הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת הכספים לעניין לתקציב הכנסת, כנסת 19, פרוטוקול מספר 1, 2013-07-01 09:00

צחי הנגבי: בוקר טוב.

צחי הנגבי: לראשונה בכנסת הזאת אנחנו מביאים לאישור את תקציב הכנסת.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שנוטלים חלק בוועדה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע שישבתם לפגישות מקצועיות ולמדתם את התקציב, ואני לא לוקח את זה כמובן מאליו.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהוצג לכם, התקציב הזה משקף את הצורך לקצץ.

יולי יואל אדלשטיין: החלטנו שלא נחכה להנחיות מהאוצר ולוויכוחים עם האוצר, אלא נבדוק את התקציב ונקצץ את הדברים שאפשר לדחות את הביצוע שלהם או שאינם חיוניים.

יולי יואל אדלשטיין: מצד שני, בוודאי שלא בחרנו להשבית את הפעילות השוטפת של הכנסת או להפסיק פרויקטים שהיו בעיצומם, בגלל הצורך בקיצוץ.

יולי יואל אדלשטיין: עם שני הפרמטרים האלה, המנכ"ל וההנהלה עבדו, התקיימו דיונים כבדים ורציניים, ועכשיו הדברים באים לשיפוטכם.

צחי הנגבי: המנכ"ל, בבקשה.

רונן פלוט: בוקר טוב.

רונן פלוט: היום זה חודשיים שאני נמצא בכנסת.

רונן פלוט: חודש לפני זה עשיתי חפיפה, ובזמן החפיפה כבר הייתה תכנית עבודה לשנים האלה.

רונן פלוט: כמו שאמר יושב-ראש הכנסת, על פי הנחייתו, ישבנו מספר ימים וניסינו להוריד ככל הניתן דברים שחשבנו שאפשר להוריד.

רונן פלוט: יש לכם פה דף מצורף על 20 מיליון שקל שהורדנו מהתקציב.

רונן פלוט: אני חושב שאנחנו מגישים לכנסת תקציב שהוא מאוד רציני, תקציב שיש בו כמעט הכול.

רונן פלוט: לקחנו גם דברים חדשים, שלא היו כאן, כמו מאגר החקיקה, שהוא דבר חדש שמתחיל לעבוד מהשנה הזאת, והוא עולה כמובן הרבה מאוד כסף.

רונן פלוט: אנחנו עושים עוד דבר שהוא מאוד חשוב: שדרוג של "סנהדרין".

רונן פלוט: זה דבר שחייבים לעשות, וגם זה עולה כתשעה מיליון שקל.

צחי הנגבי: תסביר מה זה "סנהדרין".

רונן פלוט: השדרוג של התוכנה, כל מי שמשתמש במחשב.

רונן פלוט: העוזרים, שעובדים כל הזמן עם זה, יודעים שמפעם לפעם יש תקלות.

רונן פלוט: הגיע הזמן שנעשה את זה.

רונן פלוט: הגידול שאתם רואים – שהוא לא גדול – הוא של דברים הכרחיים.

רונן פלוט: אם היינו מקצצים עוד, כבר היינו פוגעים בתכניות שלנו, וזה לא דבר שהיינו רוצים לעשות.

רונן פלוט: ישבתי עם כל ראש חטיבה ועברנו כמעט סעיף-סעיף בתכניות שהוא הגיש.

רונן פלוט: איפה שהיה אפשר לקצץ – קיצצנו.

רונן פלוט: כולל כוח אדם.

רונן פלוט: איפה שלא – כתבנו את זה כאן.

רונן פלוט: מיד אחרי זה נפגשנו עם כל חברי הוועדה, כדי שלא יבוא לכאן ויגידו שעוד פעם מביאים דבר שרק עכשיו רואים אותו.

רונן פלוט: ישבנו, הרמנו טלפונים, ואמרנו שאם יש שאלות, שישאלו עכשיו או יתקשרו בהמשך.

רונן פלוט: אני שמח שעשינו הכנה מאוד מאוד טובה, כדי שנוכל לעשות דיון רציני.

רונן פלוט: ענינו לרוב השאלות.

רונן פלוט: אני רוצה להודות לחשב המשרד, חיים, שיושב כאן על ידי, שעבד הרבה מאוד ימים, לילות כימים, ובסיכומו של דבר הוא גם שינה אותו.

רונן פלוט: התקציב הזה שונה, על פי הנחיה שלי.

רונן פלוט: סך הכול, יש לכנסת תכנית שבה נוכל לעבוד עד 2015.

רונן פלוט: אני מראש מודה לכל החברים שבאו כל כך מוקדם בבוקר לישיבה ומאחל דיון פורה.

צחי הנגבי: מאיר שטרית, איך הייתם מנהלים את הדיון בעבר?

מאיר שטרית: בדרך כלל, אחרי הצגה של המנכ"ל, חברי הכנסת מתייחסים, שומעים תשובות, ומצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: כמי שהיה חבר בוועדה לתקציב הכנסת בעבר, אני מאשר את מה שאמר חבר הכנסת שטרית.

יולי יואל אדלשטיין: אם לחברי הכנסת יש הערות ושאלות לגבי דברים בתקציב, נשמע התייחסות מקצועית מן הגורמים שנמצאים פה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: בקשר למוזאון הכנסת, האם זה מתכוון למה שיש פה, או לבית פרומין?

רונן פלוט: עם כניסתי לתפקיד ראיתי שיש עוד תקציב, מאוד מאוד גדול, כ-50 מיליון שקל, שהוקצה למוזאון הכנסת.

רונן פלוט: אני לא רוצה לספר עכשיו על כל מה שקרה עם מוזאון הכנסת, כי אני בטוח שכל אחד מכם יודע איך זה התחיל.

רונן פלוט: דרך אגב, אף אחד לא יודע עדיין איך זה ייגמר.

רונן פלוט: מה שאנחנו כן יודעים זה שאנחנו הוצאנו 50 מיליון שקל לדבר הזה, ואני מקווה שבסיכומו של דבר נוכל גם להפעיל את זה.

רונן פלוט: אבל, אני מבקש בסיום התקציב שישנו כאן, להתייחס גם לסוגיה של מוזאון הכנסת.

רונן פלוט: חברים, מדובר ב-50 מיליון שקל.

רונן פלוט: המדינה החליטה להקים את מוזאון הכנסת, אבל אף אחד לא אמר מאיפה בא הכסף.

רונן פלוט: ואז, מכיוון שהייתה החלטה, לא הייתה ברירה אלא לקחת 50 מיליון שקל מתקציב הכנסת ב-2011, ולהביא אותו למוזאון.

רונן פלוט: הכסף הזה מאוד חסר בקופה היום, ואני מאוד מבקש להתייחס גם לדרך שבה נחזיר את הכסף חזרה לקופת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: שוב, לא הבנתי, הכוונה למוזאון שפה בכנסת - - -

<קריאות: לא, לבית פרומין.

ניסן סלומינסקי: היה יזם שלקח - - -

אברהם מיכאלי: פספסת קדנציה אחת, אתה לא מעודכן עכשיו.

ניסן סלומינסקי: החוק היה חוק שלי בכלל, והוועדה הייתה - - -

אברהם מיכאלי: אורלב.

ניסן סלומינסקי: לא, החוק היה שלי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו באנו אחרי שהתברר שמכרו את זה בנזיד עדשים ליזם.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שזה חלק מהכספים לרכוש את זה חזרה מהיזם.

<חיים אבידור: לא, מה שאתה רואה פה זה 500,000 שקל בלבד.

ניסן סלומינסקי: 50 המיליון שהזכרת זה הכסף ששילמו ליזם כדי לקבל חזרה את הבעלות?

רונן פלוט: כן.

ניסן סלומינסקי: וזה נגמר?

רונן פלוט: לא, לא, אני רוצה לומר לך שלפי הערכה שלנו, אם אנחנו נגיע ל-100 מיליון בסיכומו של דבר, עשינו עסק טוב.

ניסן סלומינסקי: וגם את היתרה ייקחו מתקציב הכנסת?

רונן פלוט: אני מקווה שזה לא יקרה.

ניסן סלומינסקי: נניח שאנחנו נחליט שבשום פנים ואופן זה לא ילך מתקציב הכנסת, האם זה מחייב מישהו?

<חיים אבידור: החוק אומר: לפי תקציב הכנסת.

<חיים אבידור: סעיף 19, אם אני לא טועה, אומר שכל התשלומים בגין הפקעת מוזאון הכנסת יהיו מתקציב הכנסת.

<חיים אבידור: גם ההפקעה וגם התפעול השוטף.

רונן פלוט: אבל לא העלו את התקציב, השאירו אותו כמו שהוא, ורק אמרו: עכשיו תורידו 50 מיליון.

ניסן סלומינסקי: שני המיליון שמוקצים פה למוזאון הכנסת - - -

רונן פלוט: לא, זה לתפעול שוטף.

<חיים אבידור: בשנים קודמות, כאשר יצא החוק, הוא יצא באמצע השנה.

<חיים אבידור: החוק קבע שמה שיקבע השמאי הממשלתי כתשלום פיצוי על ההפקעה, ישולם לאותו יזם שלו נמכר מוזאון הכנסת.

<חיים אבידור: השמאי הממשלתי קבע את הסכום של 44.5 מיליון שקל פלוס מע"מ לתשלום ליזם.

<חיים אבידור: זה נקבע בחודש יולי, ותוך ארבעה חודשים היינו צריכים לשלם.

<חיים אבידור: הווה אומר שבנובמבר של אותה שנה היינו צריכים לשלם ליזם.

<חיים אבידור: היינו צריכים לקחת מכל מיני מקורות של עודפים שהיו לנו באותה השנה בתקציב השוטף.

<חיים אבידור: היינו צריכים להעביר כספים כדי לשלם לאותו יזם, כי זה לא תוכנן מראש.

<חיים אבידור: באמצע השנה יצא החוק, ובאותה השנה היינו צריכים לשלם, וזה לא היה בתקופה שבה תכננו את התקציב.

ניסן סלומינסקי: זה תקציב חד-פעמי, תשלום חד-פעמי?

רונן פלוט: לא, זה היה חד-פעמי, אבל עוד לא סיימנו.

<חיים אבידור: לאחר מכן היזם הגיש תביעה לבית-המשפט בסכום של 150 מילון שקלים נוספים.

ניסן סלומינסקי: הוא קנה את זה בעשרה מיליון, אם אני לא טועה.

<חיים אבידור: נכון.

<חיים אבידור: אנחנו הכנסנו בתקציב של שנת 2011 עוד 70 מיליון ש"ח כהפרשה לאותה תביעה, כדי שיהיו לנו מקורות תקציביים אם בית-המשפט יקבע חס וחלילה שאנחנו צריכים לשלם.

<חיים אבידור: אני רוצה להדגיש ש-70 מיליון השקלים הוא סכום שאין מאחוריו הערכה מקצועית, אין מאחוריו שום דבר, ואף משפטן לא אמר שישנה סבירות לשלם את זה או לא לשלם את זה.

ניסן סלומינסקי: ה-70 האלה שמורים באיזה מקום?

<חיים אבידור: אנחנו מעבירים אותם כעודפים משנה לשנה לשנה.

<חיים אבידור: במסגרת העברת העודפים של 2012 ל-2013, בישיבה שנעשה לקראת סוף השנה, נבקש להעביר את אותם עודפים.

<חיים אבידור: הוא לא מופיע בתקציב הזה, הוא מופיע בתקציב של 2012.

<חיים אבידור: ישנו עוד סכום, עשרה מיליון שקלים, שאנחנו הכנסנו בתקציב, כדי לתכנן את מוזאון הכנסת ולשפץ אותו.

<חיים אבידור: השיפוץ עדיין לא התחיל, ואנחנו נבקש להעביר את הסכום הזה בעודפים משנה לשנה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת שטרית.

מאיר שטרית: למען ההיסטוריה, אני רוצה לומר שכל העסקה היא עסקה סיבובית מאוד חלמאית.

מאיר שטרית: אני אומר לחברי הכנסת החדשים שלפעמים צריך להיות מאופקים.

מאיר שטרית: הרעיון להקים מוזאון כנסת בבניין פרומין הוא רעיון טוב.

מאיר שטרית: מה שקרה פה הוא שהיזם, שהוא איש חכם, קנה את הבניין הזה וביקש לבנות בו משהו שאולי היו מאשרים לו ואולי לא.

מאיר שטרית: אבל כשהחוק עבר הוא נהיה מלך העולם, כי אז צריך היה לקנות ממנו את הבניין כמעט בכל מחיר שהוא מבקש.

מאיר שטרית: אילו לכנסת הייתה סבלנות, והיו אומרים שלא צריך מוזאון – אגב, זו הייתה עמדתי, שלא צריך מוזאון ושלא יבלבל את המוח, שייחנק עם הבניין אם הוא רוצה – אז מאחר שלא היו נותנים לבנות שם, כי זה בניין לשימור, הוא היה חוזר על ארבע, והיינו קונים את זה בחצי מחיר.

מאיר שטרית: אבל פה בערו הרוחות, ויש חוק, צריכים לשלם, ושילמנו מחיר שלא ייאמן.

מאיר שטרית: היזם עשה סיבוב נהדר על הכנסת.

מאיר שטרית: כל הכבוד לו, אני מוכרח להגיד שהוא יזם פיקח.

מאיר שטרית: אני רוצה להציע משהו.

מאיר שטרית: בגלל שזה עדיין בתהליך משפטי ולא יודעים איך זה ייגמר, יכול להיות ששווה לכנסת לקרוא ליזם ולהגיד לו: חבר, עשית, הרווחת, כל הכבוד לך, אבל בוא נגמור עניין.

מאיר שטרית: בוא נפסיק עם המשפטים ונגמור עניין בצורה מסודרת.

מאיר שטרית: לדעתי זה בחור שאפשר לדבר איתו, הוא לא טיפש.

מאיר שטרית: אפשר לדבר איתו ולבקש ממנו לגמור את הפרשה הזאת.

יעקב ליצמן: אתה חושב שלא ניסו את זה?

מאיר שטרית: אני מציע לדבר איתו ולגמור את הפרשה בכבוד.

ניסן סלומינסקי: בזמנו מינו מישהו מטעם הוועדה, והוא ניהל איתו משא ומתן, אבל.

ניסן סלומינסקי: .. להגיד לך שזה מריח טוב...

מאיר שטרית: אני חושב שיושב-ראש הוועדה יכול לדבר איתו, ואני מוכן לסייע.

<חיים אבידור: חבר הכנסת שטרית, החוק אומר שמינהל הדיור הממשלתי מתעסק בכל מה ששייך לבעלות על הכנסת, והכנסת רק משלמת.

מאיר שטרית: זה רע מאוד.

מאיר שטרית: הכנסת יכולה להחליט שהיא לא נותנת לדיור הממשלתי לעשות את זה לבד.

מאיר שטרית: הרי אם הכנסת תגיע איתו לסיכום, אז הדיור הממשלתי יתנגד?

מאיר שטרית: אתה רוצה הסכמה של גבי שוחט?

מאיר שטרית: אני אביא לך הסכמה של גבי שוחט.

צחי הנגבי: ניסן, רצית להוסיף?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: שאם יגיע מצב שחס ושלום יצטרכו לשלם עוד, אז נרשום לעצמנו שלא יעלה על הדעת שזה יוּצא מתקציב הכנסת, אלא אם כן נגדיל את תקציב הכנסת באותו סכום.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות שאתה חותך מהתקציב סכומים כאלה.

רונן פלוט: אני מבקש לא להתעלם מהסכום שכבר הוצא.

רונן פלוט: אנחנו נמצאים בגירעון גדול, ואני מאוד מבקש לעשות הכול כדי להחזיר אותו.

רונן פלוט: אני מבקש לאשר את הסכום שהעברנו, כדי שנוכל לקבל אותו.

<פיני מור: אין גירעון, אבל התבטלו פרויקטים בגלל שאנחנו צריכים את ה-50 האלה לצרכים אחרים.

<פיני מור: כלומר, אין גירעון שקיים, אבל ביטלו פרויקטים בעבר, ולכן חשוב להחזיר את זה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: אני רוצה להיות רגוע שהקיצוץ שעושים – אני לא פופוליסטי – הוא באמת כורח המציאות.

יעקב ליצמן: לא כל מילה שהאוצר אומר, אנחנו חייבים לרוץ אחריהם.

יעקב ליצמן: אנחנו סוברניים.

יעקב ליצמן: האם כל קיצוץ שעשיתם הוא באמת.

יעקב ליצמן: ..? אני רואה "רכב ממוגן" – מה, הכנסת לא צריכה רכב מוגן?

<חיים אבידור: אני אסביר את זה.

יעקב ליצמן: רגע, יש עוד סעיפים.

יעקב ליצמן: אני לא נבהל מזה שהכנסת לא עשתה קיצוץ.

יעקב ליצמן: זה מאוד פופוליסטי להגיד שבגלל שכולם מקצצים צריך גם לקצץ.

יעקב ליצמן: אגב, יושב כאן יושב-ראש ועדת הכספים, והוא יודע שלפני ארבע שנים הגירעון בתקציב המדינה היה 52 מיליון שקל, והיום זה 40.

יעקב ליצמן: אז השתפרנו.

יעקב ליצמן: שלא יגידו לנו שאם אנחנו לא נקצץ אז מי יודע מה...

ניסן סלומינסקי: זה היה גירעון מבני, לא גירעון - - -

יעקב ליצמן: לך תסביר את זה ל...

יעקב ליצמן: לא יודע למי.

יעקב ליצמן: אני רוצה להיות רגוע שהקיצוץ שעשו זה איפה שבאמת היה צריך.

יעקב ליצמן: ואם לא – אז צריך לחזיר את זה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת הרצוג.

יצחק הרצוג: אני רוצה לברך את יושב-ראש הכנסת, את מנכ"ל הכנסת ואת הצוות על העבודה המאוד יסודית.

יצחק הרצוג: הם נתנו לכל אחד מאיתנו סקירה מפורטת וענו על כל השאלות בצורה נאותה.

יצחק הרצוג: אני התרשמתי שהמקום הזה הפך להיות מפעל עצום.

יצחק הרצוג: יש לו 160,000 מבקרים בשנה, וזה משהו שלא נצפה קודם.

יצחק הרצוג: היינו 50 או 60 אלף, ופתאום הבניין החדש וכל הסביבה הפכו להיות מקום של 160,000 איש.

יצחק הרצוג: חלק באים לדיונים, חלק באים לביקורים, יש משלחות מהארץ ומחו"ל – וצריך לקחת את כל זה בחשבון.

יצחק הרצוג: גם עבודת המחשוב היא חיונית.

יצחק הרצוג: היה פה פיגור נוראי במחשוב, והוא עצר אותנו מלתפקד הרבה מאוד זמן.

יצחק הרצוג: עכשיו יש בו שיפור.

יצחק הרצוג: יש לי כמה שאלות ספציפיות.

יצחק הרצוג: קודם כול, אני מקווה שהכנסת תסכם עם השב"כ על חלוקת סמכויות לגבי ליווי משלחות לחו"ל.

יצחק הרצוג: זה עלה לאחרונה בוויכוח ביני לבין קצין הכנסת.

יצחק הרצוג: אני מקווה מאוד שזה ייגמר, כי יש לזה השלכות תקציביות.

יצחק הרצוג: אני גם מציע שזה יבוא אחר כך לוועדה.

יצחק הרצוג: הדבר השני: פנה אליי הלילה חבר הכנסת מזרחי, וכתב גם למנכ"ל, בקשר לעלויות שנוגעות לאירוח שדולות.

יצחק הרצוג: הוא מזמין בקבוקי שתייה, והמחירים הם אסטרונומיים - -

רונן פלוט: נכון.

יצחק הרצוג: - - ובמנות לא סדירות.

יצחק הרצוג: אני מבקש שזה ייבדק ויילקח בחשבון.

רונן פלוט: בדקנו את זה.

רונן פלוט: זה היה במכרז הקודם.

רונן פלוט: עוד כמה חודשים יש מכרז חדש, ואנחנו נשים לב לזה.

יצחק הרצוג: הנושא הבא הוא התמחרות המלונות.

יצחק הרצוג: ח"כים לא רוצים לשהות במלונות והם גם לא חייבים אם לא צריך.

יצחק הרצוג: אבל לעתים צריך.

יצחק הרצוג: זאת בגלל סוגיית זקיפת ההכנסה והעלויות של המלונות.

יצחק הרצוג: השאלה אם אתם עושים התמחרות על המלונות, ואם אפשר להוריד את העלויות פר-חדר.

יצחק הרצוג: ההערה האחרונה נוגעת למאבק של העוזרים הפרלמנטריים.

יצחק הרצוג: זה דבר שצריך לקח בחשבון בתכנון שלכם למהלך השנה.

יצחק הרצוג: כי להערכתי המאבק הזה יוביל בסוף לתוצאה כלשהי.

יצחק הרצוג: אתם תצטרכו לנהל איתם משא ומתן ולהיענות לחלק מהדרישות.

יצחק הרצוג: אז האם לוקחים את זה בחשבון בתקציב המיוחד?

<חיים אבידור: אני רוצה לענות על המלונות.

<חיים אבידור: המחיר שלהם הוא 550 ש"ח ללילה, כולל ארוחת בוקר.

<חיים אבידור: זה מחיר שנעשה במכרז, וזכו בו שלושה בתי מלון.

<חיים אבידור: לדעתי זה מחיר נמוך, כי המלונות הם מלונות חמישה כוכבים, כפי שקבענו בתנאי הסף של המכרז.

<חיים אבידור: זה פחות או יותר תואם למה שהיה פעם חמישה כוכבים, כי הדירוג כיום כבר לא קיים.

<חיים אבידור: המכרז יסתיים במאי בשנה הבאה, ונצא עוד פעם למכרז.

<חיים אבידור: לדעתי המחיר הוא די טוב.

יצחק הרצוג: תודה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אני ממשיך בדברים שחבר הכנסת הרצוג אמר.

אברהם מיכאלי: יש שינויים מכנסת לכנסת, לאו דווקא בגלל שינויי הגברי, אלא בגלל הנסיבות המשתנות של הבניין.

אברהם מיכאלי: אין ספק שהבניין הזה שונה לעומת מה שהיה לפני שתיים או שלוש קדנציות, וגם התקציב משתנה בהתאם לכך.

אברהם מיכאלי: עברנו על התקציב עם הצוות המקצועי, והבנו את השינויים.

אברהם מיכאלי: אני חושב שצריך לשים לב לשתי תופעות שקורות בכנסת הקודמת והנוכחית.

אברהם מיכאלי: אני הערתי למנכ"ל בישיבה שלנו, שבגלל גידול המבקרים, יש כאן תופעה שמבקרים פה מגיל אפס כמעט, ועד גיל 120, ולדעתי יש איזו זילות של יחס המבקרים לבניין.

אברהם מיכאלי: איך זה מתבטא?

אברהם מיכאלי: אני אתמול הסתובבתי פה, וראיתי אנשים מסתובבים עם מכנסיים קצרים וכפכפים, ולא מבינים שהם באים לכנסת.

אברהם מיכאלי: הם חושבים שהם באים לאיזה טיול בירושלים, המדריך מצא חצי שעה פנויה, אז מכניסים אותם לכנסת.

אברהם מיכאלי: הוועדה המשותפת הזאת וועדת הכנסת, צריכים לחשוב איך אנחנו מחזירים את המודעות של האזרחים לכך שמי שמגיע לכנסת שיואיל בטובו ויתלבש חגיגי.

אברהם מיכאלי: שיבוא לכנסת בצורה שמשדרת יראת כבוד כלפי הבניין.

אברהם מיכאלי: כי אם אנחנו לא נקפיד על זה, אני לא יודע מי עוד נשאר שיקפיד על זה.

מאיר שטרית: אפשר פשוט לא לתת לו להיכנס.

ניסן סלומינסקי: היה פעם יושב-ראש שלא אפשר ללובשי ג'ינס להיכנס.

צחי הנגבי: יושבת-ראש.

אברהם מיכאלי: הדבר השני: המנכ"ל יצוין לשבח על מספר יוזמות שכבר עשה בכניסה לתפקיד, למשל שינויים במזנון ובחניון.

אברהם מיכאלי: צריך לשים לב שהדבר הזה לא היה לנו כבר כמה וכמה קדנציות.

אברהם מיכאלי: כל ח"כ היום יודע שבימים מסוימים הוא חונה בחניה שלו, וזה מאוד מכבד את החניה של הח"כים.

אברהם מיכאלי: כי בעבר ח"כים הסתובבו פה דקות לא מבוטלות כדי למצוא חניה.

אברהם מיכאלי: אני רוצה לשאול את אדוני החשב ואת אדוני המנכ"ל: קראתי פה את ההערה לגבי ה-ממ"מ.

אברהם מיכאלי: אני מבין שאתם מתקצבים לפי ביצוע בפועל.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך מניסיוני שיש לי קושי להגיע ל-ממ"מ.

אברהם מיכאלי: אין להם מספיק צוותים.

אברהם מיכאלי: למיטב ידיעתי, הצוותים האלה לא גדלו במשך השנים.

אברהם מיכאלי: אני זוכר שהתלוננתי על כך בקדנציה הקודמת, ואמרו לי: תגדילו את הבקשות, ואני אגדיל את הצוות.

אברהם מיכאלי: אני חושב שלחבר הכנסת אין הרבה מקורות שהוא יכול להסתמך עליהם כדי לקדם דברים חשובים בבניין, מלבד הגוף המקצועי הזה.

אברהם מיכאלי: ולכן אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב איך נותנים שם גם גיבוי מקצועי וגם כמותי.

אברהם מיכאלי: אני חושב שזה לא מספיק בשביל כל הוועדות בבניין, כולל חוות דעת חריגות שכל אחד מבעלי התפקידים פה יכול לבקש.

רונן פלוט: בקשר לביגוד הוצאתי חוזר, גם לעובדים וגם למשמר, וביקשתי בדיוק מה שאמרת.

רונן פלוט: יכול להיות שעדיין יש את זה פה ושם, אבל אנחנו נחמיר מאוד.

רונן פלוט: כבר בכניסה, כל מי שיבוא בלבוש לא מתאים, הוא פשוט לא ייכנס לפה.

רונן פלוט: אנחנו נחמיר בצורה חד-משמעית.

יצחק הרצוג: הבעיה שיש גם משלחות של מטיילים.

יצחק הרצוג: אתה צריך לתת הנחיות למשלחות של מטיילים, אחרת תמצא את עצמך במצב שלא תוכל לתת לבני נוער להיכנס.

רונן פלוט: אני לא אתן לבני נוער להיכנס אם הם יבואו עם גופייה קרועה.

יולי יואל אדלשטיין: החוכמה היא לא שהמשמר יעצור קבוצה בכניסה לכנסת, אלא החוכמה היא שאגף הביקורים יודיע מראש למי שמביא קבוצות.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הייתה ההנחיה של המנכ"ל ונראה איך זה מתבצע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא רוצים להגיע למצב שיש מסננת מאוד קפדנית בכניסה לכנסת, אלא שיבואו, אבל מתוך הבנה שהם באו לפרלמנט.

רונן פלוט: על השאלה השנייה שלך יענה שמוליק, יושב-ראש החטיבה של ה-ממ"מ.

<שמוליק חזקיה: הסעיף המדובר מדבר על קיצוץ מחקרים מוזמנים מבחוץ.

<שמוליק חזקיה: הדבר הזה הוא לא ליבת העיסוק שלנו, אלה דברים שאנחנו לא מצליחים לעשות, ואנחנו חושבים שזה מתאים שיעשה את זה גורם חיצוני.

<שמוליק חזקיה: לגבי גודל הצוות: אנחנו יזמנו בחינת עומסים על ידי גורם חיצוני.

<שמוליק חזקיה: ברגע שיהיו ממצאים הם יועברו למנכ"ל.

<שמוליק חזקיה: הנגזרת של זה תהיה כנראה גידול בכוח אדם.

מאיר שטרית: מה היה הגידול במספר העובדים ב-ממ"מ בחמש השנים האחרונות?

<שמוליק חזקיה: הייתה כל הזמן תנודתיות, כיוון שאלה חבר'ה צעירים שבאים לפה וחלקם מתקדמים למקומות אחרים.

<שמוליק חזקיה: אנחנו נעים בין 25 ל-22.

<שמוליק חזקיה: אנחנו עכשיו נמצאים על מספר קבוע של 25.

מאיר שטרית: זה המספר לאורך חמש השנים האחרונות?

<שמוליק חזקיה: זו פחות או יותר התנודה.

<שמוליק חזקיה: עד עכשיו עמדנו יפה מאוד במשימה הזאת.

<שמוליק חזקיה: אחרי בחינת העומסים אנחנו מתכוונים להגדיל את כוח האדם.

<שמוליק חזקיה: אנחנו חייבים להיות יעילים, כי מדובר ב-120 ח"כים, ומתוכם, נניח, 80 שנמצאים מול ה-ממ"מ.

<שמוליק חזקיה: מבחינת הגודל, זה צריך להיות תמיד גוף יעיל מאוד.

<שמוליק חזקיה: כי אם אני אצמיד לכל חבר כנסת חוקר, אנחנו נדבר על 80 חוקרים.

אברהם מיכאלי: אבל קח בחשבון שיש לך חוקרים שונים באותה ועדה באותו יום.

אברהם מיכאלי: אז תאר לך שאתה מזמין חוות דעת לשלושה נושאים בוועדה אחת:

אברהם מיכאלי: אתה לא יכול לצפות מבן אדם אחד, או שניים אפילו, ש - - -

ניסן סלומינסקי: זה קורה אצלנו כל יום כמעט: שלוש חוות דעת – והם עומדים בזה בסדר.

אברהם מיכאלי: ח"כים בודדים בקושי מקבלים חוות דעת.

<שמוליק חזקיה: לכן בחינת העומסים תהיה כלי אובייקטיבי, והוא כמובן מאוד יעזור לחברי הכנסת ולמנכ"ל להחליט מה הגודל המתאים לכוח האדם.

אברהם מיכאלי: אני מציע לבחון את הנושא הזה בדיון עומק.

אברהם מיכאלי: אני מרגיש שהרבה שנים אין שינוי בזה.

יצחק הרצוג: צריך להקצות דיון נפרד של הוועדה לנושא.

צחי הנגבי: מאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים במאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: התקיימו אצלי מספר דיונים על כך.

יולי יואל אדלשטיין: יותר מכך: אנחנו גם בודקים אופציות ביניים, למשל מימון חוקרים חיצוניים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אישית דיברתי עם גופים שמתמחים בזה.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה אחד הנושאים שהח"כים מעלים, אז זה אומר שה-ממ"מ מצליח, אבל גם שהוא לא מספק מספיק תשובות לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: זה משהו שאנחנו נצטרך לפתור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע, כפי שאמר חבר הכנסת מיכאלי, שנעשה דיון מיוחד של הוועדה על כך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא רק פתוחים, אלא גם מצדדים בזה.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: בשורה 4 של התקציב, שכר חברי הכנסת הוא לפי השכר היום, נכון?

<חיים אבידור: כן, ללא ההורדה של 1%.

בועז טופורובסקי: למה לא להכניס את ההורדה ה"פנומנלית" של 1%?

<חיים אבידור: קודם כול, היא עוד לא אושרה בקריאה שנייה ושלישית במליאה.

<חיים אבידור: אבל אני יכול להגיד לך שההשפעה שלה היא כ-400,000 שקלים בשנה.

<חיים אבידור: זאת אומרת שעל 2013 זה כמעט לא ישפיע.

חמד עמאר: כמה כסף זה 1%?

<חיים אבידור: 400,000 שקלים לשנה שלמה.

חמד עמאר: וכמה זה 10%?

<חיים אבידור: ארבעה מיליון.

בועז טופורובסקי: שורה 27.

בועז טופורובסקי: אני לא כל כך הבנתי את ההסבר על ערוץ הכנסת, שעולה בעוד שלושה מיליון כמעט.

<חיים אבידור: אני אסביר לך.

<חיים אבידור: בחוק ההסדרים נקבע שתהיה תוספת ערוצים ל"עידן פלוס".

<חיים אבידור: תוספות הערוצים הולכות בקבוצות של שישה.

<חיים אבידור: כדי להפיץ עת "עידן פלוס" צריך איזשהו מערבל שלוקח שישה ערוצים.

<חיים אבידור: נכון להיום קיימים שישה ערוצים, ורוצים להוסיף עוד שני ערוצים, אז צריך לקחת עוד מערבל של שישה ערוצים.

<חיים אבידור: זאת אומרת שכל השמונה יצטרכו להתחלק בעלות של 12.

<חיים אבידור: ואז, כתוצאה מזה, תהיה לנו תוספת של שני מיליון ש"ח להפצה.

ניסן סלומינסקי: 2.4.

<חיים אבידור: 2.4 מיליון ש"ח.

<חיים אבידור: הנושא עדיין נדון בוועדת הכלכלה, אבל אנחנו לא לקחנו סיכון והוספנו את הסכום הזה בכל מקרה.

בועז טופורובסקי: הבנתי.

בועז טופורובסקי: שורה 30: אירועים מיוחדים של הכנסת.

בועז טופורובסקי: מה זה?

<חיים אבידור: ט"ו בשבט, יום-הולדת לכנסת - - -

<יותם יקיר: מדובר באירועים לאורך כל השנה, כולל "שירים לזכרם", ט"ו בשבט ועוד.

בועז טופורובסקי: שורה 42: כוננויות עובדים.

בועז טופורובסקי: אני מבין שהיו שינויים, אבל עד כדי כך?

בועז טופורובסקי: כמעט פי שלושה?

<חיים אבידור: הכנסת הרחיבה בצורה מאוד מאוד גדולה את הפעילות שלה במהלך השנים 2011 ו-2012.

<חיים אבידור: מה שאתה רואה פה זה גידול בפעילות של שנתיים שלמות, שכתוצאה מהן היה צריך לתת תוספת כוננויות לאנשים במהלך כל השנתיים האלה.

<חיים אבידור: אתה יכול להחליף את הנושא הזה בגידול בכוח אדם.

בועז טופורובסקי: אבל זה על חובות עבר, כי אני רואה שבחצי שנה יש 1.3 מיליון.

<חיים אבידור: לא תקצבנו את זה ב-2011 ו-2012, אלא השתמשנו בכל מיני עודפים שהיו בשכר.

<חיים אבידור: נכון לעכשיו אנחנו נמצאים במצב נתון של הרחבת פעילות, שכתוצאה ממנה יש צורך בתוספת כוננויות, והן באות לידי ביטוי בסכום הזה.

בועז טופורובסקי: אוקיי.

בועז טופורובסקי: שורה 48: פרסומים, הסברה, מרכז מבקרים.

בועז טופורובסקי: רשום בהסבר: "מודעות ושידורים העוברים משורה 51".

בועז טופורובסקי: לא הבנתי את זה.

<יותם יקיר: הגידול בפעילות של מרכז המבקרים חייב אותנו לפרסומים ולחוברות שיווקיות – חוברות שמחולקות למבקרים, חומר על הכנסת.

<יותם יקיר: כמובן שזה גם חייב גידול בהדפסות.

בועז טופורובסקי: ומה זה ההסבר לגבי מודעות ושידורים העוברים משורה 51?

בועז טופורובסקי: זה היה בתפעול שוטף?

<נדב כספי: כן, זה היה בתפעול שוטף, והעברנו את זה לשורה הזאת.

בועז טופורובסקי: שורה 52: אחזקה שוטפת.

בועז טופורובסקי: כמה התוספת בארנונה מוסיפה?

<חיים אבידור: כ-1.5 מיליון שקלים.

בועז טופורובסקי: ועוד שני מיליון שקלים על תוספת באחזקה השוטפת?

<חיים אבידור: יש סבסוד של מזנון הכנסת.

<חיים אבידור: אנחנו הוספנו שם מיליון שקלים.

<חיים אבידור: עיקר הסכום הולך לתשלום לספק של ההסעדה בפגרות כדי שהוא ימשיך להעסיק את העובדים ולא יפטר אותם במהלך הפגרות.

<חיים אבידור: אנחנו משלמים 180,000 שקלים לחודש פגרה.

בועז טופורובסקי: אבל זה מופיע בסעיף לפני, בתפעול שוטף.

בועז טופורובסקי: אני שאלתי על אחזקה שוטפת.

בועז טופורובסקי: ב"תפעול שוטף" מופיע הנושא של המזנון, וב"אחזקה שוטפת" יש תוספת של 3.8 מיליון שקל.

בועז טופורובסקי: רשמתם שם "בגלל ארנונה", אבל אתה אומר שארנונה זה רק מיליון וחצי.

בועז טופורובסקי: אז מה עוד?

<חיים אבידור: יש לנו תוספת שנובעת משירותים למערכות ההגברה של אולם המליאה, ששיפרנו אותן.

<חיים אבידור: אנחנו מחזיקים שם תורן שיושב שם כל פעם שיש ישיבת מליאה, כדי שלא יהיו לנו בעיות בנושא הזה.

<חיים אבידור: יש לנו גם תוספת של חצי מיליון שקלים בשירותי הניקיון באגף החדש, וזה נובע מהסכם שהאוצר חתם עם ההסתדרות לגבי עובדי ניקיון שעובדים כתף אל כתף במקומות מסוימים.

<חיים אבידור: ההסכם שיפר להם את התנאים.

<חיים אבידור: ויש כמובן הצמדות שונות שאנחנו משלמים לחוזים שקיימים.

בועז טופורובסקי: שתי שאלות אחרונות.

בועז טופורובסקי: ציוד ביטחוני ותפעולי?

<חיים אבידור: זה ציוד הקשר.

בועז טופורובסקי: זה עולה שלושה ומשהו מיליון?

<חיים אבידור: ציוד קשר עולה ארבעה מיליון שקלים.

<חיים אבידור: שלושה מיליון זה מתקציב של השנה, ומיליון אחד זה מתקציב שעשינו בשנה שעברה ואנחנו נעביר אותו במסגרת העודפים.

<חיים אבידור: לא התחלנו את זה בשנה שעברה, אלא אנחנו נעשה חלק במהלך השנה, ומן הסתם גם חלק ייעשה בשנה הבאה.

<חיים אבידור: התקציב יהיה ארבעה מיליון שקלים להחלפת מערכות הקשר של המשמר.

בועז טופורובסקי: השאלה האחרונה היא על גמלאות חברי הכנסת – שורה 89.

בועז טופורובסקי: הן אמורות לרדת, לא?

בועז טופורובסקי: הרי זה השתנה מ-2003.

ניסן סלומינסקי: לא, כל פעם עוד חברי כנסת מצטרפים.

<חיים אבידור: למה אתה חושב שזה זה צריך לרדת?

בועז טופורובסקי: זה לא הולך בעיקר לפי פנסיה תקציבית?

יצחק הרצוג: זה לא פנסיה תקציבית.

יצחק הרצוג: אתה עדיין משלם גמלאות.

<חיים אבידור: דבר ראשון, פרשו 50 חברי כנסת לפני כמה חודשים - - -

בועז טופורובסקי: שנייה, איפה הפנסיה התקציבית נכנסת?

<חיים אבידור: מה שאתה רואה כאן זה רק הפנסיה התקציבית.

בועז טופורובסקי: אבל לחברי כנסת בעבר - - -

<חיים אבידור: חברי כנסת ששירתו לפני שנת 99' – הם נמצאים פה.

<חיים אבידור: נוספו חברי כנסת שפרשו עכשיו; וחוץ מזה, הצמדת שכר חברי הכנסת לשכר הממוצע מעלה גם את הגמלאות באותו שיעור.

בועז טופורובסקי: אבל אלה שפרשו זו הוצאה חד-פעמית.

בועז טופורובסקי: אני לא מדבר על 99', אני מדבר על אלה שפרשו עכשיו.

<חיים אבידור: לא פרשו.

<חיים אבידור: חברי כנסת שהיו חברי כנסת או עבדו במוסד ציבורי עד שנת 99' ופורשים היום – הם עדיין בפנסיה תקציבית.

<חיים אבידור: נשמרה להם הזכות.

בועז טופורובסקי: הבנתי.

מאיר שטרית: מזל שהפסקנו את זה ב-99'.

מאיר שטרית: אני, כשר אוצר, חתמתי על הסכם עם עמיר פרץ לעבור לפנסיה תקציבית.

בועז טופורובסקי: בסדר גמור.

בועז טופורובסקי: תודה.

<קריאות: - - -

צחי הנגבי: סליחה, יש אנשים רשומים שעוד לא דיברו.

צחי הנגבי: חברת הכנסת יפעת קריב, בבקשה.

יפעת קריב: כמה דברים קטנים.

יפעת קריב: אני גם רוצה לברך על כל התהליך שעשיתם לכל הצוות.

יפעת קריב: באמת נפגשתם עם כל אחד ואחד מאיתנו וזה היה מאוד רציני וראוי.

יפעת קריב: אני רוצה להתייחס לעניין היוקרה של הבית הזה.

יפעת קריב: אני חושבת שהבית הזה, היום, כשאני חברת כנסת, אני רואה אותו אחרת.

יפעת קריב: אני חייבת לציין שאני רואה אותו בצורה הרבה יותר טובה ממה שראיתי אותו מבחוץ.

יפעת קריב: אני חושבת שהיוקרה מאוד חשובה.

יפעת קריב: המקום הזה צריך להיות מוסד מאוד מכובד במדינת ישראל.

יפעת קריב: ואם צריך להשקיע עוד תקציבים כדי שנוכל לאפשר לכמה שיותר מבקרים לבוא לכאן, לתת לכמה שיותר מבקרים את ההסברים הנכונים, להביא תלמידים, חיילים, אורחים מחו"ל – אני חושבת שצריך להשקיע בזה.

יפעת קריב: לא כל דבר צריך לבלום ולעצור.

יפעת קריב: המקום הזה צריך לאפשר ביקור לכל אזרח במדינת ישראל.

יפעת קריב: אני חושבת שיש מקום להשקיע בזה.

יפעת קריב: הנושא של עלויות הביקורים הוא משהו שאולי שווה לבחון אותו, אבל לא לעצור את זה כי זה עולה הרבה כסף.

יפעת קריב: צריך לראות איך אנחנו יכולים לגרום לכך שהבית הזה ייתן ייצוג הולם לכלל האזרחים.

יפעת קריב: אני רוצה להתייחס לנושא של כוח האדם, נושא שאני חוזרת עליו כל הזמן ומציינת אותו.

יפעת קריב: יש לנו כ-460 משרות, לא כולל עובדי המשמר.

יפעת קריב: בסך הכול מדובר בעוד 20 או 30 משרת של עובדי קבלן, שבעיניי ההתייחסות שלנו אליהם מאוד פוגעת.

יפעת קריב: יש פה מספר עובדים שכולם מכירים אותם בשמות, יודעים מי הם, שעובדים הרבה שנים בבית הזה, והגיע הזמן לקלוט אותם.

יפעת קריב: לא מדובר על מאות, זה לא שינוי תקציבי מאוד גדול.

יפעת קריב: עשיתי חשבון: זה נכנס לתוך הרזרבות שהשארתם, או לתוך האחוז, או יותר, שאנחנו מקצצים בשכר חברי הכנסת.

יפעת קריב: אפשר לקלוט עוד 20 עובדים, שהשמות שלהם ידועים לכולם.

יפעת קריב: חלק מהם – מספר מאוד מצומצם – עובדים פה שמונה שנים ועשר שנים, וגם פיטרו אותם במהלך הדרך.

יפעת קריב: אז צריך לבדוק את הזכויות שלהם מהיום שהם נכנסו לעבוד כאן ולראות איך אנחנו יכולים לתת להם את מה שמגיע להם.

יפעת קריב: "עובדי קבלן בכנסת" – צריך לתת לזה עוד יותר דגש ועוד יותר תשומת לב.

יפעת קריב: אני רוצה להתייחס גם למה שאמר חבר הכנסת הרצוג בנושא של ההתארגנות של העוזרים הפרלמנטריים.

יפעת קריב: הוא לא קיבל תשובה לכך.

יפעת קריב: העוזרים הפרלמנטריים הם הכוח שמניע את הבית הזה.

יפעת קריב: כחברת כנסת חדשה אני חייבת לציין שכל עובדי הכנסת מאירים לנו פנים.

יפעת קריב: כל שאלה וכל דבר – יש אווירה מאוד נעימה ויש מערכת יחסים מאוד טובה עם כל עובדי הכנסת.

יפעת קריב: אבל יש לנו מצוקה מאוד קשה עם העוזרים הפרלמנטריים.

יפעת קריב: אין מה לפתוח את זה, כי כולם מכירים את זה.

יפעת קריב: אז בואו ניתן לעוזרים הפרלמנטריים את התחושה שהם חלק מהבית הזה, שנותנים להם יחס הוגן וראוי, שיש להם אפשרות להתקדם, שיש להם את התנאים הנכונים.

יפעת קריב: זה לא פשוט וקל, אבל בואו נדון בזה, הרי אנחנו מתעסקים בנושאים הרבה יותר מסובכים מהנושא של העוזרים הפרלמנטריים.

יפעת קריב: לסיכום, הנושא של כוח אדם הוא הנושא שעליו הייתי רוצה לתת את הדגש.

יפעת קריב: ועוד דבר אחרון: הייתי שמחה אם במהלך השנה, בזמננו הפנוי והרגוע, נבחן נתונים של פרלמנטים דומים לנו בעולם.

יפעת קריב: נראה איך מתנהל פרלמנט אחר מבחינת - - -

רונן פלוט: הכנו.

יפעת קריב: אז אני אשמח לשבת בדיון על כך.

בועז טופורובסקי: את תתבאסי, הם מקבלים הרבה יותר.

יפעת קריב: אני יודעת.

יפעת קריב: ולכן אני חושבת שהגיע הזמן להסתכל על זה ולבחון את זה, כדי שנוכל להתייעל לקראת התקציב הבא.

מאיר שטרית: בשווייץ מתכנסים פעם בשנה לשבועיים.

רונן פלוט: בקשר לעוזרים, אנחנו התחלנו שיחות עם ההסתדרות.

רונן פלוט: ניפגש מחר עם העוזרים.

רונן פלוט: אנחנו מחפשים דרך, אבל זה לא פשוט.

רונן פלוט: יש שיחות הידברות - - -

<קריאה: איזה הסתדרות?

רונן פלוט: הכללית.

רונן פלוט: יש שיחות, ואני מקווה שבסיכומו של דבר זה יהיה בסדר.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אחרון הדוברים – חבר הכנסת חמד עמאר.

יפעת קריב: רק תגיד במשפט לגבי עובדי הקבלן.

יולי יואל אדלשטיין: בעקבות הפגישה שקיימתם אצלי, הוזמנו עבודות, התקיימו ישיבות, ואנחנו בודקים את הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר אומר שזה קצת יותר מורכב, אבל אנחנו בודקים מה אפשר לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: הדוח שקיבלנו הוא לא חד-משמעי: החברה לא אמרה "תקלטו את כולם", והיא גם לא אמרה "אל תקלטו אף אחד".

יולי יואל אדלשטיין: האמת היא באמצע, ואנחנו בודקים מה אפשר לעשות.

צחי הנגבי: חבר הכנסת עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: קודם כול, אני רוצה להודות למנכ"ל ולצוות שלו על ההסבר שקיבלנו לפני הישיבה.

חמד עמאר: זה עזר לנו מאוד ונתן לנו יותר ידע.

חמד עמאר: הנקודה השנייה נוגעת לערוץ הכנסת.

חמד עמאר: אני רואה כאן כמעט 30 מיליון שקל.

חמד עמאר: אני מקבל הרבה תלונות בצפון.

חמד עמאר: אני לא יודע מה השתנה, אבל בחצי השנה האחרונה אין קליטה.

חמד עמאר: אנשים לא קולטים את ערוץ הכנסת.

חמד עמאר: אני יכול לקבל את הסיבה למה כמעט ולא רואים את ערוץ הכנסת בצפון?

חמד עמאר: במגזר הדרוזי אף אחד לא רואה את זה.

חמד עמאר: אומרים לי: כנראה הפסיקו לשדר את ערוץ הכנסת.

חמד עמאר: זו נקודה שצריך לבדוק אותה.

חמד עמאר: נקודה שלישית: שילוב דרוזים בכוח אדם.

חמד עמאר: יש בכנסת 460 עובדים, וצריך לשלב יותר עובדים דרוזים, חיילים משוחררים, בכוח האדם של הכנסת.

חמד עמאר: הרבה אנשים רוצים להגיע לעבוד כאן, וצריך לתת העדפה מתקנת ולקלוט דרוזים לכנסת.

צחי הנגבי: תודה רבה.

צחי הנגבי: יש עוד התייחסויות?

ניסן סלומינסקי: אם 50 המיליון שהוצאו פגעו בתכניות מעשיות, אז אולי, אם חבריי יסכימו, כדאי לקבל החלטה לפרוס את 50 המיליון על חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: כל שנה נגדיל את תקציב בעשרה מיליון, כנגד פרויקטים שאתם תיתנו.

ניסן סלומינסקי: כך, בחמש שנים, תקבלו את 50 המיליון בתוספת למה שיש פה.

רונן פלוט: ההצעה שלך היא מאוד טובה, אבל אשמח לשלוש שנים במקום חמש שנים.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: חבר הכנסת שטרית, אחרון הדוברים.

מאיר שטרית: אני רוצה לנצל את ההזדמנות להגיד תודה מיוחדת לא רק לחשב אלא גם לטוּבי חכימיאן, שיושבת פה.

מאיר שטרית: זאת מחלקה קטנה, שמטפלת בחברי הכנסת בצורה יוצאת מן הכלל, וצריך לציין אותה לשבח.

יצחק הרצוג: על זה יש קונצנזוס.

צחי הנגבי: מאיר, רק הגיע הזמן שתקרא לה בשמה האמיתי אחרי 26 שנים פה: טוֹבי.

מאיר שטרית: אני מעלה את זה מכיוון שאני ניסיתי לקדם בכנסת הקודמת הצעת חוק, ואני מציע ליושב-ראש הוועדה הזאת וליושב-ראש הכנסת לעשות את זה ביחד.

מאיר שטרית: הכנסת מטפלת בכל הקצבאות של חברי הכנסת, אבל היא לא מטפלת בקצבאות של שרים לשעבר.

מאיר שטרית: מי שמטפל בזה זה אגף הגמלאות באוצר.

מאיר שטרית: אני שכנעתי את שר האוצר הקודם לחתום על תקנה שמעבירה את הטיפול בקצבאות השרים לכנסת, גם אם הם לא היו ח"כים.

מאיר שטרית: כי הטיפול מצד האוצר הוא פשוט לא ייאמן – חוסר הטיפול והבלגן שיש בתוך המערכת הזאת של האוצר.

מאיר שטרית: ומכיוון שהכנסת מטפלת באותם חברי כנסת, לדעתי צריך לרכז את הכול במקום אחד.

מאיר שטרית: על פי התקנות, ועדת הכספים צריכה לאשר תקנה ושר האוצר יחתום עליה.

מאיר שטרית: אני מנסה לשכנע את האוצר לחתום על התקנה.

יולי יואל אדלשטיין: מאיר, במקרה גם יושב-ראש הכנסת וגם יושב-ראש ועדת הכנסת היו בסרט הזה בתקופות שונות, ולכן אתה מוזמן יחד עם יושב-ראש ועדת הכנסת אליי, ונדון בזה בשמחה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני איתך.

מאיר שטרית: בשמחה, תודה.

צחי הנגבי: תודה רבה.

צחי הנגבי: אני רוצה לשבח, ראשית, את חברי הוועדה.

צחי הנגבי: יש כאן את ההרכב הרחב ביותר של חברים בישיבת ועדה מאז קום הכנסת עם קום המדינה.

צחי הנגבי: תשעה מתוך עשרה הגיעו, ישבו, לא הלכו ונשארו להצבעה מהתחלה ועד הסוף.

צחי הנגבי: אני מודה כמובן גם ליושב-ראש, למנכ"ל, שהכינו את הדברים בקפידה והביאו אותם באופן סדיר.

יולי יואל אדלשטיין: זרקתי קודם שהייתי חבר בוועדה לתקציב הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כשרונן אמר לי שהוא רוצה לשבת עם כל חבר ועדה ולהציג לו, אמרתי: בשביל מה?

יולי יואל אדלשטיין: לא היו דברים כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: היינו באים לוועדה, היו מציגים לנו תקציב, ומי שהיה זריז היה עובר על כמה סעיפים.

יולי יואל אדלשטיין: וזה שרונן התעקש ועשה את זה, זה חלק מן ההסבר למה אנשים נמצאים, שואלים שאלות לעניין ומרגישים שהם לא סתם באו להרים יד.

יולי יואל אדלשטיין: אז באמת כל הכבוד.

צחי הנגבי: יפה.

צחי הנגבי: תודה על היוזמה הזאת.

צחי הנגבי: תודה גם לחשב הכנסת ולצוותו.

צחי הנגבי: אנחנו נעלה את הנושא להצבעה.

צחי הנגבי: זה בין הנושאים הבודדים בחדר הזה שלא צריך לעשות גיוס ואין חלוקה של קואליציה-אופוזיציה.

צחי הנגבי: מי בעד אישור תקציב הכנסת כפי שהוצג בפנינו?

צחי הנגבי: מי נגד?

צחי הנגבי: הצבעה בעד – פה אחד תקציב הכנסת אושר.

צחי הנגבי: התקציב אושר.

צחי הנגבי: תודה.

רונן פלוט: רגע, יש את מה שהציע חבר הכנסת סלומינסקי.

רונן פלוט: זה חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: אני הצעתי לפרוס את 50 המיליון.

יצחק הרצוג: אבל תעבירו את זה לאייטם נפרד.

רונן פלוט: זה לא נכנס לשום מקום, זו תוספת של חבר הכנסת סלומינסקי, ואני מבקש להצביע עבור זה.

יצחק הרצוג: איך אפשר לרשום את זה?

צחי הנגבי: תביאו משהו ספציפי.

צחי הנגבי: הקו הכללי אושר, העיקרון מקובל על כל החברים.

צחי הנגבי: תיוועצו עם היועץ המשפטי, ואם צריך חידוד – נעשה מפגש נוסף ונצביע עליו.