנה שקט נפשי מידי לשוק ועצרה בריחה של משקיעים, אבל היא הייתה וירטואלית במובן שהיה ברור לכל כלכלן מתחיל שאין שום סיכוי שהממשלה תצטרך להכניס אגורה אחת מכיסה לאותה ערבות.

<אבנר סטפק: בהתאמה, אני מעריך, שגם מה שאני מציג כאן היום - - -

אבישי ברוורמן: תזהר בהערה הזאת.

אבישי ברוורמן: אמרו את זה גם בעולם הגדול והממשלה הייתה צריכה להכניס מכיסה בכל מיני מקומות.

<אבנר סטפק: אנחנו לא העולם הגדול.

אבישי ברוורמן: רק תזהר.

<אבנר סטפק: אני אומר שהמדינה תעמיד ערבות תשואה לפרויקטים שמוסדיים ישקיעו בהם אבל, שימו לב, הערבות הזו משתתפת ברווחים.

<אבנר סטפק: כלומר, אני אומר שהמדינה לוקחת איזשהו סיכון, גם אם אני מעריך שהוא וירטואלי והאחוז שהיא באמת תצטרך להוציא כסף מהכיס הוא אפסי, היא תקבל פיצוי על עצם זה שהעמידה ערבות.

<אבנר סטפק: אני אתחיל מדוגמה להמחשה, לא לגמרי וירטואלית: בשפרעם יש בניין עירייה ישן וקורס שצריך בנייה מחדש.

<אבנר סטפק: לעירייה יש זכויות בנייה למרכז מסחרי ולהפעלת חניון והיא צריכה לבנות בניין עירייה חדש, נניח שמדובר בפרויקט של 100 מיליון שקל.

<אבנר סטפק: אגב, אני מדבר בכלל על פרויקטים שהמינימום הוא 50 מיליון שקל – מתחת לרף הזה לא יעניין את הגופים המוסדיים.

<אבנר סטפק: צריך לזכור שאנחנו מנהלים עשרות מיליארדים, ובמצטבר מאות מיליארדים – לעשות פרויקט ב- 50 מיליון שקל זה המינימום הרצוי.

<אבנר סטפק: עיריית שפרעם היא לא יזם עסקי, היא גם לא תהיה, לצורך העניין היא תציע את הקרקע בעסקת קומבינציה ליזמים שיבנו בניין עירייה חדש ויקבלו בתמורה זכויות כמו הקמת קניון והפעלת חניון העירייה.

<אבנר סטפק: אותו יזם שצריך להביא עכשיו 100 או 200 מיליון שקל צריך מימון: לא מהבנקים, אנחנו כבר יודעים – זה לא נושא הדיון – בגלל אפשרויות מוגבלות היום במגזר הערבי מכל מיני סיבות שאשמח להסביר בהזדמנות.

<אבנר סטפק: גופים מוסדיים שישקיעו, נניח, 70 מיליון שקל כמימון לפרויקט הזה, יקבלו מהמדינה ערבות שתבטיח תשואה מינימלית לתקופה של הפרויקט, נניח את התשואה שאיגרת חוב ממשלתית נותנת היום למשל, צמוד פלוס 0.3 לשנה – בתמורה להעמדת הערבות הזו שתבטיח לנו איזשהו תשואה מינימלית – אפסית, אמנם, אבל משהו מינימלי – כנראה היא תהנה מחלק מהרווחים שאנחנו נקבל - - -

אבישי ברוורמן: אבנר, אנחנו בשידור ואתה נכנס פה יותר מדי לרמה טכנית.

אבישי ברוורמן: אני רוצה שתסביר לי את הקונספט.

אבישי ברוורמן: הראל שרעבי, ממשרד האוצר, הדבר הזה כבר עבר?

אבישי ברוורמן: מעניינת אותי ההתייחסות שלך.

אבישי ברוורמן: אתה אחראי על שוק ההון, נכון?

חנא סוייד: אולי יש לך אינפורמציה לגבי תכנית שהממשלה יזמה?

חנא סוייד: זה קרן הון סיכון - - -

אבישי ברוורמן: אבנר בא עם הצעה.

אבישי ברוורמן: אני מציע שנתקדם – אנחנו ניקח את התכנית, נבחן עם האוצר - - -

<אבנר סטפק: המודל בגדול, כמו שאמרתי: המוסדיים ישקיעו ישירות בפרויקטים מול יזמים, הממשלה תגבה בערבות תשואה מינימלית ותהנה בתמורה מחלק מהרווח - - -

אבישי ברוורמן: אתה הצגת את התכנית הזאת - - -

<אבנר סטפק: לרשות לפיתוח כלכלי, לא לשום פורום אחר.

<אבנר סטפק: העברתי את המצגת הזאת לפני כחודש וחצי לבקשתם.

אבישי ברוורמן: אנחנו נבדוק את זה הלאה.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: הראל שרעבי, אתה רוצה להתייחס, כמשרד האוצר, שוק ההון?

אבישי ברוורמן: ראית כבר את ההצעה הזאת?

<הראל שרעבי: לא.

<הראל שרעבי: לראשונה אני רואה אותה עכשיו.

<הראל שרעבי: אבל הנחת המוצא מאחורי הדברים החשובים שנאמרו פה היא שיש בזה סיכון מוגבר.

<הראל שרעבי: אינני מנהל השקעות ואני לא יודע להעריך סיכונים, אבל בכל אופן זאת הנחת המוצא כי בהשקעות אחרות של שהגופים המוסדיים אנחנו לא רואים שהם באים ומבקשים ערבות של המדינה להשקעות שלהם.

<אבנר סטפק: אתם עושים את זה בהון סיכון - - -

<הראל שרעבי: עושים את זה במקומות אחרים אבל לא בכובע של אגף שוק ההון.

אבישי ברוורמן: הנקודה שנאמרה פה על ידי מר סטפק היא שאנחנו יודעים שישנו כשל שוק לגבי האוכלוסייה הערבית ובין השאר בבעיה של בטחות וסיכון.

אבישי ברוורמן: מכיוון שהדבר הזה יוצר עיוותים ובגללו לא משקיעים מספיק בנדל"ן ובתשתיות וכולי, והאוכלוסייה הערבית מפגרת בתשתיות האלה, צריך לתקן את כשל השוק הזה.

אבישי ברוורמן: כאן הייתה הצעה שנבחן אותה.

אבישי ברוורמן: כמו שאנחנו אומרים שאנחנו נותנים עדיפות – הנה יושב פה מר קבלו שהיה ראש עיריית בית שאן – לפריפריה.

אבישי ברוורמן: איפה שיש Externalities, איפה שיש כשלי שוק – אנחנו מנסים לתת את הגיבוי הממשלתי.

אבישי ברוורמן: לכן, ישנו סיכון יותר גבוה כאן ואי אפשר לפסול את ההצעה.

<הראל שרעבי: חס ושלום.

<הראל שרעבי: אבל לפני שאנחנו בוחנים את האספקט הספציפי, בוא ניקח צעד אחורה: המטרה המרכזית של 700 המיליארד שקלים שאבנר דיבר עליהם היא לאפשר לאזרחי מדינת ישראל, ובכללם אזרחי המגזר הערבי, שחוסכים בקופות הגמל וקרנות הפנסיה ובביטוחי המנהלים, לקבל קצבה ביום שבו הם יפרשו מעבודה, שיעמוד להם מקור הכנסה – זאת המטרה היחידה של הכספים האלה ולשם הכול מכוון.

<הראל שרעבי: המטרה של הגופים המוסדיים בניהול ההשקעות שלהם היא להשיג תשואה מקסימלית על הכספים בסיכון מחושב כדי שלאותם עמיתים תהיה קצבה בסוף הדרך.

<הראל שרעבי: זאת המטרה שחייבת לעמוד בפני כולם.

אבישי ברוורמן: לא רק שהיא חייבת אלא, כמו ששמעת בהערת האזהרה שלי – על הבנקים יש פיקוח אבל אני מאוד חושש מהמוסדיים בעתיד.

באסל גטאס: אני מבטיח לך דבר אחד: אצלנו לא יהיו תספורות.

באסל גטאס: בהשקעות מהסוג שאבנר מתכוון אליו לא יהיו תספורות.

אבישי ברוורמן: אני מניח, חבר הכנסת גטאס, שאתה אומר שאת התספורת כבר עשית.

באסל גטאס: כן, אני ואתה.

<הראל שרעבי: אף אחד מאתנו לא רוצה לממש מטרות חשובות אחרות על חשבון המטרה שציינתי – הקצבה של אזרחי מדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: ברור, רוצים להגיע לתשואה טובה.

<הראל שרעבי: אם ניתן להשיג מטרות חברתיות בלי לפגוע – ואני מדגיש: בלי שתהיה שום פגיעה ביכולת של הגופים להשיג תשואה על הנכסים שלהם - - -

אבישי ברוורמן: לא מטרות חברתיות, לא, לא.

אבישי ברוורמן: המטרות כלכליות חשובות - -

באסל גטאס: כלכליות נטו.

אבישי ברוורמן: - - שאם התשואה שלהן שווה – ישקיעו בהן, ואם לא שווה – לא ישקיעו.

<ג'עפר פרח: הם מושקעים.

<ג'עפר פרח: הכסף הזה לא בשמיים – ה-700 מיליארד שקל מושקעים היום במקומות מסוימים.

<הראל שרעבי: השאת התשואה ברורה, אבל לצד תשואה יש סיכון.

<הראל שרעבי: אם השאת התשואה נושאת בחובה סיכון עודף, אז יש לגופים המוסדיים שיקול דעת שלא להיכנס לסיכון הזה.

<הראל שרעבי: ככל שיוצע מודל כדוגמת המודל שאבנר הציע פה או מודלים אחרים שיצמצמו את הסיכון כך שדעתם של מנהלי ההשקעות בגופים המוסדיים – לא של ענף שוק ההון – תנוח שההשקעות הן לטובת העמיתים.

<הראל שרעבי: אנחנו סומכים את ידינו ומברכים על זה.

אבישי ברוורמן: זאת הייתה הערה כללית שאני מקבל אותה.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי לי יש עוד חשש לגבי המוסדיים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לפתוח את הדיון לעוד אנשים: איה בן עמוס מקרן אברהם, בבקשה.

<איה בן עמוס: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שטרם עלו פה.

<איה בן עמוס: אנחנו כולנו מסכימים על עומק הפערים ולא צריך להרחיב על הדברים האלה.

<איה בן עמוס: אני משערת שאנחנו מסכימים – זה נאמר בצורה פחות ברורה – שהתקציב הנוכחי הוא לא התקציב שמביא אתו השקעה אסטרטגית בחברה ערבית לטובת מיצוי הפוטנציאל הזה אלא הוא תקציב שמגדיל את הפערים.

<איה בן עמוס: חלק מהדברים הם בגדר ענישה של הציבור הערבי על המחדלים של המדינה עצמה.

<איה בן עמוס: דברים שכבר טופלו כמו מיצוי כושר השתכרות.

<איה בן עמוס: יש עוד דברים שניתן לעשות, דברים שלא עלו פה ואני חושבת שהם כרוכים בפחות השקעה תקציבית.

<איה בן עמוס: קודם כל, הנושא של אזורי תעשייה משותפים חבר הכנסת גטאס התייחס אליו הוא נושא מאוד חשוב .

<איה בן עמוס: כל העניין של שטחי שיפוט ושינויי גבולות, אלו מועצות מקבלות את הארנונה מאזורי התעשייה הוא דבר שלא מצריך השקעה תקציבית – הוא מצריך - - -

אבישי ברוורמן: זה היה אחד הדברים המרכזיים, פה אני בא לנציגת שר הכלכלה: הכשל המרכזי, אמר את זה חבר הכנסת גטאס, שלא הקימו מספיק, או כמעט בכלל, אזורי תעשייה משותפים ולכן אתה נמצא באזור בו יש יישוב ערבי ויישוב יהודי – למשל בראש העין ובמקומות אחרים – הארנונה כולה הולכת לאוכלוסייה היהודית.

אבישי ברוורמן: אתה עובר 500 מטר – האוכלוסייה הערבית לא מקבלת שום ארנונה.

אבישי ברוורמן: לכן זה אחד הדברים שמחייבים פריצת דרך וזה מחייב רק החלטה מדינית ברורה שעובדים ביחד.

<מיכל פינק: אנחנו מכירים את הסוגיה הזו ואכן אנחנו למדים שיותר קל להגיע לשיתוף מהיסוד כאשר מייסדים אזורי תעשייה חדשים דוגמת עידן הנגב, שם יש שותפות מלאה בין רהט לבני שמעון ויש שיתוף פעולה מצוין ואכן יותר כל להשיג את זה - - -

אבישי ברוורמן: זה תמיד ככה כשאתה מתחיל לשתף מישהו – מישהו צריך קצת לקבל פחות.

אבישי ברוורמן: אנחנו רואים את זה בכל הנושא של המועצות האזוריות והוויכוח עם ערי הפיתוח.

באסל גטאס: מגדילים את העוגה.

<איה בן עמוס: אנחנו בעיקרון בעד.

<איה בן עמוס: ברור שזה מורכב ויש פה צורך לערב את משרד הפנים.

<מיכל פינק: נכון, אבל גם משרד הפנים כיום - - -

<ג'עפר פרח: זה סיפור שאנחנו שומעים עליו כבר 10 שנים ולא קורה אתו כלום וגם אזורי התעשייה הקיימים לא מתפתחים.

<ג'עפר פרח: אנחנו כבר שומעים על זה שנים.

אבישי ברוורמן: אני אתן לך לדבר, אתה הבא בתור.

<ראסם נאטור: בהמשך לשאלה שלך אני רוצה לחדד דבר אחד: בכלל במדינה הזאת, מי שאחראי על ייזום אזורי תעשייה הוא לא רק גוף אחד.

אבישי ברוורמן: נכון.

<ראסם נאטור: זה מהתחלה יוצר בעיה - -

אבישי ברוורמן: אתה אמרת בדיוק את הנקודה הבעייתית.

<ראסם נאטור: - - כי מי יוזם?

<ראסם נאטור: גם הרשות עצמה לפעמים יוזמת, גם גופים פרטיים ולפעמים גם המשרד שלנו, משרד הכלכלה.

<ראסם נאטור: זה יוצר מצב שייצר את העיוות הקיים וגם אם יש כסף שהרשות מביאה אלינו, אנחנו מתקשים ליישם חלק מהדברים בשל בעיית תכנון.

<ראסם נאטור: הרי תכנון הוא רווחה, הכול מחיל בתכנון.

<ראסם נאטור: אז אם הממוצע כדי להעסיק אדם אחד צריך לבנות 30 מטר מבנה תעשייה.

<ראסם נאטור: אם המספרים שהזכירה כאן מיכל תחשבו כמה צריך לבנות כדי להעסיק ערבים, ואם תלכו לשטח עצמו תראו כמה מטר לבנייה לתעשייה יש בטבעות המחוזיות.

<ראסם נאטור: אתם תמצאו שזה לא הולם ולא תואם.

<ראסם נאטור: לכן, התפקיד של הוועדה המכובדת הזאת, בדיון יותר מעמיק, לחפש דרך איך הבעיה יכולה להיפתר כך - - -

באסל גטאס: רק דרך אזורי תעשייה מרחביים ולשתף את כולם ביחד.

באסל גטאס: בתוך הקו הכחול אין.

<ראסם נאטור: בהחלטה 1839 הקציבו 9 מיליון שקלים לשילוב רשויות.

<ראסם נאטור: אם אני אלך לתפן ואציע להם תמריץ של 1.5 מיליון שקל ולקחת את ינוח או לדלתון תמריץ של 1.5 שקל ולקחת את בין ג'אן או פסוטה, הם ייקחו?

<ראסם נאטור: לא כדאי להם.

<ראסם נאטור: לכן, הנושא של התמריצים לא קיים וכל אזור תעשייה מרחבי - - -

אבישי ברוורמן: אתה צודק בכל מילה שלך.

<ראסם נאטור: אני מציע, מהניסיון בשטח, צריך לעשות עבודה משותפת של משרד הכלכלה, של ממ"י, של האוצר ולציין כמה אזורים חדשים שיקומו בשיתוף.

<ראסם נאטור: במגזר הערבי היום אין יתרות קרקע - -

אבישי ברוורמן: נכון.

<ראסם נאטור: - - איפה ניתן עכשיו לעשות אזור תעשייה חדש?

<ג'עפר פרח: ליד מי-עמי, מה קורה?

<ראסם נאטור: במועצה אזורית עירון – יש שם איזה - - -

אבישי ברוורמן: אני עוצר אותך - - -

<ראסם נאטור: מודל כזה יכול לעבוד.

<ראסם נאטור: אבל להאשים כל הזמן ולהטיל את זה על משרד מסוים או על רשות אחרת - - -

אבישי ברוורמן: המשילות הישראלית היא מהגרועות בעולם ולא בעולם המערבי, מכיוון שמאז רבין אין פרויקטור – כל שר מושך בכיוון אחר, אין תכלול.

אבישי ברוורמן: הוא היה ראש הממשלה האחרון שמנכ"ל משרד ראש הממשלה היה מתכלל.

אבישי ברוורמן: לצערי כרגע ישנם דיונים, כל שר שולח את האנשים שלו וכל אחד מושך בכיוון אחר וזה קורה בכל מקום וזאת הבעיה המרכזית ולצערי אנחנו לא יכולים לפתור אותה כאן.

אבישי ברוורמן: כמוש אמרתי המשילות היא הבעיה ולא הבעיה של 4-3 אחוז.

אבישי ברוורמן: אני מתקרב לסיום ולכן, איה תסיימי ואז ניתן לעוד שני אנשים.

<איה בן עמוס: יש עוד שתי נקודות נוספות שרציתי להתייחס אליהן.

<איה בן עמוס: אחת, בנושא של אפליה בשוק הפרטי – אני חושבת שזה משהו שאפשר להתקדם אתו באמצעות חיזוק של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, חיזוק סמכויות האכיפה שלה.

<איה בן עמוס: היום הנציבות היא לא גוף עצמאי מספיק והיא עושה הרבה מאוד עבודה חשובה וטובה בסמכויות המוגבלות שלה.

<איה בן עמוס: אבל חיזוק שלה ומן סמכויות אכיפה יכולים לעזור בתחום הזה.

<איה בן עמוס: נושא נוסף הוא הנושא של חינוך.

<איה בן עמוס: דובר פה על החסמים אבל לא דובר כמעט על צמצום הפערים בחינוך שהוא דבר מאוד קריטי.

<איה בן עמוס: יצא עכשיו מחקר של ערן ישיב מאוניברסיטת תל אביב וניצה קסיר מבנק ישראל, שממפה בצורה מאוד נרחבת את כל החסמים וההשקעות הממשלתיות הנחוצות.

<איה בן עמוס: חינוך הוא נושא שלא דיברנו עליו, לצד תחבורה ציבורית ואזורי תעשייה.

<איה בן עמוס: בהקשר לשאלה של חבר הכנסת סוייד עניין פרסום היוזמות והתכניות – אני חושבת שצעד ראשון בתחום הזה של הנראות חייב להיות הרחבת השימוש בערבית באתר האינטרנט של משרד הכלכלה.

<איה בן עמוס: הוצאנו לא מזמן איזשהו מיפוי בתחום הזה והפערים הם מאוד-מאוד ניכרים: יש עמוד אחד בערבית שמוביל לקישורים בעברית.

<איה בן עמוס: הרחבת הנגישות לחומר בערבית על התכניות האלה הוא דבר מאוד קל לעשייה ויכול לקדם את הנושא הזה.

<איה בן עמוס: תודה.

אבישי ברוורמן: מיכל רוצה להתייחס וגם חבר הכנסת פריג' – לכל אחד עכשיו לא יותר מ-3-2 דקות ואני אסכם.

אבישי ברוורמן: אחריו – ג'עפר פרח ממרכז מוסאווה.

אבישי ברוורמן: ואחריו גאסן אבו נאסר שהוא מחברת גראנד פורום מתחום הביטוח.

<כתריאל מוריה: גם אני רוצה להגיד משהו.

אבישי ברוורמן: מי אדוני?

<כתריאל מוריה: אני מחברת לידר.

אבישי ברוורמן: ומה אתה רוצה להוסיף?

אבישי ברוורמן: באיזה נושא?

<כתריאל מוריה: בנושא הזה שמדובר פה.

<כתריאל מוריה: על נושא הגופים המוסדיים והשקעות.

אבישי ברוורמן: יש לך משהו להוסיף מעבר למה שהוא אמר?

<כתריאל מוריה: כן.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: תוסיף בתורך.

<מיכל פינק: כמה התייחסויות בקצרה: לא הזדמן לנו קודם להרחיב לגבי מרכזי הכוון תעסוקתיים.

<מיכל פינק: מדובר על One-Stop Shop שמכוון אנשים לכיוון השירותים שלנו לתוך עולם העבודה.

<מיכל פינק: מדובר על אנשים מתוך הקהילה הערבית.

אבישי ברוורמן: הבנו, בסדר.

<מיכל פינק: זו מילה על הנגישות – מדובר על 21 מרכזים בכל רחבי הארץ.

אבישי ברוורמן: לגבי נושא המוסדיים – עצתו של מר סטפק.

<מיכל פינק: המקום שבו משרד הכלכלה בוחן את הדברים הוא לא מכיוון של פרויקט כדוגמת בניין עירייה או תשתיות כאלה אלא באמת במקומות שאנחנו עוסקים בם – תעשייה ועסקים.

<מיכל פינק: אנחנו מזהים בעיה כללית בגישה של תעשייה ועסקים קטנים ובינוניים לכיוון כסבי המוסדיים ומתחילים עכשיו בפעילות לבנות איזשהו גשר.

<מיכל פינק: אנחנו יודעים שאחוז מכספי המוסדיים הולך לתעשייה בכלל ו-60% מהאשראי ניתן לעסקים גדולים, כך שבמקרה הזה האוכלוסייה הערבית נופלת לתוך טריטוריה שהיא בעייתית ממילא - - -

אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה דיון נפרד על כל נושא המוסדיים והמשמעות שלהם לגבי פיתוח התעשייה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אני אגיד את זה במשפטים קצרים.

עיסאווי פריג': חברים, אני עכשיו מרגיש את עצמי עומד בפני תיאטרון.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם את זה הכי דוגרי.

עיסאווי פריג': 5 חודשים אני בכנסת, את הדברים שאני שומע כאן ומחזור הדוחות שאני רואה והצגת הדברים נותנים לי תחושה שאתם עושים ממני צחוק.

עיסאווי פריג': אני ממש מרגיש מרומה.

עיסאווי פריג': ואני אומר לכם את זה הכי דוגרי.

עיסאווי פריג': כל הדברים היפים וחיבור המילים היפות ששמעתי מהרבה נציגים – המציאות אומרת אחרת.

עיסאווי פריג': חברים, אני לא אתן עכשיו איזו התייחסות רובין הודית לכל המצב אצלנו בחברה הערבית אלא אני אגיד מה אני חושב: אני מודה ומתוודה, לחברה הערבית יש תרבות שונה מהחברה הכללית ובמידה מסוימת, בחלקים ממנה, בעייתית.

עיסאווי פריג': אבל גם אני מודה, וזו עובדה, שהחברה הערבית היא חלק ממדינת ישראל והמדינה צריכה לקלוט אותה לתוכה בכל המובנים, נכון, חבר הכנסת פייגלין?

משה זלמן פייגלין: נכון.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אתם רואים, גם חבר הכנסת פייגלין מסכים אתי.

עיסאווי פריג': אז מהפן הזה, ההתייחסות שם צריכה להיות אחרת.

עיסאווי פריג': אני רוצה לעבור לפן המעשים, אדוני היושב-ראש: ראשית, מכרזי הממשלה שאנחנו מפרסמים ופרסמנו ונפרסם, כל משרדי הממשלה, יחייבו העסקת ערבים, יחייבו נישה עסקית שתשליך על החברה הערבית.

עיסאווי פריג': שנית, החסמים – אני יושב בישיבות ושומע ממשרדי ממשלה שישנם כספים שמיועדים לחברה הערבית שלא נוצלו כי לא עבדו לפי הכללים, לפי החסמים.

עיסאווי פריג': איך החסמים האלו - - -

אבישי ברוורמן: תודה.

עיסאווי פריג': הדבר השלישי, אדוני, נושא ההסברה לחברה הערבית – נושא ההסברה כמעט ולא קיים, הן במשרד הכלכלה ובמשרדים אחרים.

עיסאווי פריג': אני שומע דברים כן שהאזרח הפשוט לא מודע להם.

עיסאווי פריג': אז איך אני אנצל את הדברים?

עיסאווי פריג': הנושא האחרון, האשראי הבנקאי – מה מעמד הבנקים בתמיכה בחברה הערבית?

עיסאווי פריג': הוא שואף לאפס, אפילו קובר אותם.

עיסאווי פריג': אחד מול אחד הוא נותן להם.

עיסאווי פריג': יש בעיה של אימון במגזר הערבי.

עיסאווי פריג': לסיכום, היושב-ראש, אני מודה, יש מגמה ויש כוונה טובה אצל הממשלות, שהגיע הזמן להכניס את החברה הערבית לתוכנו, אבל כוונות לחוד והחלטות לחוד.

עיסאווי פריג': אין מנוס מחקיקה – בלי חקיקה נמשיך להיות במקום.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, חבר הכנסת פריג'.

אבישי ברוורמן: אני חייב תכך לפתוח את הדיון הבא.

אבישי ברוורמן: אני מבקש 2 דקות מר פרח וגסאן אבו נאסר ואז אני אסכם.

<ג'עפר פרח: במאקרו, 800 מיליון שקל מתוך 20 מיליארד שקל שמיועדים לפיתוח המגזר הערבי אלו כל החלטות הממשלה שאנחנו מדברים עליהם.

<ג'עפר פרח: זה לא יסגור את הפערים.

<ג'עפר פרח: באוקטובר 2000 החלטת הממשלה הייתה מיליארד כל שנה – גם אז לא התקיים.

<ג'עפר פרח: 800 מיליון שקל, אתם מדברים על 82%, זה רחוק ממה שצריך במגזר הערבי.

<ג'עפר פרח: תשואה להון של בנקים – הבנקים שעובדים במגזר הערבי מרוויחים עלינו 27% ו-28% כי ועדת הכלכלה לא מפקחת נכון איך הבנקים עובדים עם האוכלוסייה הערבית.

<ג'עפר פרח: אתה אומר סיכון.

<ג'עפר פרח: סליחה, הסיכון עם הטייקונים הוא הרבה יותר גדול.

<ג'עפר פרח: לשאלה איפה הכסף של המוסדיים מושקע – אני חושב שאם היו עושים עבודה רצינית והיו מציעים מנגנון שייתן תמיכה למוסדיים – הם ייכנסו למגזר הערבי.

<ג'עפר פרח: תעשו את זה.

<ג'עפר פרח: לגבי תכנית עידוד התעסוקה – אני רוצה תשובות: כמה כסף יהיה לכם ב-2103, 2014, לתכנית עידוד תעסוקה?

<ג'עפר פרח: כמה מימון אתם תתנו?

<ג'עפר פרח: בסכומים – לא בתיאוריות.

אבישי ברוורמן: כמה זה בשנים 2015,2014,2013?

<ג'עפר פרח: עד שיימצאו, אתן לכם עוד שאלות - - -

<מיכל פינק: אני יכולה להעביר לכם - - -

<ג'עפר פרח: תעבירו את זה.

<מיכל פינק: הסכום הוא 3.7 מיליארד שקלים ל-5 שנים.

<ג'עפר פרח: לא, לא.

<ג'עפר פרח: אתם אומרים שיש לכם מכרז שעומד לצאת בנושא עידוד תעסוקה – כמה כסף יש שם?

אבישי ברוורמן: תמשיך.

אבישי ברוורמן: היא תמצא את המספרים.

<ג'עפר פרח: קרנות עידוד השקעות בערבות המדינה – יש Private Equity אחד שיצא.

<ג'עפר פרח: כמה כסף יצא שם?

<ג'עפר פרח: אנחנו כבר כמעט – אני דיברתי על זה ב-2008 – כמה כסף יצא?

<ג'עפר פרח: תנו דיווח בצורה מסודרת.

<ג'עפר פרח: הקמת אזורי תעשייה ופיתוח – היו 5 מיליון שקלים כשירון זליכה היה החשב הכללי של האוצר.

<ג'עפר פרח: הסיפור של אזורי התעשייה לא נוצל ועד היום כסף הזה לא מנוצל.

<ג'עפר פרח: אזור התעשייה כפר קאסם צריך כסף כדי להקים אותו ולסיים אותו.

<ג'עפר פרח: כמה כסף אתם משקיעים באום אל פאחם?

<ג'עפר פרח: בכפר קאסם?

<ג'עפר פרח: נצרת - - -

<מיכל פינק: יש, יש - - -

<ג'עפר פרח: תבואו לוועדת הכלכלה בצורה מסודרת כדי שנקיים דיון ושאנשים יקבלו מידע מדויק.

<ג'עפר פרח: עוד שתי נקודות אחרונות: החלטת הממשלה בנושא שילוב עובדים ערביים במשרדי ממשלה אין לה תוקף.

<ג'עפר פרח: פג התוקף שלה, נכון?

<ג'עפר פרח: צריך החלטת ממשלה נוספת.

<ג'עפר פרח: צריך החלטת ממשלה כדי להמשיך את הנושא של שילוב ערבים.

<ג'עפר פרח: זה שהחריגו את הערבים, זה לא אומר שמיישמים החלטות ממשלה.

<ג'עפר פרח: לנציבות אין החלטת ממשלה היום שמיישמת את השילוב של הערבים במשרדי ממשלה.

<ג'עפר פרח: צריך להביא תא זה להחלטת ממשלה כדי לקיים את זה.

<ג'עפר פרח: הקפאת תכנית הרחבת תחבורה ציבורית במגזר הערבי – תנו לנו תשובה למה זה מוקפא עכשיו?

<ג'עפר פרח: למה ב-2013, 2014, אין - - -

<אימאן טרביה-אלקאסם: זה לא מוקפא - - -

<ג'עפר פרח: כמה תקציב יש בתכנית הרחבת תחבורה ציבורית במגזר הערבי?

<ג'עפר פרח: יש לכם תקציב לזה?

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מה התשובות?

אבישי ברוורמן: לגבי תעסוקה, כמה כסף זה?

אבישי ברוורמן: יש לכם?

אבישי ברוורמן: אין לכם – אני עובר הלאה.

<אימאן טרביה-אלקאסם: אני רוצה להתייחס לשאלה של התחבורה.

אבישי ברוורמן: אבל לפני התחבורה, לתעסוקה יש לכם?

אבישי ברוורמן: אני מעביר את רשות הדיבור לגסאן אבו נאסר, בינתיים תרשמו את כל המספרים - - -

<מיכל פינק: בתעסוקה יש 1.2 מיליארד ל-5 שנים, כמו שציינו.

<ג'עפר פרח: זאת החלטת הממשלה.

<מיכל פינק: 5 החלטות.

<מיכל פינק: אגב, לגבי מה שאמרת על ה-800 מיליון – זאת החלטה אחת.

<מיכל פינק: יש - - -

<ג'עפר פרח: 800 מיליון לכל ההחלטות.

<ג'עפר פרח: תחלקו את 1.2 מיליארד ל-4 שנים.

<ג'עפר פרח: אל תמכרו מספרים גדולים.

<ג'עפר פרח: יש פה 4 מיליארד שקל, תחלקו אותם ל-5 שנים.

<ג'עפר פרח: אנחנו יודעים לחלק אותם.

אבישי ברוורמן: את ההחלטה שאני העברתי הייתה - - -

<רועי אסף: הקרן השקיעה ב-7 חברות.

<ג'עפר פרח: קרן Private Equity השקיעה ב-7 חברות בסך הכול.

אבישי ברוורמן: את קרן Private Equity אני הקמתי כשהייתי שר, וזה הדבר היחיד שקיים.

<ג'עפר פרח: אבל כמה הם השקיעו?

אבישי ברוורמן: כמה יש שם?

<רועי אסף: הם השקיעו ב-7 חברות אבל אני לא בטוח שאני יכול להגיד סכום בלי לפגוע בחברות עצמן, אני צריך לבדוק.

חנא סוייד: זה כסף ציבורי.

אבישי ברוורמן: אני עוצר את הדיון.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מגסאן אבו נאסר מחברת גרנדפורום מתחום הביטוח לדבר.

<גסאן אבו נאסר: אני מהסקטור הפרטי, לא שייך לעמותות ולא שייך למדינה.

<גסאן אבו נאסר: אני מבין מכל הדין הזה שבסוף המשרד שלי יעבור לנצרת עילית כי בנצרת אין משרדים ואין איפה לשכור משרדים.

<גסאן אבו נאסר: גם הילדים שלי הולכים לגור בנצרת עילית כי אני רואה פה מיליונים עפים ימינה ושמאלה - - -

אבישי ברוורמן: מיליארדים עפים.

<גסאן אבו נאסר: מיליארדים עפים, ואני מרגיש בחו"ל.

<גסאן אבו נאסר: בסוף אני חוזר לנצרת.

<גסאן אבו נאסר: אני מקווה שבשנה הבאה נבוא עוד פעם ונשמע תכניות פרקטיות.

<גסאן אבו נאסר: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני כל-כך מודה לך.

אבישי ברוורמן: ממשלה שמבצעת לוקחת ועושה ולכן אותי מעניינים רק הדיווחים.

אבישי ברוורמן: אני יותר מדי עשיתי בחיים שלי ולכן הדיבורים והדיבורים – אנחנו קיבלנו את המספרים האלה - -

<מיכל פינק: הנתון של ההסעות – 50 מיליון.

אבישי ברוורמן: - - ואנחנו נזמן אתכם בעוד 6 חודשים, בעוד שנה.

אבישי ברוורמן: המילה האחרונה לחברת לידר שוקי הון.

אבישי ברוורמן: יש לך משהו להוסיף?

<כתריאל מוריה: כמו שאבנר אמר - - -

אבישי ברוורמן: אתה תומך במה שאבנר אמר?

<כתריאל מוריה: כן, מאוד תומך בו.

<כתריאל מוריה: אני רוצה רק להוסיף שמעבר לפרויקטי התשתית שאבנר דיבר עליהם, יש את החברות – הגופים המוסדיים יכולים להשקיע רק סכומים מאוד-מאוד גדולים, הם לא משקיעים בסכומים - - -

אבישי ברוורמן: הוא אמר 50 מיליון לפחות

<כתריאל מוריה: צריך לייצר קרנות בנוסף לקרן של אל בוואדר שחיפשה את ההשקעות הגדולות, קרנות שיודעות להשקיע בעסקים הקטנים והבינוניים - - -

אבישי ברוורמן: מה זה צריך?

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאנחנו הקמנו את הדברים האלה?

אבישי ברוורמן: אני דחפתי את זה.

אבישי ברוורמן: תקימו.

<ג'עפר פרח: צריך ערבות מדינה לזה.

<כתריאל מוריה: פה מתחבר למה שחבר הכנסת גטאס אמר בנושא של הבטחת תשואה גם לקרנות מהסוג הזה שיידעו להשקיע בעסקים קטנים את הסכומים של מיליוני שקלים בודדים לכל עסק כי זה מה שיניע - - -

אבישי ברוורמן: ביצוע.

<כתריאל מוריה: אנחנו מוכנים להקים - - -

חנא סוייד: לא זה מה שהוא אמר.

<כתריאל מוריה: הוא הוסיף על דבריו.

<כתריאל מוריה: אני אומר שזה מה שיניע את הכלכלה ומייצר תעסוקה.

אבישי ברוורמן: אני מסכים אתך לחלוטין.

אבישי ברוורמן: צריכים מנוע בדברים האלה ולא רק באוכלוסייה הערבית יש פה כשל שוק אדיר אבל זה בשיחה נפרדת.

<ראסם נאטור: יש לי תשובה מספרית לג'עפר: אום אל פאחם – 28 מיליון שקל השקעה עכשיו באזרו תעשיה.

<ראסם נאטור: 180 דונם חילקנו.

<ראסם נאטור: יש עכשיו 150 דונם מפותחים, אפשר להזמין שם אפילו מפעלים.

<ראסם נאטור: 50 חולקו לבעלים ועכשיו יזם יקים מפעל של 15 דונם ל-150 עובדים.

<ראסם נאטור: בנצרת השקעה של 24 מיליון שקלים באזור התעשייה הצפוני.

<ראסם נאטור: אמנם יש שם יזם אחד שלקח את רוב האדמה.

<ראסם נאטור: יש שם בעיה של התאגיד שרוצה לקחת היטלים ואלנו יש בעיה של כפל סבסוד אבל אנחנו נפתור את הבעיה הזאת.

<ראסם נאטור: בשנה הבאה תהיה שם בנייה, כך אומר היזם, ב-60 דונם הוא יבנה 60,000 מטר – אולי יהיה לך מקום – אלו הכוונות הטובות.

<ראסם נאטור: על היישום נדבר בעוד שנה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכם.

אבישי ברוורמן: קודם כל, אני מודה לחבר הכנסת גטאס שהעלה את הנושא.

אבישי ברוורמן: אני מסכם: ועדת הכלכלה תבחן תוך מספר חודשים את תכניות התעסוקה של משרד הכלכלה והרשות לפיתוח כלכלי ותבקש לקבל את נתוני הביצוע – רועי, מיכל – של התכניות.

אבישי ברוורמן: ביצוע.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה לא קיבלה תשובה מספקת על היקף הפרסום של התכניות, כמו שאמר חבר הכנסת, עבור האוכלוסייה הערבית.

אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת ממשרד הכלכלה להתייחס להערות חברי הכנסת ולוודא את העברת המידע לציבור הרחב.

אבישי ברוורמן: הוועדה מבקשת ממשרד האוצר ומהרשות לפיתוח כלכלי לבחון את ההצעה להשתמש בכספי החיסכון לטווח ארוך של הגופים המוסדיים עבור פרויקטים במגזר הערבי ולהביא את זה לידיעתנו, כמו שאמר מר שרעבי, תו שהדברים האלו נעשים בביטחון כדי לשמור על כספי החוסכים.

אבישי ברוורמן: לגבי עידוד אזורי תעשייה משותפים – אני חושב שכאן באמת הגיע הזמן ליוזמה של שר הכלכלה להוביל את הנושאים האלה ביחד עם הרשות כי בסופו של דבר באוכלוסייה הערבית יש כרגע בעיה של מקרקעין.

אבישי ברוורמן: זה הזמן לצאת בשנה הקרובה עם מספר אזורים משותפים שבאמת ירגישו שהחלוקה של הארנונה באה גם לאוכלוסייה הערבית והפתוח התעשייתי הוא משותף.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכם ובהצלחה.

אבישי ברוורמן: הישיבה נעולה.