הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 7, 2013-06-16 10:00

מיכל רוזין: אוקיי, נעביר לך מידע היום, הרבה מידע.

<אשר שריקי: מצוין.

<אשר שריקי: אנחנו נבצע כרגע סיור בשלושה מתחמים.

<אשר שריקי: בעצם אנחנו ניתן לכם דוגמית מכל מאפיין של החזקה של השוהים.

<אשר שריקי: המתחם הראשון שנבקר בו זה מתחם האוהלים, אני כבר פותח סוגריים ואומר שיש לנו כוונה לסגור אותו בחודשים הקרובים ולהעביר אותם למתחמים יותר נאותים להחזקה.

מיכל רוזין: כמה עדיין יש באוהלים?

<אשר שריקי: כ-540.

<אשר שריקי: אבל יש לנו תכנית.

<אשר שריקי: לאחר מכן נלך למתחם השני, שאלה מתחמים גדולים יותר, מבנים דו קומתיים, ובסוף תראו את המאפיין השלישי, שהוא מבחינתנו התצורה הכי טובה והכי נוחה להחזיק את השוהים ולא בכדי אנחנו מחזיקים שם את הנשים עם הילדים בתנאים הטובים ביותר ואתם תראו את זה.

<אשר שריקי: אם יהיו שאלות בדרך, תשאלו.

איילת שקד: כמה סך הכול המתקן יכול להכיל?

<אשר שריקי: כרגע יש פה 1,500.

איילת שקד: אבל כמה סך הכול המתקן יכול להכיל?

<אשר שריקי: עד 3,000.

מיכל רוזין: אנחנו הולכים גם לאגף של השוהים של הנוהל הפלילי?

<אשר שריקי: אנחנו נראה אותם, הם מעורבבים.

<אשר שריקי: סיור במתחם האוהלים

<אלברט אבוחצירא: אני מפקד מתקן סהרונים מזה כתשעה חודשים.

<אלברט אבוחצירא: נמצא איתנו מפקד המחוז, שהוא חדש בתפקיד, גונדר אשר שריקי, הוא גם מתלווה וגם - - -

<אשר שריקי: לומד, אתה יכול להגיד.

<אלברט אבוחצירא: בתהליך של למידה.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו נכנסנו למתחם א', לאחד האגפים במתחם א', כשהמתחם הזה כולו אמור להיסגר.

<אלברט אבוחצירא: בימים הקרובים אנחנו אמורים לסגור אותו.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו משפצים מתחמים ולוקחים אותם לשם.

מיכל רוזין: אפרופו הקיץ, זה יכול להיות בלתי נסבל.

<אלברט אבוחצירא: לא, הם אוהבים את זה.

<אלברט אבוחצירא: דרך אגב, שיהיה ברור וחד וחלק, לא יהיה לנו קל לקחת אותם מפה למבנה, כי הם אוהבים להיות באוהלים, הם פתוחים כל היום, אוורירי, בערב פה האווירה חבל על הזמן.

<אלברט אבוחצירא: הם אוהבים להיות פה.

<אלברט אבוחצירא: לקחת מפה מישהו לאגפים הסגורים זה לא פשוט.

איילת שקד: אם הם אוהבים להיות פה, למה לא משאירים אותם באוהלים?

<אלברט אבוחצירא: כי אנחנו צריכים להעניק להם גם תנאים יותר נאותים.

<אלברט אבוחצירא: ברגע שהם יוצאים מפה, אנחנו אמורים לשפץ את כל המתחם הזה, לעשות קונסטרוקציה יותר טובה לאוהלים, תנאים יותר טובים, מקלחות, שירותים, להחליף הכול, זה כבר מתוקצב, כך שאם נצטרך בעתיד מקומות, אז הם כבר יהיו בתנאים הרבה יותר טובים.

<אלברט אבוחצירא: כל אגף כזה מאכלס כ-200 שוהים.

<אלברט אבוחצירא: היום הספירה היא נמוכה, ברגע שנצטרך להעביר אותם, ניקח שני אגפים ונעביר אותם למתחם אחד יותר גדול.

<אלברט אבוחצירא: היום אתם תראו אגף כזה.

<אלברט אבוחצירא: בסך הכול, אמרתי, הם פתוחים 24 שעות ביממה, יש להם מקלחות, שירותים, חופשי, אוכל, שלוש ארוחות - - -

<קריאה: איפה המקלחות והשירותים פה?

<אלברט אבוחצירא: יש פה מקלחות ופה השירותים.

שמעון אוחיון: הטלפונים האלה?

<אלברט אבוחצירא: הטלפונים חופשי שלהם.

<אלברט אבוחצירא: הם מתקשרים גם לחו"ל, עם טלכרטים שהם מקבלים מהצלב האדום ומהאו"ם, אנחנו דואגים להם.

<אלברט אבוחצירא: כל מה שקשור במשחקי חברה, משחקי כדור, כל הדברים האלה אנחנו מעניקים להם, כי בסך הכול מי שלא מועסק אז מעסיק.

שמעון סולומון: מה זה הריבועים האלה?

<אלברט אבוחצירא: הריבועים האלה זה הספירה.

<אלברט אבוחצירא: זו שיטת הספירה הכי טובה.

<אלברט אבוחצירא: במקום לבוא אליו למיטה, לעבור אוהל אוהל, הם יוצאים, פה מתבצעת ספירה בשתי דקות, מאשר באגפים, שזה לוקח הרבה זמן.

<אלברט אבוחצירא: יש אפילו שוהים שהם אחראים להעיר אותם, על מנת שהספירה תסתיים יותר - - -

שמעון סולומון: זה באמת מביא אותי לשאלה הבאה.

שמעון סולומון: סלח לי, אנחנו נשאל, כי בעצם באנו לבדוק.

<אלברט אבוחצירא: כן, בבקשה, חופשי הכול.

שמעון סולומון: איך הם מאורגנים ברמה שלהם כקבוצה?

שמעון סולומון: האם יש להם נציגים שאתם מנהלים איתם קשר?

<אלברט אבוחצירא: יש להם שווישים.

<אלברט אבוחצירא: יש שוויש של הספירות, אנחנו באים ומדברים עם השוויש של הספירות.

<אלברט אבוחצירא: אומרים ספירה, הם הולכים ומוציאים אותם, גם על מנת שלא יהיה חיכוך.

<אלברט אבוחצירא: יש שווישים שמחלקים אוכל, יש שווישים של ניקיונות.

<אלברט אבוחצירא: יש תחומים כאלה והם מקבלים על זה כסף.

<אלברט אבוחצירא: בסך הכול אני יכול להגיד לך שהם ממושמעים.

<אלברט אבוחצירא: מי שנמצא פה זה מי - - -

שמעון סולומון: אני לא מופתע.

שמעון סולומון: למה לא? אלה אנשים משכילים, אלה אנשים אינטליגנטים.

<אלברט אבוחצירא: בשביל זה ככה אנחנו מתייחסים - - -

שמעון סולומון: אתה תרשה לי גם לשאול שאלות מדי פעם?

<אלברט אבוחצירא: אתה תשאל.

שמעון סולומון: אני לא צריך אישור, אני אשאל שאלות.

<אלברט אבוחצירא: באופן חופשי תשאל מה שאתה רוצה.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו מתייחסים אליהם בכלל לא כעבריינים, לא כלום.

<אלברט אבוחצירא: עובדה שמי שנמצא פה - - -

שמעון סולומון: לא, אני רק תמכתי במה שאתה אומר, שאני לא מופתע מזה.

שמעון סולומון: כי הם אנשים אינטליגנטים, אני ראיתי את זה בזוויות שונות.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו מטפלים בהם ב - - -

שמעון אוחיון: מה שפת התקשורת איתם?

<אלברט אבוחצירא: יש לנו פה גם מתורגמנים, יש פה כאלה שגם דוברים עברית ויש סוהרים מגויסים דוברי טיגרית, יש לנו קציני מודיעין שמדברים - - -

שמעון סולומון: רובם זה בעצם טיגרית, נכון?

<אלברט אבוחצירא: כן.

מיכל רוזין: אנחנו יכולים לדבר עם אחד מהנציגים שלהם?

מיכל רוזין: לפחות שמעון מדבר טיגרית.

מיכל רוזין: נוכל לדבר איתם?

שמעון אוחיון: חוץ מזה, אולי הם מדברים אנגלית.

שמעון סולומון: הנה, אם אפשר לדבר איתו.

שמעון סולומון: (מדבר בטיגרית).

מיכל רוזין: רק תתרגם לנו, שמעון.

שמעון סולומון: הוא אומר: אנחנו פה תקופה ארוכה מאוד, שנה, שנה וחצי, ויש כאלה שנשארו - - - עברנו כל כך הרבה דברים קשים, סך הכול אנחנו לא עבריינים, יש כאלה שאומרים להם שנפתח להם תיק למשפט, יש כאלה שלא.

שמעון סולומון: אנחנו לא יודעים מה המצב.

שמעון סולומון: מבחינה בריאותית לפעמים אין טיפולים שהם מעמיקים.

מיכל רוזין: תשאל אותו אם חלקם הגישו בקשות לבקשות מקלט.

מיכל רוזין: כמה מהם הגישו?

<שוהה: (טיגרית).

שמעון סולומון: (מתרגם) : הוא אומר, אנחנו לא מקבלים, אנחנו הולכים ישר לבית המשפט ומגישים בקשה ואנחנו מבקשים לדעת מה ההמשך ומה התנאים, אז הם אומרים תחכו, 'בטיפול'.

שמעון אוחיון: למה הם הגיעו לפה?

<שוהה: (טיגרית).

שמעון סולומון: (מתרגם): הוא מאריתריאה.

שמעון סולומון: שאלתי אותו למה הגעת, הוא אומר שבסודן זה שגרתי שמגיעים, גם אני הייתי בסודן, כלומר שם זה די, למרות שזה, זה די חופש שם, אפשר לעבוד וכו'.

שמעון אוחיון: יש חופש ואפשר לעבוד, וזה שגרתי שהם מגיעים לפה לחפש עבודה?

שמעון סולומון: לא לפה.

שמעון סולומון: כשהגיעו לסודן, מה שקרה בתקופה האחרונה, הוא אומר, שהבדואים, בעיקר - - -

איילת שקד: הוא הגיע מאריתריאה לסודן?

שמעון סולומון: לסודן, ואז מסודן חוטפים אותם לפה.

שמעון סולומון: ואז בגבול עושים משא ומתן - - -

איילת שקד: אבל למה הוא בא מסודן למצרים?

מיכל רוזין: לא, חוטפים אותם.

מיכל רוזין: הבדואים חוטפים אותם למחנה המעבר.

שמעון סולומון: נכון.

שמעון סולומון: אני אסביר.

שמעון סולומון: מאריתריאה לסודן, הם מגיעים לעבוד, כי הוא אמר ש - - - מסודן, זה הפך להיות מסחרה בסוף, שחוטפים אותם בדואים, מביאים אותם לגבול פה ואז מבקשים כסף - - -

איילת שקד: זה עוד לא שמעתי, שחוטפים מסודן?

שמעון סולומון: הרוב.

מיכל רוזין: הם מגיעים בחטיפות.

איילת שקד: זה מה שהוא אמר?

שמעון סולומון: בוודאי.

מיכל רוזין: כן, אנחנו גם יודעים את זה, דיברנו על זה בוועדה.

שמעון סולומון: יש מקרים כאלה, לא כולם, לא אלה שהגיעו בתחילה, אבל אלה שמגיעים לאחרונה.

שמעון סולומון: ככל שהגדר הלכה ונסגרה, מביאים אותם בכוח.

שמעון סולומון: יש אחד בארגון אס"ף (ארגון סיוע לפליטים), שהביאו אותו בכוח.

<מירב שמואלי: אני יכולה להרחיב, כי אני מהתחום של סחר בבני אדם, אבל הידיעות האלה הגיעו אלינו.

שמעון אוחיון: בואו נשמע אותם יותר, העמדה של משרד המשפטים ידועה לנו.

<מירב שמואלי: זו לא עמדה של משרד המשפטים, זה מידע שקיבלנו.

<שוהה: (טיגרית).

שמעון סולומון: (מתרגם): אני שאלתי, אם שואלים אותך מה אתה רוצה לעשות בהמשך, מה תגיד?

שמעון סולומון: כאילו האם אתה יודע מה אתה רוצה.

שמעון סולומון: הוא אומר, כשחטפו אותנו, כמובן יש התחייבויות כספיות ואלה שהגיעו ראשונים לפה הם מתחייבים על הרבה כסף.

שמעון סולומון: אמרתי לו, אם היו שואלים אותך מה אתה רוצה, מה הפתרון, מה היית אומר?

שמעון סולומון: אז הוא אומר: כל מה שאני רוצה שאני אוכל לעבוד.

איילת שקד: הוא רוצה לחזור לאריתריאה?

<שוהה: (טיגרית).

שמעון סולומון: (מתרגם): הוא אומר, אם היו נותנים לי לעבוד פה, הייתי יכול לעבוד.

שמעון סולומון: אני אשאל אותו למה הוא לא רוצה לחזור.

<שוהה: (טיגרית).

שמעון סולומון: (מתרגם): הוא אומר דבר ראשון השלטון.

שמעון סולומון: דבר שני, כדי להגיע לפה אנחנו - - -

איילת שקד: אבל פה הוא לא יכול לעבוד.

איילת שקד: תגיד לו, 'כאן אי אפשר לעבוד' ועכשיו תשאל אותו מה הוא רוצה.

איילת שקד: תגיד לו אם כאן הוא לא יכול לעבוד, אז מה הוא מעדיף?

מיכל רוזין: מה שאיילת שואלת זה האם הוא מעדיף להישאר בכלא או לחזור.

איילת שקד: להישאר כאן, או לחזור לסודן או לאריתריאה?

שמעון אוחיון: או אם היה יודע שבסופו של דבר הוא יגיע לכלא פה, הם היו חושבים לתת כסף כדי להגיע, כדי לצאת לשם?

שמעון סולומון: בטח שלא.

שמעון אוחיון: לא, בוודאי, אם היו מעבירים את הידע הזה לחברים שלהם.

שמעון סולומון: העבירו את זה כבר היום.

איילת שקד: כאן אי אפשר יהיה לעבוד, מה הוא מעדיף?

<שוהה: (טיגרית).

שמעון סולומון: (מתרגם): הוא אומר שהוא לא חושב על זה.

שמעון סולומון: הוא אומר 'אני לא חושב על פתרון אחר, כל מה שאני רוצה זה לעבוד ולהחזיר את הכסף'.

שמעון סולומון: כלומר הם מתחייבים כנראה להרבה כסף - - -

איילת שקד: אבל אם הם נחטפו איך הם מתחייבים לכסף?

שמעון סולומון: כדי לשחרר אותם.

<קריאה: מוציאים אותם למחנות כשהם כלואים באמצע המדבר, דורשים כופר בסכומים מאוד גבוהים.

שמעון אוחיון: אבל במילים אחרות, האנשים הללו - - - קודם כל אני שמח לראות אותם שברוך ה' הם לא מבוהלים, הם לא מפוחדים, הם בסך הכול מרגישים נוח ומקבלים את השירות האנושי הראוי וזה דבר טוב.

שמעון אוחיון: כי לפעמים אתה רואה אנשים כאלה, אז אתה חושב שהם מפוחדים ומבוהלים.

שמעון אוחיון: אבל הנימה הנשמעת זה אנשים שמחפשים עבודה ולא בריחה מ - - - הם משלמים את הכסף וכו', צריך להגיד גם את הדברים הללו.

שמעון סולומון: אתה רוצה להסיק מסקנה לעתיד.

שמעון אוחיון: לא, אני לא רוצה להסיק מסקנות - - -

מיכל רוזין: כן, משיחה עם בן אדם אחד.

מיכל רוזין: בואו נמשיך, את הדיון נעשה אחרי.

שמעון סולומון: זה גם וגם.

שמעון אוחיון: מיכל, זה לא יכול להיות כל הזמן, עם כל הכבוד, אני לא רוצה לפגוע, אבל זו לא רק העמדה של משרד המשפטים.

שמעון אוחיון: באנו לפה כדי להתרשם בעצמנו.

שמעון אוחיון: הוא יראה שהעסק הזה הוא חופשי ושהמדינה הזאת מנהלת ויכוח חופשי עליהם ועל זכויותיהם וזה דבר טוב.

שמעון אוחיון: אנחנו לא מפחדים ולא מבוהלים ולא שום דבר, וזה דבר טוב, אנחנו רק גאים בזה.

שמעון אוחיון: אם אנחנו היינו משקיעים גם כספים להסביר ולהפיץ שבסופו של דבר כולם מגיעים לכאן, אף אחד לא היה משלם אגורה.

מיכל רוזין: לא, זה לא העניין, הם משלמים כדי להציל אותם מעינויים ומוות.

מיכל רוזין: זה לא כמו בתאילנד ובפיליפינים.

מיכל רוזין: סיור באגף 6

מיכל רוזין: בזמנו ההתמרדויות, זה היה האגף שהיו בו התמרדויות?

<אלברט אבוחצירא: בכל האגפים היו התמרדויות.

מיכל רוזין: ומה אתה מרגיש גרם להתמרדויות דווקא באותו זמן?

מיכל רוזין: הרי התסכול קיים כל הזמן.

מיכל רוזין: מה גרם לנפץ?

<אלברט אבוחצירא: סתם דוגמה.

<אלברט אבוחצירא: באגף 7, אני נכנסתי ביום חמישי לאגף, צופה בהם משחקים כדורגל, כי ישבו מכל מיני מדינות, שיחקו כדורגל, הכול טוב ויפה, ממדינה למדינה, אפילו בעטתי פנדל, והכול היה בסדר - - -

שמעון אוחיון: זה היה בפנים או לא, הפנדל?

<אלברט אבוחצירא: זה היה בשלוש כשהייתי פה.

<אלברט אבוחצירא: הגעתי הביתה בשש וחצי בערב ומודיעים לי שהם לא עומדים לספירה, הם רוצים את המפקד.

<אלברט אבוחצירא: אבל הייתי, לא דיברו, לא כלום.

<אלברט אבוחצירא: את מבינה?

<אלברט אבוחצירא: זה משהו ש - - -

מיכל רוזין: מה קרה באמת?

מיכל רוזין: מה הם רצו?

מיכל רוזין: מה הם רצו לשמוע, מה הם רצו להגיד?

<אלברט אבוחצירא: הם רוצים ללכת הביתה.

איילת שקד: לחזור לסודן או לאריתריאה?

<אלברט אבוחצירא: כן, לסודן.

<אלברט אבוחצירא: כולם היו סודן ומערב אפריקה.

איילת שקד: וכבר 2,000 חזרו לסודן, נכון?

<אלברט אבוחצירא: כן.

<אלברט אבוחצירא: אני לא יודע מי הלך לאן, אני יודע שאני מפה משחרר, יש לי צו שחרור, אני משחרר.

<אלברט אבוחצירא: לאן הוא הלך, זה בכלל לא - - - אני כשירות בתי הסוהר - - -

שמעון אוחיון: את מי אתה משחרר?

<אלברט אבוחצירא: מי שיש לי צו שהוא משתחרר.

<אלברט אבוחצירא: יש לי צו אני קולט, יש לי צו אני משחרר.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו, כשירות בתי הסוהר, לא מתעסקים בלאן הוא הלך.

<אלברט אבוחצירא: אותי מעניין שאני משחרר אותו - - -

מיכל רוזין: כשאתה מוציא אותו מפה, אתה מוציא אותו אזוק?

<אלברט אבוחצירא: כשהוא משתחרר?

<אלברט אבוחצירא: לא, לא אזוק.

שמעון סולומון: הם ממלאים טפסים כולם, או ש - - -

<אלברט אבוחצירא: למקלט?

שמעון סולומון: למקלט.

<אלברט אבוחצירא: בכל אגף אני לא אמון על זה, מי שאמון על זה אלה אנשי רשות ההגירה.

<ענבל משש: אני אסביר.

<אלברט אבוחצירא: הנה, היא הנציגה שיכולה - - -

מיכל רוזין: אנחנו נעשה את זה בשיחה, כשנשב בפנים.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו מדברים על שני אגפים שנבנו כאילוץ, לכל אגף 500 איש.

<אלברט אבוחצירא: הייתה הגירה, היו צריכים להחזיק, בנו את האגפים האלה מהר מהר ל-500.

<אלברט אבוחצירא: אני אומר לכם שלא ניתן להחזיק פה 500 ואנחנו, במדיניות של שב"ס, לאור העובדה שהם הולכים להיקלט פה לתקופה ארוכה, צמצמנו את זה בחצי.

איילת שקד: 250 בכל אגף?

<אלברט אבוחצירא: כן, אפילו פחות.

מיכל רוזין: כמה יחד באותו חדר?

<אלברט אבוחצירא: עשרה איש.

<אלברט אבוחצירא: כאשר הם כל היום פתוחים, גם האגף הזה, כל היום הם פתוחים, 24 שעות ביממה, מקלחות, שירותים.

<אלברט אבוחצירא: יש להם פה כיתת לימוד, או כיתה לכל מיני חוגים, שבאות קצינות החינוך שלנו.

<אלברט אבוחצירא: באמת הם אוהבים את זה, יש בכל אגף, בכל המתקן הזה, עובדת סוציאלית צמודה לכל אגף.

<אלברט אבוחצירא: או עובד סוציאלי או עובדת סוציאלית צמודה לאגף, נותנת שירות ומענה 24 שעות ביממה.

מיכל רוזין: היא נמצאת פה עכשיו?

<אלברט אבוחצירא: כן.

<אלברט אבוחצירא: יש לנו גם כאלה שמגיעות מהאוניברסיטה לפה, מתנדבות.

<אלברט אבוחצירא: מה הם לומדים שם?

<קלרה צ'רנובסקי: סטודנטיות לעבודה סוציאלית בינלאומית.

<אלברט אבוחצירא: קלרה, היא ראש התחום.

<קלרה צ'רנובסקי: אני ראש תחום עבודה סוציאלית כאן במתקן.

<קלרה צ'רנובסקי: יש לנו שישה עובדים סוציאליים.

<קלרה צ'רנובסקי: במהלך השנה האחרונה הם היו יחד עם ארבע סטודנטיות ממכללת ספיר, סטודנטיות שלומדות במגמה לעבודה סוציאלית בינלאומית, שעברו את ההכשרה המעשית שלהם בעוד עבודה באתיופיה.

מיכל רוזין: הן יודעות את השפה, או שהן משתמשות במתורגמן?

<קלרה צ'רנובסקי: יש לנו גם מתורגמנית שעובדת איתנו חמישה ימים בשבוע, שש שעות כל יום.

<קלרה צ'רנובסקי: כל הבנות מדברות אנגלית, שני אנשי צוות שלי דוברי טיגרית, עברי, עובדת סוציאלית, ומיכל בהטה, היא עובדת גם באגף נשים.

שמעון סולומון: אני גם עובד סוציאלי בהכשרה שלי וגם מסתובב בהרבה מקומות עם פליטים, אם זה באפריקה ואם במקומות שונים, שם אני יודע שהשפה והתרגום הם קריטיים בהבנה אחד את השני.

שמעון סולומון: בארץ, אני יודע, יש הרבה עובדים סוציאליים, אבל הרבה, הייתי רכז תעסוקה לאקדמאים אתיופים, אז אני יודע, מה השיקול פה?

שמעון סולומון: האם לא כדאי להכניס יוצאי אתיופיה עובדים סוציאליים שדוברים את השפה, כחלק - - -

שמעון אוחיון: היא אומרת שיש שניים.

שמעון סולומון: אני שמעתי מה שהיא אומרת, תאמין לי.

<אלברט אבוחצירא: יש לנו גם שלושה קציני מודיעין שהם - - -

שמעון סולומון: עובדים סוציאליים, למה לא כמדיניות, לחפש בפינצטה ולהכניס?

שמעון סולומון: כי זה מקל על העבודה אחר כך.

<קלרה צ'רנובסקי: קודם כל השאלה הזאת לא אליי, לגבי לחפש בפינצטה - - -

שמעון סולומון: נעזור לך, דרך אגב, אם את מחפשת עכשיו מישהו.

<קלרה צ'רנובסקי: אני?

<קלרה צ'רנובסקי: קטונתי, יש לנו שני עובדים שמדברים בשפה הטיגרית, מיכל פה היא בוגרת מכללת ספיר ועברי למד באוניברסיטה בחיפה.

<קלרה צ'רנובסקי: בעצם כל העבודה שלנו שאנחנו איתם מבוססת קודם כל גם על אינטייק וגם על טיפול קבוצתי - - -

<אשר שריקי: סליחה, קלרה, רק לשאלתך, אנחנו כן עושים ניסיונות לאתר עובדים סוציאליים וקציני חינוך דוברי השפה, ואני חושב שהשפה היא כלי חשוב להצליח בתקשורת ובעבודה איתם.

<אשר שריקי: ההיענות היא לא גבוהה כמו שאתה חושב, ואני אומר את זה בצורה עדינה.

שמעון סולומון: אז בוא ניעזר אחד בשני.

<אשר שריקי: אנחנו נשמח שתעזור לנו.

שמעון אוחיון: שמעון, בכמה מדינות אתה חושב שמכשירים, זו פעם ראשונה שאני שומע את המושג, עובדים סוציאליים בינלאומיים.

שמעון סולומון: אני אגיד לך, אז אני מחדש לך, תצא קצת, תקרא - - -

שמעון אוחיון: אני מדבר על מדינה מערבית.

שמעון סולומון: מדינות מערביות, זה מוסד מסודר בהכשרות, בהתייחסות אנושית.

שמעון סולומון: מה אתה משווה בכלל?

שמעון סולומון: הלוואי שהיינו מגיעים ל-50% ממה שעושים במערב.

שמעון אוחיון: וכשמגיעה כמות של פליטים ומהגרי עבודה?

שמעון סולומון: בוודאי.

איילת שקד: יש איזה שהיא הכשרה מקצועית?

שמעון סולומון: אתה מפגר בשנות אור בכל הנושא הזה.

<אלברט אבוחצירא: אם אפשר, חבר'ה, באנו לאגף, תנו לי רק כמה מילים על האגף.

<אלברט אבוחצירא: אחר כך יש לכם במועדון ובכנסת - - - חשוב לדעת שכל סוהר שנמצא פה במתקן, כולל אותי, שעבדתי בביטחוניים ופליליים, עברנו הכשרה איך לעבוד מול אוכלוסיית השוהים.

<אלברט אבוחצירא: כי ללא זה, אני הייתי יכול לבוא כמו בעבודה מול ביטחוניים או פליליים.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו מתאימים את עצמנו.

<אלברט אבוחצירא: כאמור, הרגישות שלנו, יש פה הרבה סוהרים שבאו מבתי סוהר פליליים וביטחוניים - - -

מיכל רוזין: קשה לעשות את הסוויץ'.

<אלברט אבוחצירא: לא קשה, יותר קל.

<אלברט אבוחצירא: כי פה אנחנו יותר רגישים, אין לנו מאבקים יומיומיים איתם, אז זה יותר רגישות, יותר לשמוע אותם, לדבר איתם.

<אלברט אבוחצירא: אם מישהו מבקש משהו, לא מתחילים ל - - -

<קריאה: < באיזה שפה אתם מדברים איתם?

<קריאה: >

<אלברט אבוחצירא: יש להם שווישים, יש אנגלית, יש טיגרית, יש לנו סוהרים שדוברים את השפה שלהם.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו משלבים את הסוהרים.

שמעון סולומון: כמעט כולם מדברים ערבית.

שמעון אוחיון: האריתריאים גם מדברים ערבית.

<אלברט אבוחצירא: כן, חלקם, הסודנים - - -

שמעון אוחיון: מה הם לומדים בחוגים.

<אלברט אבוחצירא: הם לומדים שפה, רק לדבר, על מנת שיוכלו לתקשר.

<אלברט אבוחצירא: בעברית, שיוכלו לתקשר.

מיכל רוזין: יש פה שביתות רעב?

<אלברט אבוחצירא: לא.

מיכל רוזין: לא היו שביתות?

<אלברט אבוחצירא: אולי של בודד, פה ושם, אבל לא קבוצתי.

שמעון אוחיון: למה יש שביתות רעב?

שמעון אוחיון: למה הוא רצה לשבות, אותו אדם, למשל?

שמעון אוחיון: המקרה, סתם לנתח את זה.

<אלברט אבוחצירא: הוא רוצה לעבור מאגף לאגף.

<אלברט אבוחצירא: זה נקודתי.

<אשר שריקי: מחאה מקומית.

איילת שקד: איזה חוגים יש להם חוץ מעברית?

איילת שקד: רק עברית?

<אלברט אבוחצירא: יש פה חוגי יצירה.

<אלברט אבוחצירא: יש ארבע קצינות חינוך שנמצאות פה עד שעה חמש, מעבירות להם כל מיני חוגים.

מיכל רוזין: יש העברה לבידוד?

מיכל רוזין: איפה זה הבידוד?

<אלברט אבוחצירא: יש שישה מקומות בבידוד, זה לכאלה שאיך אומרים?

<אלברט אבוחצירא: תקפו סוהר.

<אלברט אבוחצירא: לדוגמה יש לנו אחד ששפך בשבוע שעבר מים רותחים על - - - ביקש סיגריה, אמרו לו 'תמתין' - - -

<אשר שריקי: גרם לכוויות אצל שני אנשי סגל.

מיכל רוזין: מה שלומם?

<אשר שריקי: בסדר, יהיה בסדר

מיכל רוזין: לכמה זמן הם נכנסים לבידוד?

<אלברט אבוחצירא: לא, הוא נכנס להפרדה.

מיכל רוזין: מה זה הפרדה, לכמה זמן?

<אלברט אבוחצירא: קודם כל פותחים לו תיק.

<אלברט אבוחצירא: הפרדה.

<אלברט אבוחצירא: אני רוצה להגיד לכם עוד משהו, אחרי שהוצאנו אותו למחרת, למרפאה, לקבל טיפול רפואי, הוא היה כבול באזיקים, הוא גם נתן למפקד האגף מכה לעין.

<אלברט אבוחצירא: כך שאחד כזה, אנחנו - - -

<אשר שריקי: אבל נדגיש רק שאלה חריגים, שלא תבינו שאנחנו מדברים על תופעה.

<אלברט אבוחצירא: לא, לא כולם.

מיכל רוזין: שישה אגפי בידוד?

<אלברט אבוחצירא: שישה תאים.

מיכל רוזין: בדרך כלל הם מאוישים?

מיכל רוזין: לכמה זמן מכניסים אותם לבידוד?

<אלברט אבוחצירא: משפט כמו עצור, ליומיים, או שיש תחלופה, כך שזה לא לאורך זמן.

<אלברט אבוחצירא: אין לנו לאורך זמן.

מיכל רוזין: אנחנו נמשיך לשאול, יש לי הרבה שאלות, אבל חבל פה בשמש.

מיכל רוזין: סיור באגף הנשים

<אלברט אבוחצירא: יש לנו שני אגפי נשים שכל אגף 170 מקומות, זה האגף הזה ויש עוד אגף, אותו דבר, בצד השני.

<אלברט אבוחצירא: באגף הזה מוחזקים נשים וילדים, באגף השני רק נשים.

מיכל רוזין: נשים שיש להם ילדים, ביחד באותו חדר?

<אלברט אבוחצירא: כן, כן.

<אלברט אבוחצירא: מי שיש לו ילדים - - -

מיכל רוזין: אני שואלת בחדר.

<אלברט אבוחצירא: אפילו אני יכול לתת לכל אחד חדר, אין שום בעיה.

<אלברט אבוחצירא: היות שהיום אין הרבה ילדים, אז זה תנאים של - - -

מיכל רוזין: למה בעצם נשים עדיין פה?

מיכל רוזין: הרי הנשים ברובן שוחררו.

<אלברט אבוחצירא: אלה נשים שמועדות להרחקה.

מיכל רוזין: טוב, אחר כך תסבירי לנו למה הם מיועדות.

<אלברט אבוחצירא: מה שחשוב באגף הזה, אני פתחתי את האגף הזה כאילוץ, על מנת שהם לא יהיו בחורף באוהלים, הם היו חיים באוהלים.

<אלברט אבוחצירא: בעבר הם היו באוהלים, כי הם היו מתחלפים כל שבוע-שבועיים - - -

מיכל רוזין: אני הייתי עוד כשהם היו באוהלים.

<אלברט אבוחצירא: כן, היום לאור המצב, החורף הקשה והתנאים הקשים, החלטתי להביא אותם לפה, כמערכת החלטנו להביא אותם לפה, להעניק להם את התנאים.

<אלברט אבוחצירא: פה ניתן לתת להם חימום, מאווררים, יש להם מיזוג בחדר האוכל, לתת להם תנאים טובים על מנת שבאמת - - - היה לי חיכוך איתם בהתחלה, לא רוצים לאכול, למה?

<אלברט אבוחצירא: הם רוצים לאכול בחדרים, לא נותן להם בחדרים, זה ג'וקים, כל מיני זה, אמרו, 'הילד נופל מהכיסא', הבאנו להם כיסאות לילדים, אתם תראו את זה.

<אלברט אבוחצירא: יש חוק חינוך חובה, מגיעים לפה ממשרד החינוך, יש להם פה מועדון, גן ילדים, יש גם - - -

מיכל רוזין: גננת ומורה של משרד החינוך?

<אלברט אבוחצירא: של משרד החינוך.

<אלברט אבוחצירא: אתם תראו את הפעילות שלהם.

<אלברט אבוחצירא: אמרנו, הם פתוחים 24 שעות ביממה, כל מה שהילדים צריכים, מטרנה, טיטולים, הצרכים של הנשים, הכול יש פה.

<אלברט אבוחצירא: הכול הם מקבלים.

<קריאה: זוגות?

<אלברט אבוחצירא: יש לנו פה שלושה זוגות, אבל הבעלים - - -

מיכל רוזין: הם נפגשים?

<אלברט אבוחצירא: אנחנו מפגישים אותם, כל יום חמישי, או אם הם פונים באופן אישי, רוצה עוד, תגבור או משהו, אנחנו מאפשרים את זה.

מיכל רוזין: כן, לראות את הילדים.

<אלברט אבוחצירא: כן, לראות את הילדים, לראות את ה - - -

מיכל רוזין: הוא לא יכול לבוא כאילו שעתיים ביום לראות את הילדים?

<אלברט אבוחצירא: לפה אנחנו לא מכניסים גברים.

<אלברט אבוחצירא: אין לי בעיה עם זה, אמרתי, אני אומר לכם, הרגישות, אם מישהו בא ואומר לי 'אלברט, אני רוצה לפגוש את האישה, את הילד', או משהו, אני לעולם לא אגיד לא, אפילו שזה יהיה כל יום.

מיכל רוזין: אבל הנוהל הקבוע הוא פעם בשבוע.

<אלברט אבוחצירא: פעם בשבוע.

<אלברט אבוחצירא: יש כאלה שאפילו לפעם הזו לא יוצאים.

<אלברט אבוחצירא: בודדים.

<אלברט אבוחצירא: יש פה אישה שהבן שלה גדול, אני לא יכול להכניס אותו לפה.

<אלברט אבוחצירא: מעל גיל 14.

<אלברט אבוחצירא: אני גם מדבר איתו ומדבר איתה, 'כל פעם שאת רוצה לראות אותו, תגידי לי', או שהוא, 'אתה רוצה לראות - - -

מיכל רוזין: הוא נמצא עם הגברים הבגירים ?

<אלברט אבוחצירא: עם עוד קטינים בלתי מלווים.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו מנסים למצוא לו מקום.

מיכל רוזין: כמה קטינים בלתי מלווים יש?

<אלברט אבוחצירא: אנחנו תמיד שולחים למתן, כי יש אחד שחי באגפים הרגילים, פתאום יום למחרת הוא מתעורר, אומר, 'אני קטין', אני צריך לקחת אותו למנשך שיניים, או על פי הדיין, על מנת שתבוא רופאה מומחית שתגיד שהוא קטין.

<אלברט אבוחצירא: אם היא אומרת שהוא קטין, אנחנו לוקחים אותו - - -

מיכל רוזין: פה אתה אומר שיש רק הילד הזה שהוא קטין בלתי מלווה?

<אלברט אבוחצירא: לא, הוא מלווה, אמא שלו פה, הבלתי מלווים, אנחנו תמיד לוקחים אותם למתן.

מיכל רוזין: אז בעצם הוא נמצא כרגע עם הבגירים.

<אלברט אבוחצירא: לא עם הבגירים, עם הבלתי מלווים באגף של הבגירים.

<אלברט אבוחצירא: אני תמיד משתדל שיהיה - - -

מיכל רוזין: כמה יש פה בלתי מלווים?

<אלברט אבוחצירא: נכון לעכשיו שלושה.

מיכל רוזין: למה לא מעבירים אותם למתן?

<אלברט אבוחצירא: כי אני רוצה שהם יהיו איתו.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו נמצא פתרון.

<אלברט אבוחצירא: אבל אני מחליף אותם תמיד.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו אמורים למצוא פתרון עבורו, כך שלא יהיה פה אף אחד.

מיכל רוזין: שם יש טיפול יותר הולם לילדים בגיל הזה.

<אלברט אבוחצירא: כן, מוצאים להם פתרונות.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו לא יכולים להעביר אותו, הלוואי שהייתי יכול להעביר אותו לשם.

מיכל רוזין: שם התנאים הרבה יותר טובים לילדים קטינים.

<אלברט אבוחצירא: משחררים אותם, מוצאים להם מסגרות.

<אלברט אבוחצירא: בשביל זה היום כולם קטינים.

<אלברט אבוחצירא: בא אחד עם זקן ככה, אומר 'אני קטין'.

מיכל רוזין: תראה את הבן שלי בן ה-16, הם מאוד מפותחים.

<אלברט אבוחצירא: בסדר, גם הבן שלי, אבל אנחנו צריכים לעשות את כל הבדיקות.

<מורה - משרד החינוך: (מציגים ילדים).

<מורה - משרד החינוך: זה שמו אייזיק, הוא קצת מתבייש.

<מורה - משרד החינוך: אנחנו בדיוק הבטחנו לו סיפור, הם מדברים עברית, עברית-אנגלית, אפשר לתקשר איתם.

מיכל רוזין: מה אתם רושמים על הגן, על הכיתה?

מיכל רוזין: כיף פה?

שמעון אוחיון: מה אתם עושים פה?

<מורה - משרד החינוך: יש פה מגיל 3 עד גיל 8.

מיכל רוזין: והם ביחד?

<מורה - משרד החינוך: כן.

שמעון אוחיון: תראה לי מה אתה משחק.

שמעון אוחיון: סיור במרפאה

מיכל רוזין: - - - הן לא מגיעות לגניקולוג, אתה יודע טוב שהיה בג"צ בעניין הזה.

<אלברט אבוחצירא: אני יודע והייתי בבג"צ.

<אלברט אבוחצירא: תראי, אנחנו השתדלנו להביא לפה גניקולוג ואף אחד לא רוצה לבוא, אנחנו נותנים להם תורים, היום יש לנו יותר תורים בסורוקה, אחרי הסדר שעשינו.

מיכל רוזין: כמה?

<אלברט אבוחצירא: יש שלושה.

<אשר שריקי: איפה דר' פרנקל?

<אשר שריקי: בוא, תיכנס.

<אלברט אבוחצירא: מעבר לזה, אם יש לחץ או משהו, יש גניקולוגית בנווה תרצה, מיניבוס ממוזג לוקח אותן לשם, ככה שאנחנו גם מצמצמים את התורים.

<אלברט אבוחצירא: היום אין אף אחת שמתעכבת לגניקולוג.

מיכל רוזין: יש מישהי בהיריון?

<אלברט אבוחצירא: אין בהיריון.

<אלברט אבוחצירא: בקליטה, בסקירה שאני אתן אני אתייחס לכל הדברים האלה.

<אלברט אבוחצירא: היום יש לנו מי שמחכה לגניקולוג, הוא אחראי מרפאה.

מיכל רוזין: לטענתם זה בעצם לא מוצע להם, כשירות שהן יכולות - - -

<רמי פרנקל: אנחנו מציעים את זה בכל הזדמנות.

מיכל רוזין: אתה הרופא?

<רמי פרנקל: אני אחראי מרפאה.

מיכל רוזין: זו בעיה, אין לכם חלוק לבן, איך נדע?

<אלברט אבוחצירא: גם הם הולכים עם חלוק לבן, כך שזה אותו דבר.

<רמי פרנקל: כיום, כמו שאמרתי, אין פער לבדיקות נשים, יש - - -

מיכל רוזין: אתם טענתם בבג"צ שיש קושי עם רופאים שיסכימו לבוא לפה ושגם עם סורוקה ההסכמים - - -

<רמי פרנקל: בתחילת הדרך הייתה בעיה עם סורוקה, כי הם לא רצו לקבל אותם.

<רמי פרנקל: אנחנו הגענו כבר למצב שיש לי באופן קבוע כל שבוע שני תורים לרופא נשים - - -

מיכל רוזין: והן הולכות?

<רמי פרנקל: כרגע אין דרישה.

<רמי פרנקל: בכלל כל אישה שמבקשת - - -

מיכל רוזין: כן, השאלה אם לתת יותר הסברה.

<רמי פרנקל: אני לא חושב שיש צורך - - -

<אשר שריקי: יניב, תגיד לחברת הכנסת מה הנחיתי בביקור שלי פה ביום רביעי, אם אתה זוכר, את השילוב של החינוך והרפואה.

<רמי פרנקל: עושים כבר עבודה משולבת עם כמה גורמים.

איילת שקד: אולי נדבר בהמשך?

מיכל רוזין: בסדר, זה חשוב מאוד, וגם תתייחס לנושא אולי, מיקי, אחר כך נדבר על חיסונים לילדים, האם זה מגיע לפה.

<אלברט אבוחצירא: אני אענה על הכול, אני קצת יותר ותיק ממפקד המחוז, אני חודש וחצי פה.

שמעון אוחיון: מה קורה עם מפקד המחוז?

שמעון אוחיון: כל אחד אומר שהוא יותר ותיק ממך.

<אשר שריקי: אני רק 11 ימים מפקד המחוז, אז כולם רשאים.

מיכל רוזין: אנחנו מתקדמים, אנחנו הולכים לראות את המועדון.

מיכל רוזין: שם יש רנטגן.

מיכל רוזין: מיקי, זו אחריות משרד הבריאות או השב"ס?

<מיקי דור: שב"ס.

<מיקי דור: בתכנית שעשינו, של המחנות הגדולים, 5,000 ו-10,000, שם עשינו תכנית של חוץ, להוציא את זה, מד"א מאוד רצו לקבל את המכרז וכו', אז באיזה שהוא שלב השב"ס לקח את זה על עצמו, או אילצו אותם לקחת - - -

<רמי פרנקל: לגבי הרנטגן של מרפאת השיניים, זה חלק מהיחידה, מקבלים גם רנטגן.

מיכל רוזין: לא, ברור, לא ציפיתי שיהיה פה מכון רנטגן, אבל אולטרה סאונד למשל.

<מיקי דור: בתכנית שלי היה מכון רנטגן, אבל בסוף גם מספר האנשים יותר קטן, גם שב"ס קיבל את כל המחנה.

<אשר שריקי: ולמרות שלא הייתה ציפייה שיהיה פה רנטגן, יהיה פה רנטגן, אנחנו נביא ניידת הדמיה.

<אשר שריקי: נשלם מה שצריך לשלם ויהיה פה.

מיכל רוזין: יש הרבה חולי שחפת, או שאתם לא יודעים בעצם?

<רמי פרנקל: כרגע יש לנו אחד עם פעילה.

<אלברט אבוחצירא: יש שניים.

<אלברט אבוחצירא: שניים בשמואל הרופא, אחד בהשגחה, אחד לא.

<רמי פרנקל: שמואל הרופא, שניים, אחד תחת השגחה שלנו.

מיכל רוזין: מה זה אומר?

מיכל רוזין: הוא בתוך מחלקה או שהוא - - -

<רמי פרנקל: במחלקה, במחלקת ריאות בשמואל הרופא.

מיכל רוזין: לא, אבל אמרת, פה יש - - -

<אשר שריקי: לא, אחד מהם שייך לפה ברישום.

<מיקי דור: שב"ס ומשרד הבריאות מתקוטטים מי ישלם עבורו.

מיכל רוזין: מיקי, כמה זמן טיפול זה ל - - -

<מיקי דור: חודשים ארוכים.

<אלברט אבוחצירא: הייתה לנו אחת שהייתה שם למעלה משנה, היו לה עוד שמונה מחלות ובסוף היא נפטרה.

מיכל רוזין: וזה תלוי באיזה מצב המחלה?

מיכל רוזין: כלומר יש כאלה שיכולים תוך חודש לגמור עם זה, או שזה תמיד חודשים?

מיכל רוזין: אני מדברת על שחפת.

<מיקי דור: זה סיפור ממושך.

מיכל רוזין: ואז הם גם בבית חולים בבידוד?

<מיקי דור: כן.

מיכל רוזין: היה בבתי ספר בפתח תקווה, לפני שנים, כשהתחילה ה - - - ישיבת סיכום

מיכל רוזין: בתוך החדר הזה לא יכולתם להכניס תקשורת?

<אלברט אבוחצירא: אני לא מתעסק עם תקשורת ולא מתעסק עם האישורים.

מיכל רוזין: משה, מה בעיה להכניס לפה תקשורת לחדר הזה?

מיכל רוזין: חדר סגור, לא רואים שום דבר.

משה מזרחי: את שואלת אותי?

מיכל רוזין: לא יודעת, דבר עם החברים שלך.

שמעון אוחיון: מי נתן את ההנחיה?

שמעון אוחיון: אהרונוביץ?

מיכל רוזין: לא יודע, כי מפקד השב"ס הסכים לפני כמה ימים.

מיכל רוזין: בואו נתכנס.

מיכל רוזין: כולנו לחוצים בזמן, דרכנו עוד ארוכה חזרה.

מיכל רוזין: צהריים טובים לכולם.

מיכל רוזין: אני חושבת שהסיור היה מרתק, אני חושבת שכולנו בכל מקום רצינו עוד להתעכב ועוד לשאול שאלות, אז פה באמת התכנסנו עכשיו כדי שגם חברי הכנסת יוכלו לשאול את השאלות.

מיכל רוזין: בואו נעשה רק סבב קצר של היושבים פה.

מיכל רוזין: יושבים פה גם מה-מ.מ.מ, מחלקת המחקר של הכנסת, גם מהוועדה, גם ממשרד המשפטים, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד הפנים, את מי שכחתי?

שמעון אוחיון: רשות ההגירה.

מיכל רוזין: המשרד לביטחון פנים.

מיכל רוזין: אני אשמח שנעשה סבב קצר, כל אחד יגיד מי הוא ואז באמת נתחיל דיון.

מיכל רוזין: נשתדל לתמצת אותו, חברי הכנסת, קודם כל אני אשמח לשמוע אותם ואחר כך משרדי הממשלה, אבל בואו נתחיל סבב, כל אחד יציג את עצמו.

מיכל רוזין: (סבב נוכחות).

מיכל רוזין: קודם כל תודה לכל העושים במלאכה, תודה לכם שקיבלתם ואירחתם אותנו.

מיכל רוזין: זה בהחלט חשוב מאוד לראות את הדברים מהשטח.

מיכל רוזין: הרבה פעמים באים אלינו בטענות שאנחנו יושבים באיזה מגדל שן ומדברים על דברים מבלי להכיר.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה חשוב מאוד גם להיות בשטח, להכיר, לראות בעיניים, וחשוב היה מה שראינו.

מיכל רוזין: יש לנו הרבה מאוד שאלות.

מיכל רוזין: שאלנו חלק מהשאלות בדרך, חלק שמעו את השאלות, חלק לא שמעו את השאלות, חלק גדול מהשאלות התייחסו באמת לתנאים שבהם שוהים פה האנשים, ההבדלים בין האגפים השונים, האם הם חופשיים, או לא חופשיים, ננעלים בלילה, לא ננעלים, כמות האוכל, הילדים, החינוך לילדים, היכולת של האמהות להיות עם הילדים, ההורים לפגוש את הילדים.

מיכל רוזין: דיברנו על נושא רפואה, שגם נרצה להרחיב, מה קורה לגבי טיפולים.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם ההזדמנות לדבר עם האנשים עצמם, לשמוע מהם, הייתה מאוד מאוד חשובה ותודה גדולה בעניין הזה לשמעון סולומון, שעזר לנו בתרגום.

מיכל רוזין: זה היה חשוב מאוד.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם חשוב להם וגם כך אמרתי לנשים, שחשוב מאוד שאנחנו באנו לכאן ואנחנו רואים אותם והם לא שקופים.

מיכל רוזין: אחד הדברים בתחושה המאוד קשה של האנשים האלה, שהם חסרי מעמד, שהם שקופים, אף אחד לא רואה אותם, אף אחד בכלל לא יודע שהם קיימים, הם נמצאים.

מיכל רוזין: אני מקווה שקצת הקלנו על התחושה הזאת, לפחות בכך שבאנו.

מיכל רוזין: אני ארצה לעשות סבב.

מיכל רוזין: שמעון, אתה רוצה להתחיל בבקשה.

שמעון סולומון: בסדר גמור.

שמעון סולומון: קודם כל באמת מהשיחה, אין כמו מראה עיניים, זה חשוב.

שמעון סולומון: כאשר אנחנו מקיימים דיונים, לכל אחד יש את ההיכרות שלו מזוויות שונות, אבל לפחות שיהיה לנו משהו משותף, לסייר ולראות ולשמוע את האנשים, ואז ההחלטות והדיונים אולי יהיו ברוח הדברים האלה.

שמעון סולומון: אני בעיקרון כל הזמן אומר שפשוט אני לא יכול להישאר אדיש כנגד ההתלהמות וכל הגישה הזו, שלפעמים חורגת באמת מכל פרופורציה אנושית, שכאילו אנחנו נמצאים באיזה בועה בעולם ואני רוצה שנחשוב שמדינת ישראל היא בתוך כפר גלובלי, שכל מעשיה וכל התנהגותה כלפי הזרים האלה, יש להם השפעות.

שמעון סולומון: יש אנשים שהם סגורים כל כך בתוך עצמם שהם בתוך בועה והם לא יודעים שכל דבר שאנחנו אומרים ועושים פה, יש לו השפעות בינלאומיות.

שמעון סולומון: האנשים האלה, חלק מהם, דיברתי איתם, הם אמרו דבר אחד, 'תתייחסו אלינו כאל בני אדם', אני יודע שפה מתייחסים, אבל בחוץ, 'תתייחסו אלינו כמו בני אדם'.

שמעון סולומון: זה מה שהם אומרים.

שמעון סולומון: זה מה שהם מבקשים.

שמעון סולומון: לפעמים האמירות האלה, ההתלהמויות, פוגעות, והן לא מוסיפות לכבוד היהודי.

שמעון סולומון: השאלה שלי, אחרי שאמרתי את מה שאני מרגיש, אל"ף, האנשים שמגיעים לפה, באיזה עילות הם מגיעים, מה הסיבות שמביאות אותם לפה, מה הקריטריונים - - -

מיכל רוזין: כאלה שלא נתפסו על הגבול, כאלה שכבר מגיעים בנוהל פלילי, מה שנקרא.

שמעון סולומון: נכון.

שמעון סולומון: הדבר הנוסף, האם בכלל לסוהרים יש השתלמויות בכל מה שקשור לגישה, להומניות, לכל הדברים מעבר למדים, מעבר ל-1 ועוד 2 שווה 3, של חוקים ונהלים, גישות יותר של בן אדם, של גישה אנושית, האם יש השתלמויות כאלה.

שמעון סולומון: הדבר הנוסף, האם אתם מבקרים, לפחות המפקדים והפיקוד הזוטר, הבינוני, ברמה בינלאומית במדינות עולם שמצליחות להתמודד עם זה?

שמעון סולומון: האם יש ביקורים כאלה, ללימוד ולהיכרות ולראות בעולם הגדול?

שמעון סולומון: אתם יודעים, סוד אני אגיד לכם, כל העניין הזה של מהגרים הוא בעיה בינלאומית, הוא לא רק בעיה של ישראל.

שמעון סולומון: רק שתודה לאל היום, אולי השלטון הנוכחי כרגע, דוחף יותר ויותר וברוך ה' יש את השלמת הגדר ויש השלמת מדיניות ההגירה, שזה - - -

מיכל רוזין: על זה אנחנו לא מברכים לגמרי.

שמעון סולומון: כן, אבל לפחות יש התחלה של עשייה של סדר, כי אני זוכר שכשהייתי מנהל מרכז קליטה בקלישר, בבאר שבע, אנשי מג"ב היו מגיעים עם רכב, שופכים אותם בתוך הדלת ובורחים, למה?

שמעון סולומון: כי הם לא יודעים מה לעשות, אין נוהל, אין דין ואין דיין, מסכנים החיילים האלה, היו באים ושופכים אותם, ואני, כמנהל מרכז קליטה הייתי צריך לעשות טלפונים לצלב האדום, לארגן טרנזיט, לפרוט להם את ה-100 דולרים, כל מיני דברים כאלה, כאילו שזה ג'ונגל פה.

שמעון סולומון: וברוך ה', היום אני חושב, בזכות אולי אנשים שאכפת להם, לאט לאט, גם אם אנחנו לא שבעי רצון מהחוק הזה, לפחות יש התחלת גיבוש מדיניות מסוים, לפחות שהמדינה יודעת מה באשר לפליטים וכו'.

שמעון סולומון: אז אני לא יודע אם אתם זוכרים את השאלות ששאלתי, אבל אני אשמח להתייחסות.

שמעון סולומון: תודה.

משה מזרחי: קודם כל תודה רבה על הביקור, אני מאוד מודה לכם.

משה מזרחי: אני הגעתי קצת באיחור.

משה מזרחי: אני מודה שסוג כזה של ביקורים, גם בבתי כלא וכו', אני לא כל כך אוהב, שאתה צריך לבוא ולתצפת על אנשים שמוחזקים.

משה מזרחי: אני באופן אישי.

מיכל רוזין: בכלובים.

משה מזרחי: לא נעים לי לראות את ההחזקה של נשים וילדים, בסופו של דבר זה מתקן סגור.

משה מזרחי: אני רוצה להגיד לכם שאני מופתע שפה הם מקבלים טיפול ראוי.

משה מזרחי: בטח יש ניואנסים כאלה ואחרים, אבל פה הם מקבלים טיפול ראוי, שהוא קצת הרבה יותר טוב מאלה שמושלכים לרחובות דרום תל אביב למשל.

משה מזרחי: לא טיפול רפואי, לא חינוך, הם חיים שם בצפיפות בריאותית מסוכנת, אין לי דרך אחרת להגיד את זה, שזו חרפה שמדינת ישראל מתירה את תמונת המצב שם, באקס טריטוריה שנוצרה שם, על הגב של תושבי דרום תל אביב.

משה מזרחי: זה משהו שהוא נבצר מבינתי.

משה מזרחי: פה, אני מבין, זו אוכלוסייה יחסית קלה ונוחה לטיפול ולגירוש, למרות שאני מבין - - - הוא שאל קודם מישהי שהייתה באגף שהיינו בו, שאת בעלה שחררו, הוא בתל אביב ו - - -

מיכל רוזין: והיא פה?

משה מזרחי: והיא פה.

<קריאה: הם לא נכנסו באותו פרק זמן.

<קריאה: כנראה שבעלה נכנס טרום החוק למניעת הסתננות.

משה מזרחי: אני רק מעלה את זה פה כאיזה שהיא סוגיה, כי הוא שאל על הקריטריונים ש - - -

מיכל רוזין: היא עם ילדים?

מיכל רוזין: כי לא היינו במחלקה ש - - -

<אלברט אבוחצירא: עם הבן שלה.

מיכל רוזין: עם הבן.

מיכל רוזין: לא היינו במחלקה של נשים בלי ילדים.

משה מזרחי: היא החזיקה ילד, 'איפה בעלך?' שאלתי, היא אמרה 'בתל אביב'.

<קריאה: הייתה נתינה אריתריאית שהחזיקה ילד מגאנה, שהוא לא הילד שלה.

שמעון סולומון: את יודעת מה?

שמעון סולומון: אנחנו פה ביחד, אנחנו באותו מקום, אנחנו שאלנו אותה - - -

<קריאה: לא, חלילה, אין פה אריתריאים עם ילדים.

משה מזרחי: לא, אולי היא סתם אמרה את זה, אני לא יודע, אני רק אומר את זה וזורק פה.

משה מזרחי: יכול להיות שהם גם למדו, כי הם כבר - - - ואת זה אנחנו צריכים להגיד לעצמנו - - -

שמעון סולומון: תשאלי אותה עוד פעם, דרך אגב.

משה מזרחי: אנחנו יכולים לחזור, למרות שספק אם אני אזהה אותה.

משה מזרחי: אני רק אומר, שהם גם די מיומנים בלמידה שלהם על העניין הזה, למשל אם אתה שואל אותם שאלות, יש תשובות, הם באים עם מתודה מוסדרת במענים, זה משהו שאנחנו צריכים לקחת אותו בחשבון.

משה מזרחי: דהיינו המילים כמו חופש, צריך לרשום את זה בצד קצת כשהם עוברים, אני אומר את זה מהצד של מי שאתם יודעים, מנפנף ונאבק באמירות הקשות והאיומות שיוצאות מפיהם של אלה שמנסים להוביל את זה אחרת, שזה בלתי נסבל בעיניי.

משה מזרחי: האוזן נופלת, אי אפשר לשמוע שככה מתייחסים לבני אדם וכו', אבל צריך לשים לנו גם הערות אזהרה בצד ולא לשכוח את זה גם, שהם מתודרכים ועכשיו פה צריך באמת למקד את הבעיה.

משה מזרחי: --- המון סימנים טובים של מדיניות הגירה?

משה מזרחי: לא, אין.

משה מזרחי: אין סימנים טובים של מדיניות הגירה, בטח לא מדיניות שנוגעת לפליטוּת.

משה מזרחי: יש מנגנון שהוא - - -

מיכל רוזין: משה, מה מטריד אותך פה במתקן?

מיכל רוזין: איזה שאלות מטרידות אותך פה?

משה מזרחי: תיכף אני אגיע לזה.

משה מזרחי: אין מנגנון, כי המנגנון הזה עלה פה, מה שאני רוצה לשאול זה האם המנגנון מאפשר לאנשים שמגישים פה, לעניין מנגנון הפליטות - - -

מיכל רוזין: על זה ענבל צריכה להגיב.

משה מזרחי: בדיוק, מנגנון שמאפשר לאנשים גם להופיע בעצמם ולשכנע את מי שצריך מעבר לרעיון כזה או אחר, זה אחת, ושתיים, איך מאפשרים להם איזה שהיא זכות של ערעור כזו או אחרת, ודבר נוסף, יש דיבורים, כך אני הבנתי, על כך שהולכים להרחיב, הבנתי גם שהיועץ המשפטי לממשלה אישר את זה, נדמה לי שזה סיכום בין השר לביטחון פנים לבין - - -

מיכל רוזין: שר הפנים.

משה מזרחי: נכון, שעכשיו אמורים להגיע הנה בהמוניהם גם בקריטריונים של - - -

מיכל רוזין: נוהל פלילי.

משה מזרחי: לא, זה ישנו - - -

מיכל רוזין: הפרת סדר ציבורי?

משה מזרחי: לא.

משה מזרחי: זה ישנו.

משה מזרחי: זה ישנו, עכשיו זו הרחבה של ההגדרה.

משה מזרחי: זה לא נוהל פלילי, זה חשש להפרת סדר, זה משהו מאוד ערפילי.

משה מזרחי: יש גם דיבורים שבאים מכיוון ועדת הפנים ודפיקה על השולחן, שרוצים להביא הנה באלפיהם.

משה מזרחי: אז תן לנו מענה, מה יכולת הספיגה שלכם.

משה מזרחי: נניח אם מחר יאספו 5,000 איש משכונות דרום תל אביב, האם יש לאן להביא אותם והאם המערכת שלכם מסוגלת לספוג - - -

שמעון אוחיון: הוא אומר, מגבלה ל-3,000.

איילת שקד: המתקן הזה יכול להכיל 3,000 ויש עוד מתקן של 5,000.

משה מזרחי: אני שואל.

משה מזרחי: מה שהם מדברים שם אני מביא לפה הוא יגיד לנו.

מיכל רוזין: תשאל את השאלות מסודר, הוא רושם בצורה מסודרת והוא יענה.

משה מזרחי: תענה לנו, האם המערכת שלך מסוגלת והאם היא בנויה לקלוט תוך חודש, נניח שהם יחליטו ואתה תוך חודש צריך לספוג, או שאלה דיבורים בעלמא ותגיד מה נחוץ כדי שאפשר יהיה לתחזק אותם.

משה מזרחי: זהו, אני חושב שאתם מטפלים מאוד יפה והומני פה, צריך להגיד, מהמעט שראינו.

מיכל רוזין: תודה לחבר הכנסת מזרחי.

מיכל רוזין: חברת הכנסת שקד, בבקשה.

איילת שקד: גם אני מצטרפת לדבריו של חבר הכנסת מזרחי, ואני חושבת שמטפלים באנשים כאן יפה מאוד ובכבוד, וחשוב לי, דרך אגב, שתגידו את זה בתקשורת.

איילת שקד: דווקא אתם, מזרחי ומיכל, כי אתם יודעים, דווקא אני, בגלל שאני בצד הימני של המפה ואני מאוד אקטיביסטית בעניין הזה, אם אתם תגידו שמטפלים כאן יפה באנשים, ייקחו את זה אפילו יותר ברצינות.

משה מזרחי: אף פעם לא אמרנו שלא מטפלים פה יפה.

משה מזרחי: להחזיק אותם במקום סגור, זה מזעזע.

מיכל רוזין: זו הטענה שלנו.

מיכל רוזין: אבל את צודקת, באנו גם לראות איך מטפלים בהם.

איילת שקד: רצינו לראות גם את התנאים.

איילת שקד: אני חושבת שהעוול הגדול שהמדינה עשתה, ועשה אותו היועץ המשפטי לממשלה, שהוא הפסיק את תהליך החזרה מרצון.

איילת שקד: כפי שאמרה ענבל מרשות ההגירה, היא החזירה 560 איש מכאן לסודן, עם חלקם היא דיברה בטלפון והיא יודעת שהם מרוצים.

איילת שקד: אני חושבת שהבעיה הגדולה של המדינה זה שהיועץ המשפטי הפסיק את ההליך הזה.

איילת שקד: יחד עם זאת, בוועדת הפנים דינה זילבר אמרה שהתהליך יחודש בקרוב, את הבקרוב הזה אני שומעת כבר חודשיים, אבל זה לא כמובן עניין לכם.

שמעון סולומון: מה הסיבה שהם הפסיקו, דרך אגב?

איילת שקד: כתבה בעיתון 'הארץ'.

איילת שקד: זאת האמת.

שמעון סולומון: על המצב שלהם שם?

איילת שקד: לא, בעקבות כתבה בעיתון 'הארץ' היועץ המשפטי החליט לבחון מה הוא נוהל רצון חופשי.

איילת שקד: ענבל כאן אומרת שהם צילמו אותם, הם שאלו אותם, הם בדקו איתם, הם הלכו איתם יחד לשדה התעופה, היא אפילו קיבלה טלפונים מסודן שאמרו לה שהם שמחים ומרוצים, אבל - - -

מיכל רוזין: יש גם עדויות אחרות, איילת.

מיכל רוזין: וזה בסדר שהיועץ המשפטי לממשלה בודק האם חוקי, האם זו הסכמה מרצון.

מיכל רוזין: אנחנו מדינת חוק, עדיף להיות זהירים מאשר נחפזים.

מיכל רוזין: כן, בבקשה, חבר הכנסת אוחיון.

שמעון אוחיון: קודם כל אני רוצה לברך ולהודות, אני מתאר לעצמי שאת תעשי זאת בשם כל הצוות כאן, על קבלת הפנים המסבירה והאוהדת ועל היחס באמת המיוחד שקיבלנו מהנהלת המקום, מהמפקד וכל הצוות שלו.

שמעון אוחיון: זה דבר אחד.

שמעון אוחיון: דבר שני, אני באמת התרשמתי לטובה ובצורה חיובית מאוד מן התנאים ומן היחס האנושי להם זוכים באמת קבוצת הפליטים, או מהגרי העבודה, בעניין הזה.

שמעון אוחיון: אני חושב שזו באמת דוגמה להתנהלות נאותה ויחס מכבד ביותר.

שמעון אוחיון: ראית זאת מלמעלה, מהמפקד למעלה, מהשיח החופשי שלו, ועד לעובדים ולעובדים הסוציאליים ולאנשים, מדובר פה באווירה חופשית, נינוחה, שרוצה לעזור ולסייע.

שמעון אוחיון: הייתה לי שיחה עם האחראית עם העובדים הסוציאליים, הקצינה קלרה, והיא ממש הדגישה 'תפקידי כאחראית על העובדים הסוציאליים הוא בעיקר לעבוד על התנאים הנאותים ובזה אני מתמקדת.

שמעון אוחיון: הם שוהים כאן במתקן הזה, אני דואגת שיהיה כמה שיותר נוח, כמה שאפשר שירגישו חופשי', וכל אחד עושה כאן את מלאכתו בעניין הזה.

שמעון אוחיון: מצד שני, באמת כשאני משווה את זה, לעומת הצעקה שאנחנו שומעים, והגיעו אלינו לוועדה שלנו ולוועדות אחרות תושבי דרום תל אביב ומקומות אחרים, על כל מה שקרה בעקבות הכניסה של עובדים זרים, של פליטים, של מהגרים, אני לא יודע - - -

מיכל רוזין: מבקשי חיים.

שמעון אוחיון: מבקשי חיים, בין אם מבקשי חופש, בנקודה הזאת אני לא רוצה לפגוע באף אחד ולכן אני משתמש בכל השמות ובכל ההגדרות, כי כנראה זה מייצג את הכול, יש גם כאן אמת וגם כאן אמת, ולכן אין ספק שמה שקורה בדרום תל אביב, גם היחס, השנאה אליהם וכל מה שקורה, מה שגם אנחנו גרמנו בעקיפין לתושבים היהודיים, הישראליים, במדינת ישראל, בעקבות ההזנחה וחוסר היחס לצעקה שלהם, בוודאי שהטיפול כרגע המסור, תנאי המעבר הללו, הם עולים לאין שיעור על מה שקורה.

שמעון אוחיון: לגבי המניעים.

שמעון אוחיון: אני לא ועדת חקירה, אבל רציתי רק להתרשם ואני חושב שגם העיר יפה מאוד חברנו, חבר הכנסת משה מזרחי, 'שימו לב שגם לא נהיה יותר מדי בעניין הזה, שפתאום נמצא אותם מיומנים וחוזרים על המילה freedom, freedom, freedom'.

שמעון אוחיון: כשאני גם ביקשתי, וחלילה בלי לפגוע, לא רציתי להגיד, מה ששמעון סולומון גם אמר, אני גם אמרתי ננסה גם בצורה בלתי אמצעית לשמוע ואז התרשמתי פתאום ממשהו שגרם לי לאי נוחות, של איזה שהיא מנטרה של תקליט אצל חלק מהם.

שמעון אוחיון: השתכנעתי יותר מן החלוקה של קלרה של העובדים הסוציאליים, כשביקשתי ממנה לנסות לנתח ולהבין על פי ההתרשמות שלה מה הם המניעים, מה יש כאן, והיא הבחינה בין קבוצות, קבוצה גדולה מאוד של מהגרים שמחפשים עבודה, יש כאלה שמחפשים את העניין של החופש והופתעתי לשמוע על קבוצה שלישית, שרוצים ללמוד.

שמעון אוחיון: כלומר רואים בנו כאן איזה שהוא מפלט להגירה כדי גם להתפתח וללמוד.

שמעון אוחיון: אני לא פוסל חלילה בדברים הללו, אני רק רוצה להזכיר לעצמנו ואני לא מתבייש, מדינת ישראל צריכה גם להתמודד עם הסוגיה הדמוגרפית, היא צריכה להיות אנושית לאנשים מן הסוג הזה, אבל היא צריכה גם לשמור על רוב וזהות יהודית, כמובן מבחינה דמוגרפית, כי אין לנו מדינה אחרת.

שמעון אוחיון: זו המדינה היחידה שיש בעולם וזה מה שיש לנו, אין לנו 21 מדינות כמו שיש לארצות ערב, יש לנו מדינה אחת ואנחנו מנסים לשמור שהיא תהיה מדינת הלאום היהודי, ולכן אם מישהו באמת מנסה במשורה להקפיד שבכל זאת רק אותם אנשים שבאמת יוכח שאכן הם באמת פליטים ונרדפים, הם יישארו.

שמעון אוחיון: השאר, זה כבר להביא לשיקולים של המדינה, על פי מדיניות ההגירה שנקבעת, והיום מצב של 60,000 כשבסך הכול רק 4,000 הצליחו להחזיר, ואנחנו נמצאים עם 56,000, תופעה בוודאי מאוד מאוד קשה, ואם הייתי עושה את ההבחנה ונלמד קצת מרשות ההגירה קצת נתונים, כדי לראות במה אנחנו יכולים לסייע ולעזור ולקדם את מדיניות ההגירה שתהיה מכבדת, אבל שאנשים יחזרו למולדתם, בלי התחושה שמישהו כל הזמן, שמישהו בא ואומר לי, ותסלח לי, משה, שאני משתמש, שמישהו מאמן אותם תגידו freedom, תגידו freedom, freedom, freedom.

מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו סוטים, חבר הכנסת אוחיון.

מיכל רוזין: הם אנשים חכמים, אינטליגנטים והם יודעים - - -

שמעון אוחיון: לא אמרתי שלא.

מיכל רוזין: והם יודעים כמו כולנו, כולנו יודעים מה להגיד, גם חברי הכנסת המיומנים יודעים בדיוק מה להגיד במקום הנכון, בוועדה או בתקשורת או במליאה.

מיכל רוזין: אנחנו כולנו אנשים אינטליגנטים, אני חושבת שאני רוצה בכל זאת לנסות למקד אותנו.

מיכל רוזין: תודה לחברי הכנסת , אבל אנחנו חייבים להתמקד.

מיכל רוזין: יש לנו הרבה דיונים בוועדה שעוסקים במדיניות.

מיכל רוזין: האנשים שיושבים פה לצדי, הם מבצעים את המדיניות, הם לא מחליטים על המדיניות.

מיכל רוזין: יש לנו מחלוקת גדולה על המדיניות, יש לנו מחלוקת גדולה האם מתבצעת המדיניות באופן זה או אחר, אני חושבת שמה שחשוב כרגע, ולזה באנו לכאן ולכן נתמקד בזה, זה באמת האם מבצעי המדיניות בסופו של דבר כאן נותנים את השירות הטוב ביותר שהם יכולים עבור האוכלוסייה.

מיכל רוזין: אני רק אוסיף עוד שתי שאלות שתרשום לך.

מיכל רוזין: קודם כל לגבי ביקורי משפחות, האם קיימים, וכאשר קיימים, האם יש הפרדה או המפגש הוא חופשי.

מיכל רוזין: אני מצטרפת לשאלה על הפרת הסדר הציבורי, זו שאלה חשובה מאוד.

מיכל רוזין: ולגבי הנושא של עובדים סוציאליים, האם יש יחס של עובדים סוציאליים, הבנתי שיש שני עובדים פלוס ארבע סטודנטיות, האם יש יחס של עובדים סוציאליים - - -

<אלברט אבוחצירא: לא, שישה פלוס ארבע.

מיכל רוזין: שישה פלוס ארבע.

מיכל רוזין: רק תפרט באמת בהתאם ליחס בשאר מתקני הכליאה של השב"ס, אם זה אותו יחס, פחות או יותר, וכנ"ל לגבי רופאים, אחיות, הצוות הרפואי באמת, היחס כמו במקומות אחרים.

<אלברט אבוחצירא: אני קודם כל שמח לארח אתכם פה.

<אלברט אבוחצירא: אני חושב שאם האווירה הזאת, אם היא תהיה גם בכנסת, כבר זכינו.

<אלברט אבוחצירא: למרות שאני לא הייתי שם בוועדות ולא ראיתי איך זה מתנהל, אבל מה שאני שומע מדי פעם בטלוויזיה.

<אלברט אבוחצירא: ברוכים הבאים, אני שמח לארח אתכם פה.

<אלברט אבוחצירא: כמה תשובות.

<אלברט אבוחצירא: קודם כל אני פתוח בפניכם לגבי המתקן.

<אלברט אבוחצירא: הכול פתוח, איפה שרציתם נכנסתם.

<אלברט אבוחצירא: אמרו מרפאה, אגפים, השתדלתי להכניס גם באגף הזה, גם במתחם כזה ובמתחם כזה.

<אלברט אבוחצירא: הזמן הוא מצומצם, יכולתם לראות עוד הרבה דברים והרבה עשייה ששירות בתי הסוהר עושה מול האוכלוסייה.

<אלברט אבוחצירא: לגבי הכשרה.

<אלברט אבוחצירא: אני כבר ציינתי את זה, כל סוהר שנמצא במתקן סהרונים ועובד מול השוהים, גם בסהרונים וגם בקציעות, עבר הכשרה מול מכללת ספיר.

<אלברט אבוחצירא: הם הגיעו לפה, אנחנו היינו אצלם, כולל אותי, עברנו הכשרה.

<אלברט אבוחצירא: לגבי איך לבוא מול בני אדם, אני יכול להגיד לך, אנחנו לא צריכים את ההכשרה הזו.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו מרגילים את הסוהר, גם אם בא מולך שפוט ביטחוני עם 70 מאסרי עולם, אותך זה לא מעניין, הוא אומר לך 'בוקר טוב', אתה אומר לו 'בוקר טוב', לוחץ לך יד, אתה לוחץ לו יד.

<אלברט אבוחצירא: ברגע שאתה נכנס לכלא כסוהר, אתה רואה בני אדם, אתה לא רואה עבירות.

<אלברט אבוחצירא: אותי לא מעניין, בית המשפט שפט אותו, שלח אותו אלינו, אנחנו מתייחסים לכולם כבני אדם.

<אלברט אבוחצירא: אז בנושא הזה אתם יכולים להיות רגועים, שאנחנו מתייחסים יותר גם לשוהים, ועם הרבה הומניות.

<אלברט אבוחצירא: הרבה הרבה, לפעמים יש פה הבלגה של הסגל, שאנחנו מרגילים אותם, 'חבר'ה, אנשים בלחץ וצריך להתנהג אליהם גם ב...', גם אם הוא קילל - - -

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שאלה אנשים שלא יודעים, בהבדל מאסיר אחר, הוא יודע כמה זמן יש לו.

מיכל רוזין: האנשים האלה בעצם לא יודעים מה העתיד שלהם ומה הולך לקרות איתם.

מיכל רוזין: זה גם סוג של לחץ שמשפיע.

<אלברט אבוחצירא: כן, בשביל זה אנחנו תמיד - - - פה במקום הזה שאתם יושבים, ההכשרות של הסגל וההדרכות, ושלי באופן אישי, כמובן שאתם יכולים לראות בצד ימין את הערכים של שב"ס, כשהערך הראשון שלנו הוא ערך חיי אדם וכבודו, שאני כמפקד בית סוהר, מחויב לתת אותו לסגל, עד אחרון הסוהרים, ועם דוגמאות ועם כל מיני דילמות, עד שאחרון הסוהרים יידע בדיוק איך הוא נוהג מול.

<אלברט אבוחצירא: וזה לא ערך שנולד היום, זה ערך שנולד ואנחנו ממשיכים אותו ומרעננים אותו.

משה מזרחי: בכל זאת זה מתקן שהוא לא כלא, מתכוונים פה שבגנטיקה זה - - -

מיכל רוזין: לא מדובר בפושעים.

משה מזרחי: לכן השאלות האלה - - -

<אלברט אבוחצירא: לא, חס וחלילה, אני אומר, הלוואי, בסדר גמור.

משה מזרחי: כי מה שטבוע במערכת הוא לנהוג - - -

מיכל רוזין: ביד קשה.

משה מזרחי: אתה מבין מה שאני אומר.

<אלברט אבוחצירא: אני נהנה להשיב על זה, כי אני יודע מה הסגל שלי תורם פה במתקן הזה.

משה מזרחי: לכן הרגישות של השאלות, לא כדי ל - - -

<אלברט אבוחצירא: לא, בסדר גמור.

<אלברט אבוחצירא: אני אומר שאני נהנה להשיב על זה.

<אלברט אבוחצירא: לגבי המשלחות של שב"ס בעולם.

<אלברט אבוחצירא: אני יודע שיצאו משלחות מטעם המשרד לביטחון פנים ושירות בתי הסוהר.

<אלברט אבוחצירא: אני הייתי צריך לצאת לאיטליה, נבצר ממני, אבל יש משלחות ויוצאים - - -

<ענבל משש: הייתה משלחת לאיטליה ביולי, יצאו לשם נציגים משב"ס, נציג משטרה ואנוכי ועוד נציג, כמדומני, מהלשכה המשפטית.

<ענבל משש: יצאנו חמישה אנשים, היינו במתקני משמורת באיטליה - - -

שמעון סולומון: ואיך זה יורד אחר כך כלפי מטה?

שמעון סולומון: אחרי הביקור, מה המשמעויות?

<ענבל משש: כמובן שהיו סיכומים והיו דיונים וכל הרשמים שלנו מהביקור, המצגות שהעברנו פה, כל אחד העביר אותה לגוף שאליו הוא שייך, וכמובן שזה נבחן כל הזמן.

<ענבל משש: אבל נכון, הגירה היא תופעה גלובלית וצריך לראות במקומות אחרים.

<ענבל משש: תכננו סיור בהולנד - - - כרגע באיטליה - - -

שמעון סולומון: מה שחשוב הוא, היה לי מנהג פעם, שמי שיוצא למשלחת או לסיור, אם אחר כך לא עושים עם זה באופן - - -

<ענבל משש: בוודאי שכן.

מיכל רוזין: אז הוועדה תשמח לראות סיכום של המשלחת - - -

<ענבל משש: אלה סיכומים פנימיים שלנו וגם היה - - -

<מיקי דור: זה הוצג גם בוועדה הבין משרדית, כל הנושא הזה.

מיכל רוזין: אז תשקלו בבקשה להציג בפני הוועדה באמת את המסקנות, זה יכול להיות מאוד מעניין, חשיבה, לימוד משותף.

<ענבל משש: סיור לימודי.

<אלברט אבוחצירא: עוד נושא אחד שבתוך המתקן שלא ציינתי אותו.

<אלברט אבוחצירא: כל קצין מטה, ממפקד בית סוהר, סגן מפקד, כל קציני המטה, כל ראשי התחומים, עובדים סוציאליים, חינוך, אחראי מרפאה, רופאים, מסיירים באגפים.

<אלברט אבוחצירא: אחת לשבוע הוא מחויב להיות בתוך אגף, להסתובב בכל האגפים, כולל אותי, כולל כל הצוות שלי.

<אלברט אבוחצירא: להסתובב זה לא רק לעשות סיבוב ולצאת, זה גם לשמוע, הם פונים, אם יש בעיות, אם יש טענות, שומעים ופותרים.

<אלברט אבוחצירא: כך שהנוכחות שלנו בתוך האגפים היא חשובה, הרבה יותר תשומת לב ניתנת לאגפי הנשים והילדים בגלל האוכלוסייה.

<אלברט אבוחצירא: לגבי מה שציין כבודו, אני גם קראתי את זה בעיתון, לגבי המתקן הנוסף, מה שציין השר לביטחון פנים ושר הפנים.

<אלברט אבוחצירא: אני לא יודע, אני יכול לתת תשובות לגבי סהרונים.

מיכל רוזין: אז בוא תאמר לגבי סהרונים.

משה מזרחי: יש סימנים של היערכות לקראת איזה ענן שמתקרב לכיוון?

איילת שקד: בסהרונים אנחנו יודעים שיש 3,000.

שמעון אוחיון: מקום ל-3,000.

איילת שקד: אמרו לי ברשות ההגירה והאוכלוסין שיש מקום לעוד 5,000.

<אשר שריקי: אני לא יודע מה אמרו לך ברשות ההגירה, אני לא אחראי על מה שהם אומרים, אני רק אגיד ואומר, יש לנו כרגע 3,000 מקומות מסומנים לשוהים ויש לנו גמישות בהפעלה, כמו גם לסוגי אוכלוסיות אחרות, לקלוט עוד איקס מאות נוספים כאלה ואחרים.

<אשר שריקי: בהינתן ההחלטה, אם נצטרך ותתקבל החלטה לקלוט מעל 3.000, שירות בתי הסוהר יודע לעשות את זה.

איילת שקד: פה, בסהרונים?

<אשר שריקי: פה, או בסמוך לזה.

איילת שקד: אבל אתה לא יכול להוסיף לכאן עוד 5,000.

<ענבל משש: יש 2,400 שמתוקצבים בקציעות, סך הכול יש 5,400 - - -

<אשר שריקי: אנחנו יודעים להשתמש במקומות האלה ולא צריך להיכנס כרגע לאיפה, מה מתוקצב ומה לא מתוקצב.

<אשר שריקי: אני חושב שחברת הכנסת מיכל ציינה, אנחנו רק מקיימים את המדיניות, אנחנו לא קובעים אותה.

מיכל רוזין: כן, אבל הם רוצים להבין האם כבר קיבלתם נוהל, הנחיות, תקנים, תקציב.

מיכל רוזין: הרי יותר אנשים זה יותר תקציב, זה יותר תקנים.

משה מזרחי: יש?

<אשר שריקי: מה יש?

<אשר שריקי: יש לנו - - -

מיכל רוזין: התשובה היא לא.

משה מזרחי: בוא נגיד ככה, הרי הם כל הזמן בלחץ כבד, גם עכשיו היציאה לדרך המשותפת של השר לביטחון פנים עם שר הפנים, עוד עם הכשר של היועץ המשפטי לממשלה, מחר יתחילו ללקט ויביאו במאותיהם.

משה מזרחי: השאלה המאוד פשוטה זה, מחר בבוקר מגיעים הנה אוטובוסים עם 500 איש - - -

<אשר שריקי: יש לנו את היכולת, חבר הכנסת מזרחי.

שמעון אוחיון: מחוץ למקום הזה עובדים, מכינים מקום נוסף פה, או סמוך אליו?

<אשר שריקי: כן, יש.

<אשר שריקי: אבל אני חושב שהשאלות - - -

משה מזרחי: מה עם המתקן הגדול ההוא שהפסיקו?

משה מזרחי: זרקו עליו 50 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: עיר האוהלים?

מיכל רוזין: עצרו.

<אשר שריקי: אני לא יודע לענות לך.

<אשר שריקי: מה שאני לא יודע לא עונה.

<אלברט אבוחצירא: לגבי ביקורי משפחות, אנחנו מאפשרים ביקורי משפחות.

<אלברט אבוחצירא: כמובן שהביקורים הם סגורים.

מיכל רוזין: מה זה סגורים?

<אלברט אבוחצירא: אחרי מחיצה, אנחנו מאפשרים - - -

מיכל רוזין: מדוע בעצם?

מיכל רוזין: אם אלה לא אנשים מסוכנים?

<אלברט אבוחצירא: יש ביניהם גם מסוכנים.

<אלברט אבוחצירא: אני אגיד גם למה אפשרנו את זה.

<אלברט אבוחצירא: פעם היה ניתן הדבר, לאפשר להם לשבת באולם, מאז שהיה פה ניסיון בריחה, שניסו להתחלף עם הבגדים ולצאת, עצרנו את זה.

<אלברט אבוחצירא: אנחנו כפופים לנוהל הביטחון של שירות בתי הסוהר ואנחנו פועלים בהתאם.

מיכל רוזין: שאלה, אני הייתי במעשיהו בביקור כזה.

מיכל רוזין: היה מדובר אז עם עובדים זרים שנתפסו ושמו אותם שם והביקורים היו מעבר לשולחן.

מיכל רוזין: כלומר לא היו סורגים, לא זכוכית, לא שום דבר.

מיכל רוזין: מה ההבדל בעצם?

<אלברט אבוחצירא: כשהיו שוהים רגילים לא הייתה בעיה, מאז האירוע שהיה ויש הרבה מידע שהם רוצים לברוח, אנחנו עברנו לביקורים סגורים.

<אלברט אבוחצירא: זה הכול מטעמי ביטחון, לא מטעם אחר, כך שאני לא ארשה לאף אחד גם לברוח מפה, הם תחת צו, אנחנו כפופים ל - - -

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: יש פה ביקורים גם של נשים עם ילדים?

מיכל רוזין: שנשים עם ילדים באות לבקר את השוהים פה?

<אלברט אבוחצירא: אם זה קרבה ראשונה, כן.

מיכל רוזין: ואז הם לא יכולים לגעת בילדים.

<אלברט אבוחצירא: לא, אם זה ילד, אנחנו נותנים כמה דקות להיות איתו.

<אלברט אבוחצירא: אין שום בעיה מהבחינה הזו.

<אשר שריקי: נהפוך הוא, דווקא ילדים אנחנו מעודדים מפגש כולל מגע פיזי עם האבא.

מיכל רוזין: כן, זאת הייתה השאלה שלי.

<אלברט אבוחצירא: כמובן, גם לגבי משפחות פנים, משפחות שנמצאות בתוך המתקן, אנחנו מאפשרים אחת לשבוע את המפגש הזה, ואם הם מבקשים אין לי בעיה לאפשר כמה שהם רוצים, על מנת שלא יהיה נתק בין המשפחות.

מיכל רוזין: כמה משפחות כאלה יש פה?

<אלברט אבוחצירא: יש שלוש משפחות.

מיכל רוזין: לגבי הרופאים, אתה רוצה לענות לגבי שירותי הרפואה?

מיכל רוזין: משה, אתה רוצה להוסיף משהו למפקד?

משה מזרחי: כן, כשקולטים אותם ברגע החדירה לוקחים ביומטריה, נתוני זיהוי כאלה ואחרים, ולכן זה מגיע ככה - - - אני מבין שיש פה קושי, כשצריך לחבר ילד לאמא, או האמא לאבא וכל מיני, אבל אני מדבר ברמה הכללית, איזה נתונים נלקחים שם ומאפשרים לכם, כשזה מגיע לפתחכם, את הזיהוי הקרוב לוודאי של האנשים?

משה מזרחי: שלעתיד לבוא לא יוכלו לחמוק מהפרטים שהם מסרו במקור, שלעיתים הם גם לא נכונים.

<אלברט אבוחצירא: כל מי שמגיע למתקן הזה, אנחנו לוקחים ביומטרי.

<אלברט אבוחצירא: מה זה ביומטרי?

<אלברט אבוחצירא: זה לא כמו שהמשטרה, טביעת אצבע.

מיכל רוזין: זה לא ד.נ.א?

<אלברט אבוחצירא: לא.

מיכל רוזין: פורסם שלוקחים ד.נ.א.

<אלברט אבוחצירא: לא, אני מדבר על שירות בתי הסוהר.

<אשר שריקי: היה בעבר.

<אלברט אבוחצירא: אני מדבר על שב"ס, יש את הנושא של טביעת אצבע, על מנת לזהות אם הוא משתחרר, ותמונה.

משה מזרחי: מלא או רק אחת?

משה מזרחי: האצבעות.

<אלברט אבוחצירא: שתיים.

<אלברט אבוחצירא: בסך הכול זה מה ששירות בתי הסוהר עושה.

<אלברט אבוחצירא: ויש את כרטיס הזיהוי שלנו, שאנחנו עושים.

<אלברט אבוחצירא: אם הם יוצאים מהאגף, חוזרים, הולכים ל - - -

מיכל רוזין: אני אתן קודם סבב קצר למשרדי ממשלה, שאלות קצרות, גם למפקד, גם לרופא, גם למפקד האזור, שאלות קצרות של משרדי הממשלה, דברים שמציקים לכם, דברים שזו ההזדמנות לשאול.

מיכל רוזין: בבקשה, מירב.

<מירב שמואלי: זו לא שאלה, אני רק רוצה להתייחס בהקשר של סחר בבני אדם.

<מירב שמואלי: יש לנו שיתוף פעולה מצוין עם השב"ס, כדי לראות מי מבין השוהים הוא גם אולי קורבן סחר, כי יצא בתחילת 2012 נוהל זיהוי של השב"ס, כל אדם שהוא איש סגל בכל תפקיד שחושב שאולי יש לפניו קורבן סחר, הוא חייב לדווח לעובדת הסוציאלית של המתקן והעובדת הסוציאלית חייבת לדווח למשטרה ולמשרד המשפטים.

<מירב שמואלי: מאז שיש את הנוהל יש עלייה במספר הדיווחים וזה נבדק, שזה יפה, זה מראה מאוד על ערנות.

<מירב שמואלי: בנוסף עשינו פה הכשרות להטמיע את הנוהל, פה, במתן ובגבעון.

<מירב שמואלי: היינו כמה פעמים, אני הייתי, מנהלת המקלט של קורבנות סחר הייתה.

<מירב שמואלי: לגבי השאלה שהייתה פה על הכשרות, בין היתר אנחנו מאוד מדברים על מי האנשים, מה הם עוברים בדרך, להתייחס בצורה אנושית, להתייחס להיבטים התרבותיים.

משה מזרחי: הצליחו לזהות מישהו שהוא קורבן סחר?

מיכל רוזין: כן, כן, ויש פה נשים, ממה שאני יודעת, שאמורות לעבור למקלט סחר, אבל מכיוון שאין מקום במקלט יש החלטה חדשה של שר הרווחה להקים מקלט חדש.

מיכל רוזין: אז, מירב, אולי תעדכני אותנו, משרד הרווחה, מתי עומד לקום המקלט, כי אותן נשים כרגע נמצאות פה ולא במקלט.

<מירב דדיה מולד: רק לדייק, זה לא מקלט חדש, זה הרחבת השירותים של המערך שמשרד הרווחה מפעיל לגבי קורבנות סחר, בכלל בני אדם ונשים בפרט, ובעצם הולכות לקום עוד שלוש דירות מעבר וייעשה שיקול מקצועי של הנשים שמגיעות מפה מה המסגרת הטובה עבורן.

<מירב דדיה מולד: רובן, להערכתנו, יעברו למקלט כי הן צריכות איזה שהיא מסגרת הרבה יותר אינטנסיבית מלווה, ונשים מתוך המקלט תעבורנה, על פי מה שהבנת, לדירות מעבר.

מיכל רוזין: מתי זה קורה?

<מירב דדיה מולד: אני לא יכולה להתחייב, אני יכולה להגיד שעובדים על זה ואנחנו מקווים מאוד שבטווח של שבועות קרובים נשלים את כל המהלך.

מיכל רוזין: ידעת את זה?

<אלברט אבוחצירא: לא.

מיכל רוזין: הם לא ידעו, טוב שהם יידעו שעוד מעט מוציאים אותם מכאן.

שמעון סולומון: כבר היום יש בשני מקלטים, בשתי ערים שונות, ששם מקבלים.

שמעון סולומון: דיברתי עם שתי המנהלות והבעיה המרכזית היא שאין להם ביטוח - - -

<מירב שמואלי: אתה מדבר על המקלטים של המדינה.

שמעון סולומון: מקלטים, בחיפה ובבאר שבע.

<מירב שמואלי: אלה לא מקלטים של קורבנות סחר.

<מירב שמואלי: זה אולי לנשים נפגעות אלימות, אני לא יודעת.

מיכל רוזין: בואו לא נפתח את הדיון בנושא.

<מירב שמואלי: לקורבנות סחר יש ליווי רפואי מאוד מקיף.

<מירב דדיה מולד: רק עוד דבר אחד אני רוצה לציין.

<מירב דדיה מולד: יש גם נשים שעברו מפה לשהות אצל קרובים וגם לגביהן אנחנו מקיימים ישיבה כדי לחשוב על פיתוח של מענים בקהילה.

<מירב דדיה מולד: במובן הזה האחריות שאנחנו לוקחים היא לא רק על מי שנמצאת במקלט, גם נשים שחיכו פה הרבה זמן והגיעו למשמורנים כאלה ואחרים אנחנו נגיש לוועדת מנכ"לים בראשות מנכ"ל משרד המשפטים את המענים שהן אמורות לקבל בקהילה.

מיכל רוזין: אז אני רק אדגיש פה, מכיוון שסירבו שארגוני הסיוע יצטרפו אלינו לסיור הזה, וחבל שכך, אני חושבת שגם הם היו מתרשמים לטובה ומעבירים הלאה את המסר, שהמצב טוב, אבל חייבים לומר שמגיעים אליהם עדויות של נשים נסחרות, קורבנות סחר, שהועברו לידי קרובי משפחה וממשיכות להיסחר ברחובות תל אביב.

מיכל רוזין: חשוב מאוד לדעת את זה וחשוב לדעת לטפל בזה.

<מירב שמואלי: אנחנו מודעים לזה ו - - -

שמעון אוחיון: אולי רק תגידו לנו, מבחינה מספרית, בשנה האחרונה, בכמה משפחות או בכמה נשים מדובר?

שמעון אוחיון: לגבי סחר נשים.

מיכל רוזין: יש גם גברים.

מיכל רוזין: יש מקלט לגברים קורבנות סחר.

<מירב שמואלי: במערכות שקיימות היום, לא כולם הגיעו מסהרונים, אגב, זה גם נשים מקציעות ומ - - - וכל מיני, יש מקלט לגברים עם 35 מקומות, מקלט לנשים - - -

שמעון אוחיון: טוב, אני הייתי מציע שלא נערב כרגע, משום אלה אוכלוסיות - - -

מיכל רוזין: כן, זה נושא בפני עצמו, אנחנו גם נסייר במקלטים האלה.

שמעון אוחיון: את יכולה להגיד מספר?

<מירב שמואלי: כמה בשנה האחרונה?

<מירב שמואלי: כמה עשרות.

מיכל רוזין: 22 שוהים, מתוכם 14 גברים ו-8 נשים הוכרו כקורבנות סחר ב-2013.

מיכל רוזין: במהלך השנה האחרונה שוחררו ממתקן סהרונים סך הכול 31 נשים אשר הוכרו כקורבנות סחר ועבדות, מתוכן 20 נשים שוחררו לחזקת קרובי משפחותיהם, 3 נשים למקלט בעוספיה ו-8 נשים למקלט במעגן.

שמעון אוחיון: למה הם הלכו למתקן בעוספיה?

מיכל רוזין: לא היה מקום.

<מירב שמואלי: היו נשים שהיו פה, לא היה מקום במעגן והם היו במצוקה מאוד מאוד קיצונית, אז העבירו אותם באופן זמני למקלט - - -

<קריאה: היום אנחנו מעבירים שניים נוספים, גבר ואישה.

<מירב שמואלי: זה אמור להיות פתרון זמני, זה לא אמור להיות - - -

<מירב דדיה מולד: לגבי המענים בקהילה, היא ביחד עם ארגוני הסיוע, הם גם מוזמנים ביום רביעי ודווקא מתוך המחשבה איך אוספים את כל המענים של כל הגורמים הנוגעים בדבר.

מיכל רוזין: מצוין.

מיכל רוזין: המשרד לביטחון פנים, המשרד לרשות ההגירה, משהו להוסיף דחוף?

מיכל רוזין: ואז אני אתן למיקי ממשרד הבריאות.

מיכל רוזין: אז מיקי, בוא תדבר, משרד הבריאות, ואנחנו ניתן לרופא להגיב, אם יש לך שאלות אליו או דברים חשובים.

<מיקי דור: שב"ס לקח על עצמו משימה - - - ההתמודדות שלו.

<מיקי דור: בקשה, יש משהו נקודתי מהרופא, נתקלתי במהלך שנים קודמות בכמה מקרים של נשים שהיו קורבנות אונס ושב"ס לא היה מודע לעובדה שהן בהיריון וכשהן השתחררו והגיעו אליי לבתי החולים הם היו בחודשים כל כך מאוחרים - - -

מיכל רוזין: שאי אפשר לעשות הפלה.

<מיקי דור: אז אם אפשר תשומת לב למשל לנושא הזה.

<מיקי דור: בבקשה, רופא המחוז.

<רמי פרנקל: קודם כל, מבחינת כוח העבודה.

<רמי פרנקל: כוח העבודה פה מורכב משני רופאים כלליים, שני רופאי שיניים - - -

מיכל רוזין: שניים?

מיכל רוזין: רשום לי אחד.

מיכל רוזין: טוב שאני בודקת.

<רמי פרנקל: שניים ושניים.

<רמי פרנקל: יש לנו שלושה חובשי משמרת, כל יום, פלוס שני עובדי יום, פלוס סייעת לרופא השיניים.

<רמי פרנקל: אנחנו בתהליכי גיוס של רופא שלישי ואולי נתגבר את המערך של החובשים, אם וכאשר נצטרך.

<רמי פרנקל: בנוסף לזה לנשים יש לנו אפשרות לרופא נשים, כמו שהסביר לך אחראי המרפאה, י שלנו שני תורים קבועים בבית חולים סורוקה, לטובתנו, פלוס, אם אנחנו צריכים יותר, יש רופא נשים שמגיע פעמיים בשבוע לנווה תרצה ואנחנו נוסעים לשם, אם וכאשר מה שאמר הדוקטור - - -

מיכל רוזין: חשוב מאוד.

מיכל רוזין: שוב אני אומרת, אמרתי גם בסיור, לא כולם שמעו, חשוב להנגיש את זה לאותן נשים.

מיכל רוזין: כי כשאני שאלתי אותן הן אמרו 'אנחנו לא יודעות מזה, אנחנו לא יודעות שאנחנו יכולות, לא הציעו לנו את זה'.

מיכל רוזין: יכול להיות שכשמישהי באה וכבר מתלוננת כמובן שאתם נותנים את השירות, אבל צריך להנגיש.

<רמי פרנקל: מה שאני אומר הוא עוד יותר טוב, כי ראש תחום עו"ס, קלרה, עומדת בקשר יומיומי עם אחראי המרפאה, כך שאם וכאשר צריך משהו נוסף בכל תחום שהוא, אנחנו כמובן עוזרים.

<רמי פרנקל: בנוסף יש לנו רופא ילדים שבא פעמיים בשבוע, יש לנו מבחינה משפטית עוד רופאה שבאה לקבוע גיל, בחינת שורש כף היד ומנשך.

מיכל רוזין: זה בעצם לצרכים שלכם, כדי לדעת לגבי ילדים לא מלווים.

<רמי פרנקל: גם לצרכים המשפטיים.

<רמי פרנקל: יש לנו גם את הצורך לספק - - -

משה מזרחי: זה משפטי, לא בריאותי.

<רמי פרנקל: אנחנו צריכים לתת תשובה לנושא הזה.

<רמי פרנקל: גם רופא השיניים, כמו שאמרתי.

<רמי פרנקל: בנוסף אנחנו עומדים בקשר, כל שוהה מגיע, מבצעים צילומי חזה.

<רמי פרנקל: מי שמצריך, הוא מטופל דרך הליגה ללוחמה בשחפת.

<רמי פרנקל: שוב להדגיש, אנחנו משמשים קופת חולים לכל דבר, אנחנו מכספנו, כל הטיפול שצריך, אם זה שחפת, אם זה לאיידס.

<רמי פרנקל: לילדים אנחנו מנגישים כרגע טיפת חלב, בנוסף לרופא ילדים.

מיכל רוזין: חיסוני ילדים?

מיכל רוזין: חיסונים, הם מקבלים הכול?

<רמי פרנקל: כן.

<רמי פרנקל: אני נכנסתי לתפקיד וסגרתי עם משרד הבריאות שאנחנו נסיע אותם לטיפת חלב ואנחנו נעמוד בקשר רציף, תהיה לנו בקרה כפולה, גם שלנו, גם של רופא הילדים וגם של משרד הבריאות, על מנת שלא יהיה איזה שהוא פספוס במהלך ה - - -

מיכל רוזין: יש חיסון שלא מכוסה על ידי טיפת חלב?

מיכל רוזין: בזמנו אבעבועות רוח היה פרטי, היום זה כבר מכוסה?

<מיקי דור: זה כבר מכוסה.

<מיקי דור: אולי אם זה הגרדסיל, לילדות יותר גדולות.

מיכל רוזין: לגיל 12.

מיכל רוזין: היה לזה שם אחר.

מיכל רוזין: החליפו חברה, אני יודעת, אבל היה לזה שם אחר.

מיכל רוזין: הפתעת אותי.

<אלברט אבוחצירא: אני רוצה להדגיש, נושא שהיה מבצע פה זה הנושא של אבעבועות.

<אלברט אבוחצירא: כל יום היינו צריכים לבודד עשרה איש, עשינו מבצע - - -

מיכל רוזין: כן, זו מכה קשה אבעבועות.

<אלברט אבוחצירא: עשינו מבצע, ברוך ה', כולם מחוסנים.

מיכל רוזין: חשוב מאוד.

מיכל רוזין: כן, משפט בבקשה, ואנחנו נסכם.

שמעון סולומון: אל"ף, באמת לא כמו שחשבתי.

שמעון סולומון: אני מסתובב הרבה, במקום הזה לא הייתי, אבל המצב הוא לא כפי שמתארים אותו בחוץ.

שמעון סולומון: בסך הכול בהשוואה למה שהיה צריך להיות הוא הרבה יותר טוב, ותודה באמת על האירוח.

שמעון סולומון: דבר נוסף, אולי לחברי הוועדה פה, חשוב מאוד, גם אם יש מחלוקות בינינו כחברי כנסת, אין לנו ויכוח על המה, אלא על האיך, על הדרך.

שמעון סולומון: זה מה שמשותף בין כולנו.

שמעון סולומון: הדבר האחרון, הייתי שואל אותך כמפקד הכלא, הכול מושלם, הכול גן עדן?

שמעון סולומון: או שהיית אומר 'אם היה לי כך וכך הייתי עושה משהו יותר טוב'.

מיכל רוזין: תקציב.

מיכל רוזין: איך לא בכיתם שחסר לכם תקציב?

מיכל רוזין: אני לא מבינה, בכל מקום אומרים לחברי כנסת 'חסר לנו תקציב'.

משה מזרחי: לכוחותינו יש הביטוי גמישות הפעלה.

משה מזרחי: כשאומרים לך גמישות הפעלה את צריכה להבין שוואחד תיק נופל עליהם והם צריכים להיחנק ולהסתדר.

<אשר שריקי: למדנו את זה ממיטב המורים, גמישות ההפעלה.

מיכל רוזין: למדתי משהו.

<אלברט אבוחצירא: אני יכול להגיד לכם שכל מה שאני מבקש משב"ס אני מקבל.

מיכל רוזין: תשמעו, יושבת פה יועצת השר לביטחון פנים, יש פה הזדמנות להגיד מה חסר, לא כתלונות, כעובדות.

<אלברט אבוחצירא: אני יכול להגיד שכל מה שאני מבקש אני מקבל.

מיכל רוזין: יש לך חיים דבש.

<אלברט אבוחצירא: לא, אין לי חיים דבש, אני נלחם אבל אני מקבל.

שמעון אוחיון: לא זוכר אם מישהו ענה לעניין הזה, שהמסננת יודעת ללכוד את קורבנות הסחר אבל היא לא מצליחה ללכוד פליטים.

שמעון אוחיון: אני שאלתי קודם לגבי העניין הזה.

מיכל רוזין: כן, אבל אמרנו שאנחנו לא נפתח את נושא המדיניות, את זה נעשה בוועדה, נדבר על המדיניות - - -

שמעון אוחיון: לא מדיניות, היא יושבת פה.

מיכל רוזין: על הבקשות?

מיכל רוזין: אז תתייחסי לכמה בקשות - - -

שמעון אוחיון: לא, מפה, על המתקן.

שמעון אוחיון: היא הרי נתנה נתונים של פה.

שמעון אוחיון: על המתקן, לא על מקום אחר.

<ענבל משש: אני אעשה את זה בקצרה.

<ענבל משש: אנחנו פה בתוך המתקן, כמו גם חבריי לובשי המדים, אנחנו דרג מקצועי שפועל על פי הוראות החוק והחלטות הממשלה.

<ענבל משש: אני שמחה שחבר הכנסת סולומון ציין שבאמת עברנו כברת דרך ארוכה מאז שהוא היה מנהל מרכז קליטה ועד היום, כי היום אין את המראות האלה של שוטרי מג"ב שמעבירים מסתננים שחצו את הגבול וכולם נכנסים לאיזה שהוא תהליך מסודר בתוך מתקן המשמורת.

<ענבל משש: לעניין מנגנון הטיפול במבקשי מקלט.

<ענבל משש: יש לנו, לרשות האוכלוסין וההגירה, יחידה פה שפועלת בתוך מתקן המשמורת, שהתפקיד שלה בין היתר לאפשר למסתננים השוהים בתוך המתקן להגיש בקשות למקלט.

<ענבל משש: כל מסתנן, איך שהוא חוצה את הגבול, הוא עובר סדרת בדיקות על ידי שב"ס, מגיע לריאיון אצל ממונה ביקורת הגבולות ובאמת אנחנו בוחנים מה היו נסיבות הכניסה לישראל, כל אחד ונסיבותיו והסיפור האישי שלו.

<ענבל משש: ככל שעולה טענת מקלט הרי שאנחנו בודקים אותה.

<ענבל משש: טענת המקלט נבדקת בהתאם על ידי יחידת ה-RST, זו יחידת מבקשי המקלט של רשות האוכלוסין וההגירה, שאגב הסמכויות נותבו אליה מנציבות האו"ם ביולי 2009.

משה מזרחי: הם מגיעים אליה לברר?

משה מזרחי: זאת הייתה השאלה.

<ענבל משש: ודאי, אז רק לסבר את האוזן, לא יודעת אם הצלחתם לראות, אני הפניתי קצת מתשומת הלב פה, על גבי לוחות מודעות בתוך אגפי המשמורת - - -

מיכל רוזין: בכל אגף?

<ענבל משש: בוודאי, כל אגף בו שוהים מסתננים - - -

מיכל רוזין: באיזה שפות?

<ענבל משש: טיגרית, אמהרית, ערבית, אנגלית, תלויים עם דפי הסבר כיצד להגיש את בקשות המקלט.

<ענבל משש: אגב, גם זה אצלנו בחדרים, בעת הראיונות העובדים שלנו מסבירים, זה גם נמצא בלוחות בתאי ההמתנה.

שמעון סולומון: אתם משתמשים בניסיון שנצבר בג'וינט ישראל?

<ענבל משש: יש לנו הרבה ממשקים ושיתופי פעולה עם הג'וינט, גם בעניינים אחרים, אבל העובדים שלנו הם גם דוברי שפות, הם עברו מספר הכשרות, חלקם על ידי הג'וינט באמת, הם דוברי טיגרית, אמהרית, צרפתית, אנגלית וערבית, אלה חמש השפות המדוברות פה במתקן.

<ענבל משש: מבחינת נגישות/לא נגישות, אז בואו נסבר עוד קצת את האוזן, כי מדובר פה על מעל 1,400 אנשים שכבר פנו בבקשה למקלט, כך שזה כמעט כלל השוהים שנמצאים במתקן הזה.

מיכל רוזין: ברובם שוהים מעל שנה.

<ענבל משש: כן.

<ענבל משש: בעצם החוק תוקן בינואר והתחלנו להפעיל אותו ביוני 2012, אז התקופה המקסימלית שאנשים שוהים פה זה בערך שנה.

<ענבל משש: מאז אפשרנו לאנשים, נתיני אריתריאה וסודן, להגיש בקשות פרטניות ואכן מאז הם החלו להגיש בקשות.

<ענבל משש: כשאמרתי שהיום מונחות לפתחנו מעל 1,400 בקשות פה בתחום המתקן - - -

שמעון אוחיון: מתוך 1,500?

<ענבל משש: מתוך כלל השוהים במתקן.

שמעון אוחיון: מתוך 1,500, 1,400?

מיכל רוזין: 17 בלבד נבדקו ונדחו.

<ענבל משש: לא, לא, לא, סליחה.

מיכל רוזין: זה מה שאמרת לי.

<ענבל משש: 17 נדחו, כולם נבדקו - - -

מיכל רוזין: כולם?

מיכל רוזין: 1,400 נבדקו?

<ענבל משש: ודאי, ראיון, בקשת המקלט - - -

מיכל רוזין: אז כמה נדחו?

<ענבל משש: אני מנסה בקצרה, אבל זה קצת מתארך ועושים לי ככה.

<ענבל משש: בקשת המקלט כוללת מספר שלבים, איש איש על פי הנדרש, כשהחוק מגביל אותנו להתחיל את הטיפול שלושה חודשים מהיום שביקש ולסיים אותו בתום תשעה חודשים.

<ענבל משש: במידה שלא, רשאי ממונה ביקורת הגבולות, כמו גם בית הדין לביקורת משמורת, לשחרר ממשמורת.

<ענבל משש: אז כפי שאמרתי, אנחנו מוצפים בפניות ואנחנו מראיינים את האנשים בכפוף למועדים שקבועים בחוק, כמובן בהקדם, לפי הדחיפות הנדרשת.

<ענבל משש: נכון להיום מרביתם נמצאים בתהליך, 17 קיבלו החלטות, נכון ל-8 בבוקר כשעזבתי את המשרד, וזה נמצא בתהליך.

<ענבל משש: אנחנו פועלים על פי המועדים הקבועים בחוק.

מיכל רוזין: אני מתנצלת, אנחנו נצטרך להמשיך את הדיונים האלה בכנסת, אלה דיונים חשובים מאוד, באמת באנו להתרכז פה היום במתקן של השב"ס ולשמוע פה.

מיכל רוזין: אני מצטרפת לחבריי, קודם כל לתודות.

מיכל רוזין: המון המון תודות, גם על האירוח, גם באמת פתיחת השערים באגפים השונים, האפשרות לתת לנו גם לשוחח עם האנשים, זה היה חשוב מאוד, זה נותן תחושה - - - אני מציעה לכם באמת כהמלצה, לפעמים פתיחות, שקיפות, מייצרת תחושת ביטחון.

מיכל רוזין: כך גם אם היו באים לפה ארגוני הסיוע, כך גם עם התקשורת.

מיכל רוזין: לעיתים הדברים האלה מייצרים ההיפך, תחושה שלא מסתירים דברים והכול פתוח ושקוף.

מיכל רוזין: אני חושבת שזו התחושה שאנחנו יצאנו איתה, בוודאי ככה היו יוצאים גם אורחים אחרים.

מיכל רוזין: חשוב לומר, אני מצטרפת לדברים, כולם יודעים פה את עמדותיי, אני מצטרפת לדברים שקשה גם לי לראות אנשים, אנשים חופשיים, שבסך הכול באמת ביקשו חיים אחרים, להיטיב עם חייהם, נמצאים פה בכל זאת בין גדרות וגדרות תיל, זה קשה, אבל באנו לראות פה באמת האם מתקיימים שירותים בסיסיים ואנחנו מנסים לאורך השבועות האחרונים, גם בוועדה, הייתה לנו ישיבה מאוד חשובה עם שרת הבריאות ותהיה לנו גם עם שר הרווחה ושר החינוך, על מנת לראות באמת שהשירותים הבסיסיים ההומניטאריים שניתנים לאנשים הם השירותים הטובים ביותר, ואני מוכרחה לומר שאכן נראה שפה הדברים הם אכן כך.

מיכל רוזין: תמיד בכל מקום יש מה לתקן, אם אין מה לתקן אז זה אומר שמשהו לא בסדר.

מיכל רוזין: תמיד יש מה לתקן, תמיד יש מה להוסיף, אנחנו נשמח גם להיות לעזר, באמת, לא בקטע של להתלונן אלינו, אבל להגיד לנו 'יש בעיה', 'יש חוסרים', או חוסר תקשורת בין משרדי ממשלה, הרבה פעמים גם הכנסת מייצרת את התקשורת בין משרדי הממשלה ומייעלת את המענים שאתם זקוקים להם.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות שוב לכולם, תודה רבה רבה, יום טוב.