ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 73, 2013-06-12 09:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אנחנו מתחילים את ישיבת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני מקבל התנצלות של השר ואני מניח של כמה חברי כנסת כנראה, שתקועים בפקק הגדול.

יעקב ליצמן: אם יוצאים בזמן אז אין פקקים.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן מה שסוכם שאנחנו נתחיל את הישיבה ולפי הסדר הרגיל השר היה צריך לפתוח ואחריו המנכ"ל הנוכחי, אנחנו תיכף נסביר, היה צריך להשלים את החלק שלו ואנחנו בסך הכול נהפוך את היוצרות והמנכ"ל יתחיל את החלק שלו והשר כשיצטרף ידבר על החלק שלו.

ניסן סלומינסקי: נמצאים פה איתנו גם המנכ"ל המכהן וגם המנכ"ל הנכנס,שניהם יציגו את עצמם ואנחנו נוכל להתקדם.

ניסן סלומינסקי: ידידי כבוד המנכ"ל, רק תציג את עצמך לפרוטוקול.

<מנחם וגשל: אני משמש מנכ"ל המשרד עד סוף חודש יוני, כרגע אנחנו בחפיפה עם המנכ"ל הנכנס, יוסי סילמן, שנכנס לתפקידו וייכנס לתפקידו כמנכ"ל החל מ-1 ביולי.

ניסן סלומינסקי: את שבחיו של מנחם אני מניח חברי הכנסת הוותיקים ודאי שמכירים, שאין רז שלא אניס ממנה, כלומר אין דבר שנעלם ממנו בכל המשרד הזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזו אנציקלופדיה מהלכת לכל מה שקורה במשרד ומצד שני גם לב רחב שלפעמים רק החסמים של המספרים עוצרים אותו, אבל לב רחב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד לא נפרדים ממך.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, היות שהפכת את הסדר, אולי יהפוך גם את הסדר גם בנושא הזה שהוא יגיד את הגזרות, אני לא אוהב שיגידו לי מה טוב שם, אני רוצה להתחיל מיד בסוף, לראות בדיוק מה לא טוב.

יעקב ליצמן: הרי שתתחיל שם לא נגיע לדיון רציני, יש לנו עוד שעה ושלושת רבעי, אז שיגיד מה לא טוב, מה הבעיות שם, מה אנחנו צריכים כחברי כנסת - - -

ניסן סלומינסקי: אז אל"ף, מאחר שאנחנו אופטימיים, אז אנחנו צריכים כן לשמוע את הטוב ויהיה לנו מספיק זמן - - - אם אתה חושב שהזמן היחיד שנעסוק בכל מה שקשור ברווחה זה רק השעה וחצי, אז אתה יודע שזה לא יהיה כך.

יעקב ליצמן: תעשה עוד יום דיון על המשרד?

ניסן סלומינסקי: בחוק ההסדרים אני בטוח שניתקל בכל כך הרבה דברים.

ראובן ריבלין: אני אגיד לך למה הוא צודק, ניסן - - -

ניסן סלומינסקי: רק הביטוח הלאומי יהיה בנפרד.

יעקב ליצמן: בסדר, ביטוח לאומי אני יודע.

ראובן ריבלין: הואיל והימים שלנו לדיון במשרדים מצומצמים, הואיל ולמשרדים יש תקציב שנקבע, בין השאר תחת לחצים ולמעשה כפו עליהם את התקציב הזה, צודק ליצמן שיאמרו לנו איפה אין להם מענות כתוצאה מהתקציב.

יעקב ליצמן: אני רוצה לעזור להם - - -

ראובן ריבלין: ואז אנחנו נראה אם אנחנו יכולים באמת לנסות ול - - -

ניסן סלומינסקי: אוקי, מה שאנחנו נעשה, אנחנו נבקש שיקצר בטוב ויאריך ברע.

ראובן ריבלין: לא, מה שצריך.

ראובן ריבלין: אם הכול טוב אין בעיה.

יעקב ליצמן: המנכ"ל שמע מה שביקשתי.

ניסן סלומינסקי: בדיוק, הוא יפתח איך שהוא מבין ואנחנו לא ננחה אותו.

<מנחם וגשל: תודה רבה.

<מנחם וגשל: אדוני היושב ראש, אנחנו נתחיל בכמה מילות פתיחה ולאחר מכן השר ירחיב בנושא הזה כי יש לו מגמה להרחיב בנושא ואנחנו גם נדבר על היעדים, גם במובנים הקשים שלהם, אבל אני צריך לפתוח ולומר, לפני שאני אתחיל, שאני חושב שבסך הכול משרד הרווחה, ואתם תראו את הדבר הזה, בדיונים התקציביים שהיו הפעם הגיע להישגים לא מבוטלים במובן התקציבי שהם תוצאה של דיונים ארוכים מאוד, תוצאה של ההשפעה של השר, שאני מצטער שהוא לא נמצא כאן כרגע, כי אני חושב שהייתה כאן השפעה רצינית מאוד על תקציב הרווחה בשנים 2013 ו-2014, אבל צריך לומר שהם תוצאה של הרבה מאוד שנים של מצוקה מתמשכת ושל נושאים שאנחנו העלינו אותם על סדר היום והגיעו להבשלה ואני אציג את הנושאים האלה.

<מנחם וגשל: הם הגיעו להבשלה כעת ונדרש תקציב כדי לבטא אותם, שאם לא כן היינו נכנסים למצב שהרבה מאוד אוכלוסיות שכבר טופלו בכל מיני מובנים, ויש כאן הרבה מאוד חברים באולם שאני רואה אותם, שהיו שותפים בצמתים כאלה או אחרים, האוכלוסיות האלה היו מגיעות למצב שלמרות פיתוחים שעשינו אותם מגמת ההתפתחות הייתה נעצרת.

<מנחם וגשל: אני לא אכנס כרגע יותר מדי לנושאים של החזון של המשרד, אבל צריך לזכור שכל מה שאני אומר בא מהחזון של המשרד שגובש שבגדול הוא מדבר על העובדה שמשרד הרווחה רואה את התפקיד שלו בלהעצים ולהגן על אדם, על משפחה ועל קהילה.

<מנחם וגשל: זה חלק מהעניין שאותו צריך להבין כדי להבין את כל תקציב משרד הרווחה.

<מנחם וגשל: האדם הוא חלק ממשפחתו והמשפחה היא חלק מן הקהילה והמצוקות שמצוינות כאן, גם המוגבלות וגם העוני וגם ההאדרה וגם העשייה החברתית וקשיי התפקוד, כל אלה הם חסמים שאם אנחנו לא נדע להסיר אותם ולא נדע להתמודד איתם ולטפל בהם בצורה מערכתית נכונה, הסיכוי שהפרט לא יוכל לקבל טיפול, הסיכוי שהמשפחה שלו לא תוכל לתת לו את המעטפת הנכונה והסיכוי שהקהילה, ואולי זה אחד הדברים החשובים כאן להבין אותו, את כל המעגלים האלה, לא תוכל לתת את כל מה שהיא צריכה לתת כדי שהמשפחה והאדם יוכלו לתפקד.

<מנחם וגשל: את עיקרי המדיניות יציג השר וגם את הנושא של האתגרים המרכזיים שניצבים לפני מערכת הרווחה, אני מקווה שהשר ייכנס ויציג אותם, ואני רוצה לעבור, ברשותכם, לכמה שקפים.

<מנחם וגשל: השקף שאתם רואים אותו כרגע, הוא מבטא אולי את הפתיחה שהייתה כאן של חברי הכנסת שהעלו, מה הן הבעיות העיקריות שבגינן אנחנו מתכנסים כאן היום.

<מנחם וגשל: אנחנו רואים בשקף הזה את המטופלים בשירותי הרווחה ואני אומר מה רואים מה השקף כי לא כולם רואים אותו ממרחק כזה.

<מנחם וגשל: אנחנו רואים כאן את האוכלוסיות שמטופלות במשרד הרווחה שמופיעות בנתוני היסוד של משרד הרווחה.

<מנחם וגשל: אני אומר מראש, כיוון שזו ועדת כספים, שאם תסכמו את האחוזים הם לא מסתכמים ל-100, הם מסתכמים ליותר מ-100, והסיבה שהם מסתכמים ליותר מ-100, כי יש לאנשים יותר מנזקקות אחת.

ניסן סלומינסקי: יש חפיפות.

<מנחם וגשל: נכון, יש יותר מנזקקות אחת ולכן יכולה להיות משפחה שנמצאת כרגע במצב כלכלי קשה ונמצא בה אדם עם מוגבלות ואתה תראה אותם פעמיים.

<מנחם וגשל: אבל כשמסתכלים על השקף הזה, הוא בעצם מבטא את כל העשייה של משרד הרווחה, הוא מבטא את העובדה שמשרד הרווחה, וזה ארבע העמודות הגבוהות, מטפל בנושא של תפקוד לקוי של הורים ושל ילדים ונוער בתוך המשפחות, הוא מבטא את העניין שהעוני, ואני אציג על זה עוד דברים, וקשיי ההכנסה והתעסוקה עם רכיב מאוד מאוד מרכזי בעשייה של משרד הרווחה כשהוא רוצה לנסות לראות איך הוא עוזר לאנשים להתמודד עם הנושאים שבהם הם נתקלים בקשיים.

<מנחם וגשל: הנושא של הזקנה מקבל ממד מאוד רציני בעבודה של משרד הרווחה ואנחנו יודעים את הגידול בזקנה וגם יודעים מה יקרה בשנים הקרובות ולכן הנושא הזה של זקנים עניים הוא במיוחד משמעותי.

<מנחם וגשל: הנושא הנוסף זה כל הנושא של בעיות רפואיות/נושא המוגבלויות.

<מנחם וגשל: אלה הנושאים המרכזיים שמשרד הרווחה עוסק בהם.

<מנחם וגשל: זה לא אומר שאין נושאים נוספים שמשרד הרווחה מטפל בהם, וכל היושבים כאן יודעים שאנחנו מטפלים הרבה מאוד, אני אישית הייתי בעברי מנהל אגף תקון, טיפלתי בכל הנושא של ההתמכרויות ושל העבריינות, נושא שמשרד הרווחה מטפל בו ואין כמעט אוכלוסייה במשרד הרווחה שלא נופלת לתוך ההגדרות האלה.

<מנחם וגשל: כשלוקחים את הנושא של האלימות, למשל, אתם מוצאים במשרד הרווחה אלימות שזורה והטיפול באלימות שזור בכל עבודת משרד הרווחה, מהנושא של אלימות במשפחה אל הנושא של אלימות ילדים ובני נוער, אל אלימות נגד זקנים, אל כל סוגי האלימות וכמובן שזה מצב שמשרד הרווחה מטפל בו.

<מנחם וגשל: ואתם רואים שכשאנחנו לוקחים אותו בנושא של הנזקקויות, כמה מהאוכלוסייה הזאת מטופלת ברווחה הוא מקבל את הפרופורציה שלו בשקף הזה לעומת הנושאים האחרים שדיברתי עליהם קודם.

<מנחם וגשל: השקף הבא, והוא שקף מאוד מאוד משמעותי לדיון שלנו היום, הוא שקף שמדבר על ממוצע השכר של האוכלוסייה הנזקקת.

<מנחם וגשל: חברי הכנסת וכל המשתתפים כאן, השקף הזה הוא שקף מאוד משמעותי מפני שהוא מראה את ההכנסה הממוצעת של כל המטופלים בשירותי הרווחה.

<מנחם וגשל: אני רוצה להדגיש כאן נקודה שלפי דעתי צריך לתת לה חידוד מאוד ברור.

<מנחם וגשל: יש בציבור הרבה פעמים תחושה שמי שפונה למשרד הרווחה או מי שהכיר פעם את שמו, ניסן ואני עוד היינו שם במשרד הסעד, אז מי שמטפל בנושא רווחה הם אנשים שבאים רק בגלל הנושא הכלכלי והנושאים האלה שמובילים אותם לשירותי הרווחה, ולא היא, כל אדם - - - השר הגיע.

<מנחם וגשל: ברשותך, אדוני היושב ראש, נחזור לשקף הזה אחר כך.

<מנחם וגשל: ניתן לשר ואז נעשה את העניין סגור.

ניסן סלומינסקי: תמשיך.

ניסן סלומינסקי: תן לו להתאקלם.

<מנחם וגשל: אז השקף הזה מצביע על העובדה שלמרות שלשירותי הרווחה מגיעים היום אוכלוסיות רבות שהן לא באות דווקא בגלל מצב העוני, לדוגמה, אם לא עלינו נולד במשפחה ילד עם מוגבלות שכלית התפתחותית.

<מנחם וגשל: המשפחה יכולה להיות משפחה מהעשירון העליון, המשפחה הזאת תזדקק לשירותי רווחה כדי לקבל שירותים לילד עם מוגבלות שכלית התפתחותית.

<מנחם וגשל: כך לגבי ילדים אוטיסטים, כך לגבי אנשים עם מוגבלויות אחרות.

<מנחם וגשל: ובכל זאת, כשאנחנו לוקחים היום את השכר הממוצע אתם רואים בשקף הזה שהשכר הממוצע של האוכלוסיות הרווחה כולן, כולל האוכלוסיות שתיארתי אותן כרגע, כשעושים את הממוצע, מגיע לסדר גודל של 4,000 שקל.

<מנחם וגשל: יכולות להיות לעניין הזה סיבות שונות.

<מנחם וגשל: סיבה אחת יכולה להיות שאוכלוסיות חזקות נמנעות בחלק מהמקרים להגיע לשירותי הרווחה, למרות שהדבר הזה הוא לא שכיח, כי כמו שאמרתי קודם, במצבים שתיארתי אותם הם יזדקקו לשירותי הרווחה כדי לקבל שירותים בסיסיים.

<מנחם וגשל: גם יכול להיות מצב הפוך שאומר שכתוצאה מהעובדה שיש בבית ילד עם מוגבלות שכלית, או ילד עם מוגבלויות אחרות, או ילד אוטיסט, היכולת של המשפחה לקיים את עצמה הופכת להיות הרבה יותר קשה מפני שהיא צריכה להשקיע הרבה מאוד גם בטיפול בילד וגם במניעת ההכנסה שיכולה להיות להורים באותה תקופה.

<מנחם וגשל: כך או כך אין ספק שהנתון שאומר שרוב האוכלוסייה שמטופלת היום בשירותי הרווחה היא אוכלוסייה ענייה הוא נתון מאוד מאוד משמעותי לדיון הזה, כשאנחנו נדבר אחר כך על כל הנושאים שאנחנו צריכים לטפל בהם.

<מנחם וגשל: השקף האחרון שאני רוצה להציג אותו בסיבוב הזה הוא שקף שמסכם את מה שאמרתי קודם.

<מנחם וגשל: הוא שקף של האוכלוסייה המוכרת לפי האשכולות החברתיים כלכליים.

<מנחם וגשל: המיקום של האוכלוסייה על הרצף מופיע בחיצים.

<מנחם וגשל: אתם יכולים לראות כאן ולא צריך יותר מדי להתעמק במספרים שנמצאים למטה, שבאשכול 1, 2 ו-3, אתם רואים את כמות האוכלוסייה וגם את האחוזים, הרובריקה לפני אחרונה מדברת על כמות האוכלוסייה, הרובריקה האחרונה למטה מדברת על האחוזים.

<מנחם וגשל: באשכול 1, לצורך ההדגמה, 31.6% מהאוכלוסייה מטופלת בשירותי הרווחה.

<מנחם וגשל: כשאתה עולה לעשירונים העליונים כמובן שזה יורד לאחוזים הרבה יותר נמוכים ואתם רואים את הירידה על פני הרצף על השקף שאתם רואים אותו מאשכול 1 שנמצא במקום שהוא נמצא אל העשירון העליון.

<מנחם וגשל: זה רק מרכז מחדש את העניין שמשרד הרווחה, גם אם הוא מטפל היום באוכלוסיות רחבות מאוד, שאינן מגיעות אליו רק בגלל נושא העוני הנושא של המצב הכלכלי מאפיין את האוכלוסיות שמגיעות לשירותי רווחה וזאת נקודה מאוד משמעותית בכל הרפורמות שעליהן מדבר השר, גם בנושא העוני, והשר ירחיב על העניין הזה את הדיבור, וגם בנושאים שאנחנו נציג ונראה מה הם היעדים המרכזיים של משרד הרווחה במסגרת התקציב שניתן.

<מנחם וגשל: אני רק אסכם את הדברים שלי ואני אומר, אדוני השר, אמרתי את זה בפתיחת הדברים שלי, המשימות של משרד הרווחה, התבקשתי להציג כאן את הצרות ולא את הדברים הטובים ש - - -

יעקב ליצמן: לא, לא אמרתי לא, אמרתי שלפי הסדר, אני רוצה לעזור לכם, מה הבעיות, ובסוף נראה מה הדברים הטובים.

<מנחם וגשל: בסדר גמור.

<מנחם וגשל: אז אני מציע שאתה כרגע תפתח.

ניסן סלומינסקי: אז שוב אנחנו ממשיכים בישיבה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו שמחים להצטרפותו של שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת מאיר כהן.

ניסן סלומינסקי: התנצלנו קודם שהוא איחר בגלל תאונת דרכים שהייתה בכביש ואני חושב שעל כתפיו מוטלת אחריות אדירה.

ניסן סלומינסקי: אחד הנושאים שבהם נדון ישירות ובעקיפין זה עם ישראל ופה באים לידי ביטוי הקשיים של עם ישראל שאותם אנחנו צריכים לנסות ולרומם.

ניסן סלומינסקי: לשר יש, מעבר לכישורים האישיים, שתי מעלות גדולות.

ניסן סלומינסקי: מעלה אחת שהוא בא מהשטח, זה לא מישהו שהגיע ממקום שהוא צריך ללמוד מה זה עם ישראל, הוא כיהן כראש עיריית דימונה, חי את השטח, מכיר את השטח, אז אותו לא צריכים ללמד, הוא יודע.

ניסן סלומינסקי: המעלה השנייה שהוא גם חבר במפלגה ששר האוצר הוא ראש המפלגה, אז זה בהחלט יכול לעזור.

ניסן סלומינסקי: שוב, אני לא רואה כל כך את זה כאן בספר, אבל לפחות לפי הדוח שקיבלנו זה אחד המשרדים היחידים שלמרות המצב הקשה ולמרות הקיצוצים הקשים שנעשים כדי לכסות את הגירעון, המשרד הזה כן זכה לתוספת, מתוך זה שגם שר האוצר ומאבק עיקש של שר הרווחה הביאו למצב שיש, משני המשרדים או שלושה יחידים, גידול ביחס לשנה שעברה.

ניסן סלומינסקי: זה לא אומר שזה מספיק וזה ודאי שלא מספיק ואוי לו לשר שיבוא לפה ויגיד שהוא מאושר.

ניסן סלומינסקי: למרות שהוא הצביע בעד, אנחנו מכירים את התופעה הזאת, שיגיעו השרים וכל השרים יסבירו למה - - -

יעקב ליצמן: אני מציע להשאיר את הסיכום הזה לסוף, כי אני לא בטוח שזה ככה.

ראובן ריבלין: לשר עדיין אין את הנתונים מה התקציב הזה יכול להביא לתוספת של אנשים אשר ייאלצו לפנות לראשונה בחייהם לרווחה.

ניסן סלומינסקי: לאט לאט, אני רק אומר שאנחנו מכירים את התופעה שבאמת השרים מגיעים לפה ומסבירים בצדק את החוסרים הגדולים שיש במשרד ואנחנו אז שואלים, לא יודע אם היום, אבל בתמימותי בפעם הראשונה שהייתי בוועדת כספים שאלתי אז למה הצבעת בישיבת הממשלה בעד התקציב וכאן אתה בא ומסביר כמה הוא חסר?

ניסן סלומינסקי: אבל עברנו את זה ואנחנו מבינים שאין בררה, כל שר עושה את המאבק שלו עם האוצר ומצליח להשיג מה שהוא יכול ואז הוא פונה אלינו ואנחנו, כפי שנראה לנכון וכפי שנצליח נשתדל לסייע לפחות בנקודות מסוימות ולהערכתי יש כאן אוזן קשבת בוועדה לכל הנושא הזה ורצון גדול לשנות ולשפר.

ניסן סלומינסקי: שוב אני מבקש, למרות שפה אני מניח שזה מיותר, שנשמור על דרכה של הוועדה שאנחנו נותנים לשר להציג את תפיסת עולמו, לא מתערבים באמצע, למרות שלפעמים זה על הלשון, רושמים ואחר כך לכל אחד מאיתנו יהיה את זכות הדיבור והוא יוכל לדבר.

ניסן סלומינסקי: כבוד השר.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בוקר טוב.

מאיר כהן: שוב, אני מתנצל, יצאתי בשש וחצי מדימונה, בדרך כלל זה לוקח שעה וחצי - - -

זבולון כלפה: מי אמר לך לגור כל כך רחוק?

מאיר כהן: אני גאה על זה שגדלתי ואני גר בנגב.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת - - -

ראובן ריבלין: תאר לך שלא היה עוקף חברון, כמה זמן ייקח לך?

מאיר כהן: הבעיה שאוסרים עליי לנסוע בעוקף, הייתי נוסע בשמחה בעוקף.

ראובן ריבלין: אני יודע, לכן אמרתי.

ניסן סלומינסקי: פעם נשיא המדינה בטעות רצה לנסוע ב-443 ואסרו עליו.

ניסן סלומינסקי: גם ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: רק שתבינו באיזה - - -

ראובן ריבלין: לראש הממשלה יש ממלא מקום, זה לא נורא, אבל נשיא.

ניסן סלומינסקי: רובי, אני לא הזכרתי את ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: אני יותר פיקח ואני לא הזכרתי רשא ממשלה.

ניסן סלומינסקי: מישהו מאחוריי הזכיר את ראש הממשלה.

מאיר כהן: חבריי, שוב בוקר טוב ותודה רבה.

מאיר כהן: עיקר הבקשות שלי לתוספת תקציב, ואני חייב לציין שלא נאמר לי לא.

מאיר כהן: לא נאמר לי כן על הכול, אבל לא נאמר לי לא וישבתי עם אנשי האוצר שנמצאים כאן, אני משער שדב פה ומשה ועם השר עצמו ואני חייב להגיד שנעניתי בהמון סבלנות וגם בפתיחות.

מאיר כהן: לא רק שלא קיצצו, גם הוסיפו, ופריצקי יספר בדיוק וידבר על התוספות כמה.

מאיר כהן: בכל אופן, חבריי ואדוני היושב ראש, הסיבה שהתעקשתי ואני עדיין מתעקש על תוספות תקציב ועדיין מתעקש על כך שהמשרד הזה יקבל את המגיע לו, כי המשרד הזה כמשרד הרווחה של מדינת ישראל, כמשרד לשירותים החברתיים של מדינת ישראל, הפך להיות למשרד שבעל כורחו השיל מעליו אחריות להרבה מאוד תחומים והעביר אותם לעמותות.

מאיר כהן: ולא שאני חס ושלום נגד עמותות, ההיפך הוא הנכון.

מאיר כהן: אבל חבריי חברי הכנסת, אני דיברתי עם חבר הכנסת אילן גילאון במליאה, לא יעלה על הדעת שמשרד הרווחה הוא לא הגוף המרכזי שמוביל את כל שאלות הרווחה והשאלות החברתיות במדינת ישראל.

מאיר כהן: העמותות הן הנשמה היתרה.

מאיר כהן: אבל במציאות זה בדיוק ההיפך, חבר הכנסת ריבלין.

מאיר כהן: אתה מגיע, אתמול סיירתי בדרום תל אביב, אנחנו פותחים שם מרחבי הגנה לילדים ולא יכול להיות שעמותות הן אלה שהפכו להיות לגוף המוביל ומדינת ישראל מתנערת.

מאיר כהן: אלה ילדינו, אלה אנשים שחיים כאן ומזה אפשר להקיש על כל הפעילות של משרד הרווחה ואם מגיעים גופים של מסל"ן (מרכזי סיוע לנפגעי/ות תקיפה מינית) שמתעסקים בתקיפה מינית ובטיפול בנתקפות ומספרים לי שכל תקציבם הוא 4 מיליון שקלים כשהן מטפלות בעשרות אלפי נשים שפונות אליהן, ושתבינו, אם זה קרה בפזורה הבדואית צריך לשלוח לשם מונית עם ליווי של אבטחה בכדי להוציא אישה משם, וכל מה שנותנים להם זה 300,000 שקלים, למשל למסל"ן בדרום, והשאר הן צריכות ללכת ולמכור בגדים, העמותה צריכה ללכת ולמכור בגדים בכדי לטפל בנפגעות האלה, אז אני חושב שמדינת ישראל לא ממלאת את חלקה באמנה החברתית עם תושביה.

מאיר כהן: אנחנו כל יום נפגשים עם החירשים ועם אגודות העיוורים ועם הנכים, כאלה וכאלה, וכולם מתלוננים על כך שאין מספיק כסף לעיתים לדברים אלמנטאריים.

מאיר כהן: לכן כשבאתי אמרתי לא רק שלא נוגעים בתקציב הזה, אלא התקציב הזה מחייב אותנו ומחייב אתכם להקשיב, לפרוט אותו לפרוטות, לראות מה הצרכים ולהוסיף עוד כסף.

מאיר כהן: מהדברים שאמרתי זאת המדיניות שלי, להפוך את משרד הרווחה לקטר ולא לאיזה קרון שנגרר בתוך הרכבת החברתית הזאת.

מאיר כהן: אנחנו הקטר, אנחנו צריכים להוביל.

מאיר כהן: הרבה מאוד שנים המשרד הזה לא תוקצב כמו שצריך ואנשים בשדרות החברה הישראלית שזקוקים למשרד הזה התרגלו לכך שאם הם לא יילכו לעמותות ולא יילכו לפשוט יד ולא יעמדו בלשכות של ראשי הערים לקבל 100 או 200 שקלים לשולחן החג, אז אף אחד לא ייתן להם וזה אסור, אסור שזה יהיה כך.

מאיר כהן: לכן אני בא לוועדת הכספים, מציג את התקציב ואומר לכם שכל שקל שנוכל לגייס זה לא יילך, לא לעובדים, רוב כספו של המשרד הולך לאנשים, ישר לתוך השטח.

מאיר כהן: יש מצוקה גדולה מאוד במשרד של אנשי כוח אדם, יש מצוקה גדולה מאוד של עובדים סוציאליים, יש מצוקה גדולה מאוד של פקידי סעד, יש מצוקה גדולה מאוד של תקנים.

מאיר כהן: יושבים אצלי חבריי מאיגודי העיוורים, אלה אנשים שלא עדכנו את המחירים, ואומרים לי שיש להם כבר שחיקה של 6ֵ בתקציביהם.

מאיר כהן: ואני רוצה לעבור לביטוח הלאומי שעליו אני מופקד, גם שם אף אחד לא ישב ובדק את האיתנות הפיננסית של המוסד הזה.

מאיר כהן: כשיש יותר קשישים בארץ, כשיש יותר סיעודיים בארץ, שתוחלת החיים, ברוך ה', עולה ועולה, האם באמת המוסד הזה יוכל בעוד עשר שנים לטפל בכל מה שהוא נדרש?

מאיר כהן: האם יש הלימה, האם יש מחשבה?

מאיר כהן: יושב האוצר ביחד עם הביטוח הלאומי ועושה איזה חשיבה ל-5, 10, 15 שנים לאיתנות הפיננסית שלו?

מאיר כהן: כי בסופו של יום החבר'ה שלנו מגיעים לשם, כולנו מגיעים לשם.

מאיר כהן: אני לא רוצה להרבות במילים.

מאיר כהן: אמרתי, חבריי, זה הכיוון.

מאיר כהן: הכיוון להבהיר לאוכלוסיות החלשות שמשרד הרווחה הוא המשרד שמטפל בכם, וכל עמותה שמצטרפת וכל ארגון שמצטרף יבורך, אבל הוא נשמה יתרה, הוא לא העיקר, הוא לא במקום המדינה, הם לא מחליפי המדינה, גם לא המגזר השלישי.

מאיר כהן: המדינה היא משרד הרווחה והמדינה צריכה לחשוב שזה משרד מאוד חשוב, שמטפל באוכלוסיות שאם לא נטפל בהן הניכור יהיה גדול והכעסים מאוד גדולים והציבור הזה פרוס מדן ועד אילת ורובו הגדול, כמו שהציג המנכ"ל, נמצא במצב סוציו אקונומי 1 עד 3.

מאיר כהן: אנחנו רוצים להיכנס למגזר הערבי.

מאיר כהן: חבר הכנסת ריבלין, אני מטייל שם ולבי לבי על התושבים האלה.

מאיר כהן: אנחנו רוצים להקים מעונות יום במגזר הערבי ולהיכנס למגזר החרדי ולדאוג לחבר'ה החרדים, לבני הנוער, שעוזבים כל מסגרת ומגיעים אליי, החידוש הוא שהם מגיעים אליי לחדרי, דבר שלא קרה.

מאיר כהן: השבוע הגיעה אליי קבוצה של חרדים שיש להם פינה שנקראת הזולה בירושלים.

מאיר כהן: הגיעו חבר'ה נחמדים, מרתקים, שבאו ואמרו 'תראה, אנחנו - - -

יעקב ליצמן: הם לא חרדים.

מאיר כהן: חרדים לגמרי.

מאיר כהן: חרדים, נוער חרדי.

ניסן סלומינסקי: זה גם חרדי, ציוני דתי בעיקר.

מאיר כהן: המעניין הוא שהחרדים מובילים את זה, היום החרדים מובילים את המקום הזה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות.

מאיר כהן: כן, ניקח אתכם לשם.

ניסן סלומינסקי: זה בכיכר החתולות.

ראובן ריבלין: אלה בעיקר אנשים שהם יוצאי גוש קטיף.

ניסן סלומינסקי: לא רק.

מאיר כהן: חבריה, הקבוצה שהגיעה השבוע מהזולה סיפרה את הסיפור הבא: היות שהם לא מטופלים אז יש שם תחלופה, לאט לאט הולכים החבר'ה ונכנסים החבר'ה החרדים, חבר'ה בני 21-22 שמחפשים עבודה.

ראובן ריבלין: ממשפחות חרדיות.

ראובן ריבלין: הם לא חרדים.

מאיר כהן: אוקי, ממשפחות חרדיות, אם זה ישתיק את המצפון של מישהו.

מאיר כהן: זה לא משנה.

ניסן סלומינסקי: זה לא משנה, זה בסדר.

מאיר כהן: פתח הבחור דף פייסבוק וסיפר שהוא מתחיל לעשות השמות עבודה - - -

יעקב ליצמן: זה סימן אחד שהם לא חרדים.

יעקב ליצמן: לנו אין פייסבוק, אין פייס ואין בוק.

מאיר כהן: חבר הכנסת ליצמן, כשהייתי בן 26 אמי אמרה לשכנותיה שאני לא מעשן, התחלתי ב-י"ב.

מאיר כהן: תמיד אנחנו לא יודעים מה קורה אצלנו, אבל זה בסדר גמור.

מאיר כהן: זהו, חבריי.

מאיר כהן: אני מודה לך, אדוני היושב ראש, אמרתי את הדברים בקיצור, חבל שאני אוסיף במלל, אנחנו עסוקים בעבודה.

מאיר כהן: אני רוצה, אל"ף, להגיד תודה רבה ולברך את המנכ"ל הנכנס, תת אלוף יוסי סילמן, הוא בא בכבוד גדול למשרד הזה ולהגיד תודה רבה.

מאיר כהן: אני יודע שכל חברי הכנסת שיושבים כאן ועוד שואלים אותי מאז התקציב, 'מאיר, מה אתה צריך?' אני חייב להגיד שזה מחמם את הלב, שזה עושה תחושה מצוינת, שזה לא משאיר אותך לבד ושבניגוד למה שחושבים אנשים דאגתם של חברי הכנסת, במיוחד של אלה שיושבים כאן, לאנשי הרווחה ולמשרד הרווחה, מעוררת הרבה כבוד ואני מודה לכם מראש על מה שאתם עושים.

ניסן סלומינסקי: מבחינתך, איך אתה רוצה את הסדר?

ניסן סלומינסקי: מבחינת המשרד.

מאיר כהן: אני מבקש שחנן פריצקי.

ניסן סלומינסקי: חנן, ואחר כך אתה ואז אנחנו נדבר.

ניסן סלומינסקי: חנן, בבקשה.

<חנן פריצקי: מהשקף שאתם רואים לפניכם אתם רואים את הגידול בתקציב משרד הרווחה על פני שנים.

<חנן פריצקי: זה שקף שאנחנו מאוד גאים בו, כי אנחנו מראים בעצם גידול מתמיד בתקציב הרווחה.

<חנן פריצקי: מדובר על תוספת שנתית גם בשנים קשות, של סדר גודל של 300 מיליון שקל כל שנה.

<חנן פריצקי: השנה אנחנו רואים תוספת הרבה יותר משמעותית, תוספת של בין 2012 ל-2013, אנחנו מדברים על גידול של 600 מיליון שקל ולשנת 2014 תוספת נוספת של עוד 300 מיליון שקל.

<חנן פריצקי: כך שבשנתיים האלה המשרד מגיע לגידול של 900 מיליון שקל.

<חנן פריצקי: זה סדר גודל של תוספת של 20% על תקציב הנטו שיש במשרד.

<חנן פריצקי: מדובר על תוספת מאוד משמעותית שהגיעה כתוצאה מהרבה מאוד עבודה קשה, גם מול אגף התקציבים באוצר וגם ברמה הפוליטית של השר מול שר האוצר.

ראובן ריבלין: כמה מזה זה לשיא כוח אדם?

<חנן פריצקי: כמעט וכלום.

<חנן פריצקי: אני ארחיב - - -

יעקב ליצמן: כמה תוספת כוח אדם יש?

<חנן פריצקי: אני ארחיב, אני אגיד על זה כמה משפטים בהמשך.

יעקב ליצמן: זה המפתח למשרד.

יעקב ליצמן: כוח אדם ברווחה זה המפתח.

<חנן פריצקי: אני ארחיב בהמשך.

<חנן פריצקי: אני אומר, מדובר בתוספת מאוד משמעותית למשרד.

<חנן פריצקי: שואלים אותי תמיד כתקציבן רווחה, האם הכסף מספיק, אני חייב להגיד שלא.

<חנן פריצקי: בתור תקציבן רווחה, הצרכים מרובים מאוד וכל עוד אנחנו חיים בעולם של מחסור, אנחנו כל הזמן מתקדמים, אני מקווה שנצליח להיכנס לנושאים נוספים כל שנה, אנחנו מתקדמים בקטע הזה כל הזמן.

<חנן פריצקי: אני ארחיב קצת על התוספות בהמשך, לגבי איזה תוספות יש לנו ב-600 מיליון.

<חנן פריצקי: השקף הבא – למי שלא מכיר את תקציב הרווחה, זו תמונה ממעוף הציבור על ממה מורכב תקציב המשרד.

<חנן פריצקי: זה ב-2012, תקציב ברוטו.

<חנן פריצקי: אתם רואים שהחלק הארי בעצם מיועד לקניית שירותים, רוב השירותים של המשרד נעשים באמצעות קניית שירותים לאוכלוסיות שנמצאות ונתמכות על ידי המשרד.

<חנן פריצקי: מדובר משירותים החל ממסגרות ל-24 שעות, כמו בתי אבות, נוער עבריין, עובר בהוסטלים בקהילה, מסגרות יום, מעונות יום למיניהם ושירותים שבהם אנחנו נותנים גם שירותים שהם ניתנים באופן חד פעמי או במספר פעמים, כמו מרכזים למניעת אלימות, מרכזים לטיפול במשפחה ודברים דומים.

<חנן פריצקי: זה באמת החלק המאוד גדול בתקציב הרווחה.

<חנן פריצקי: גם עליו אני אגיד קצת מילה בהמשך.

<חנן פריצקי: הדבר הנוסף שאתם רואים הוא בעצם שכר עובדי הרשויות המקומיות.

<חנן פריצקי: המשרד פועל באמצעות הרשויות המקומיות, הוא מתקצב את לשכות הרווחה והוא מממן את העובדים בשירותי הרווחה.

<חנן פריצקי: הרזרבה שאתם רואים שם, זה לא באמת רזרבה שמחולקת לצרכים כאלה ואחרים שיש לנו סיי בהם, אלא זו רזרבה לצורך קניית שירותי הרווחה.

<חנן פריצקי: אנחנו שומרים פה על המחירים של סלי השירותים שניתנים לנו.

<חנן פריצקי: הסעיף הכללי הוא בעיקר פיקוח, מטה ומחשוב.

<חנן פריצקי: יש לנו את שכר עובדי המשרד והפעלת מספר מעונות ממשלתיים, בעיקר בתחום האדם עם מוגבלות שכלית שאנחנו מפעילים.

<חנן פריצקי: פה אנחנו רואים את התוספות העיקריות לשנת 2013 ו-2014.

<חנן פריצקי: התוספת השנתית לשנת 2013 מורכבת משני חלקים מרכזיים.

<חנן פריצקי: בחלק הראשון מדובר על 300 מיליון שקל, על תוספת תקציבית לשמירה על סלי השירותים.

<חנן פריצקי: המטרה שלנו במשרד היא שמירה על סלי השירותים באופן ריאלי.

<חנן פריצקי: אנחנו גם מנסים לשמור אותם כל הזמן לשדרג את סלי השירותים.

<חנן פריצקי: מהבחינה הזאת, אחרי עבודה מאוד קשה אנחנו שומרים באופן מתמיד על סלי השירותים, כך שלפחות את מה שאנחנו נותנים אנחנו ניתן בצורה ריאלית, כל הסכמי השכר למיניהם שהיו וכל העלויות שנמצאות בתוך סלי השירותים, אנחנו דואגים כל הזמן גם לשמור עליהם וגם לשדרג אותם.

<חנן פריצקי: השנה, למשל, באופן ספציפי, אנחנו הולכים לשדרג גם את סלי השירותים לילדים ונוער בסיכון וגם את סלי השירותים לנוער עבריין.

<חנן פריצקי: החלק השני של הנושאים הם נושאים נקודתיים שלגביהם היה אפשר להגיד מלחמה על כל תכנית ותכנית.

<חנן פריצקי: כל ה-275 הם אוסף של מצרף תכניות גדול שבו לכל תכנית יש כתובת, יש שם ויש מספר.

<חנן פריצקי: זה לא כסף שאנחנו יכולים לחלק אותו איך שאנחנו רוצים.

<חנן פריצקי: ואני אומר, בסיכום התקציבי שלנו בסופו של דבר הגענו למספר שלטעמנו הוא מספר מאוד יפה והוא כולל מספר תחומים מרכזיים.

<חנן פריצקי: הדבר הראשון זה פיתוח שירותים קהילתיים, אתם רואים, 94 מיליון שקל ב-2013, 46 מיליון שקל ב-2014.

<חנן פריצקי: למשל אם אתם רוצים דוגמה למה זה פיתוח שירותים קהילתיים, אז יש לנו פה את כל הרחבת התכנית הלאומית שהשנה הזאת אנחנו הולכים לעוד צעד בכיוון שלה, תוספת של 20 מיליון שקל השנה ועוד 15 מיליון שקל בשנה הבאה.

<חנן פריצקי: דבר נוסף זה מיגון וחיזוק השירותים החברתיים, אנחנו הולכים על מיגון מבנים בשירותי הרווחה, הגענו לסיכום שאנחנו מוסיפים 130 מיליון שקל לטובת מיגון פיזי של שירותי הרווחה, 130 מיליון השקל יתפרסו על פני תכנית של שש שנים כאשר אנחנו מתכוונים להגיע בהדרגה ככל שניתן למספר גדול יותר של מסגרות.

<חנן פריצקי: הסעיף הבא זה התמודדות עם מצבי אלימות וסיכון.

<חנן פריצקי: יש שם תוספת של 41 מיליון שקל ב-2013, 26 מיליון שקל ב-2014.

<חנן פריצקי: דוגמה לתכנית שנמצאת בקטגוריה הזאת זה פרק השיקום של חוק עברייני המין.

<חנן פריצקי: במסגרת חקיקה אנחנו מוסיפים כרגע ואנחנו מתחילים ליישם את החוק, אנחנו פותחים מסגרות, גם קהילתיות וגם הוסטלים, במסגרת פרק השיקום של חוק עברייני המין.

<חנן פריצקי: הנושא הבא הוא קידום תעסוקה.

<חנן פריצקי: זה נושא שמאוד קרוב ללבנו.

<חנן פריצקי: אמנם זה כסף קטן, אבל מהבחינה הזאת אלה דברים שאנחנו רואים בהם תוצאות מאוד גדולות.

<חנן פריצקי: פה יש תעסוקה הן למשפחות מוחלשות והן למוגבלים.

<חנן פריצקי: אנחנו נראה פה תוספת לתעסוקה מוגנת למוגבלים של מיליון וחצי השנה ו-3 מיליון שקל בשנה הבאה.

<חנן פריצקי: הקטגוריה הבאה זה שיפור יכולת המשילות של הממשלה.

<חנן פריצקי: פה יש לנו גם את הנושא של פיתוח, מחשוב.

<חנן פריצקי: פה למשל אנחנו רואים במסגרת המשילות תוספת של הקמת מסגרות חדשות, מסגרות נעולות, לחסות הנוער.

<חנן פריצקי: אתם בטח מכירים כולם, יש לנו הרבה מאוד שיג ושיח עם בתי המשפט על תוספת של מסגרות נעולות לנוער עבריין, אנחנו גם חסרים במיטות פיזיות ואנחנו צריכים גם להגדיל את הבנייה ופה אנחנו מוסיפים 7.5 מיליון שקל השנה ו-10 מיליון שקל בשנה הבאה לתוספת ובנייה של מסגרות נעולות לטובת הגדלה של מכסות.

<חנן פריצקי: אנחנו הולכים להגדיל 80 מכסות - - -

מאיר כהן: ברשותך אני רוצה להתפרץ.

מאיר כהן: הנושא של הבנייה, לצערי הרב, חברי הכנסת, אין בתקציב משרד הרווחה שום סעיף שמדבר על בנייה.

מאיר כהן: זאת אומרת בניגוד לבתי ספר, משרד החינוך, שמפעל הפיס מעביר סך של כמעט 2.4 מיליארד שקלים לבניית כיתות במשרד הרווחה אין.

מאיר כהן: זאת אומרת אם אנחנו צריכים לבנות היום במסילה או בצופיה, בכל מקום, יש דרישה של מגורים, אין לנו סעיף לבנייה למגורים האלה.

מאיר כהן: איך זה מתנהל היום?

מאיר כהן: זה מתנהל או על פילנתרופיה, שלא תמיד יכולה לפתוח את היד, או על כל מיני ואריאציות וכל מיני דברים, אבל שום דבר לא ברור מאליו.

מאיר כהן: היום אנחנו נמצאים במצוקה, כשיש בידינו כסף לשלם את מה שנקרא הורדות, אבל אין לנו מקום, כי אין סעיף תקציבי.

יעקב ליצמן: אתה יכול לפתוח, אגב.

מאיר כהן: בוודאי.

מאיר כהן: בדיוק.

יעקב ליצמן: הוא יכול לפתוח לבד סעיף אם הוא מפריש ממנו ואחר כך לעבות את זה.

מאיר כהן: אני פותח סעיף ומפריש לתוכו מיליון שקל, אני יודע, אדוני, אני מכיר את זה, אבל ישבתי - - -

ראובן ריבלין: מה ההיגיון שאין תקציב פיתוח למשרד?

מאיר כהן: בדקתי, חבר הכנסת ריבלין, 20 שנה אחורה, גם קודמיי בתפקיד הבינו את העניין הזה, בכבוד גדול ניסו לפתוח, האוצר אמר לא.

מאיר כהן: האוצר אמר לא החלטי לכל ניסיון לפתוח סעיף של בינוי.

מאיר כהן: עכשיו ניחא, אם נניח מפעל הפיס או משרד אחר היו מתקצבים את זה, אבל לא מתקצבים את זה.

מאיר כהן: אני לא רוצה להגיד איך אנחנו מצליחים - - -

יעקב ליצמן: מה סעיף הפיתוח במשרד?

יעקב ליצמן: הרי ישנו סעיף.

מאיר כהן: כן, הסעיף הזה הוא להחזקת מבנים ושיפוצים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה אם - - -

מאיר כהן: שום דבר.

מאיר כהן: חבריה, בתקציב כלום.

<חנן פריצקי: יש לנו תקציב לבנייה ל - - -

מאיר כהן: פריצקי, היה חשוב לי להאיר את - - -

יעקב ליצמן: יש נציג האוצר?

<חנן פריצקי: יש, דב בארי.

יעקב ליצמן: דב בארי הוא ביטוח לאומי.

<חנן פריצקי: לא, הוא גם משרד הרווחה.

<חנן פריצקי: הפרק האחרון הוא תוספת מכסות למסגרות חוץ ביתיות.

<חנן פריצקי: מדיניות המשרד היא באופן מאוד מאוד ברור מגמה שאנחנו רוצים לשלב ככל שניתן את כולם בקהילה, אבל אנחנו עדיין מודעים לכך ויודעים באופן מאוד ברור שיהיו עדיין אנשים שיצטרכו להיות בפנימיות.

<חנן פריצקי: חברת הכנסת אורלי לוי הייתה מאוד פעילה בזה ואנחנו מנסים לגרום לכך שכל מי שצריך להיות במסגרת חוץ ביתית תהיה לו מכסה ובמסגרת זו קיבלנו גם תוספת מאוד גדולה של מכסות, גם השנה, יש 300 מכסות תוספת לאנשים עם פיגור שכלי, יש 100 מכסות למוגבלים, יש תוספות לילדים, יש תוספות למעונות יום שיקומיים.

<חנן פריצקי: במסגרת זה, אני חוזר ואומר, מהבחינה הזאת אנחנו מנסים לדאוג לכך שכל מי שיצטרך מסגרת - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה תוספת מכסות לילדים בסיכון?

<חנן פריצקי: לילדים ונוער בסיכון אנחנו מוסיפים השנה 50 ו-50 בשנה הבאה, דווקא מתוך ראייה שחלק מאוד גדול היום של המשאבים הולכים לקהילה, יש לנו הרבה מאוד משאבים בקהילה והלחצים יחסית ירדו.

<חנן פריצקי: זו הבשורה שיש לנו בתחום הזה.

<חנן פריצקי: פה אנחנו רואים את החלוקה שתהיה ב-2013 ולאחר מכן ב-2014 בהתאם לגודלי האוכלוסייה ובהתאם לאוכלוסיות שיש.

<חנן פריצקי: אנחנו רואים שהחלק הארי הוא אוכלוסיות עם אנשים עם מוגבלויות, כ-2 מיליארד שקל.

<חנן פריצקי: לאחר מכן יש את ילדים ונוער בסיכון, למעלה ממיליארד שקל.

<חנן פריצקי: יש לנו חצי מיליארד לטובת שיקום עוברי חוק ונוער עבריין, חצי מיליארד לכוח אדם ברשויות, חצי מיליארד לכל עובדי המשרד, הפיקוח, המטה והמחשוב, 140 מיליון למשפחות והרזרבה שנוצרה בעצם בשביל להגדיל לנו את התקציבים הקשיחים שלנו כדי לשמור על סלי השירותים, כפי שאמרתי מקודם.

<חנן פריצקי: עד כאן.

ניסן סלומינסקי: מנחם, אתה רוצה להמשיך?

<מנחם וגשל: אני רק רוצה לסכם כאן ולומר מה הם היעדים העיקריים של המשרד במסגרת התכנית התקציבית שחנן דיבר עליה, וברשות

<מנחם וגשל: כם אני אתעכב רק בשתיים-שלוש נקודות, כדי לסבר את האוזן.

<מנחם וגשל: התכנית הראשונה שהשר מרגע שהוא נכנס אליה הוביל אותה זו התכנית לטיפול בזנות ילדים.

<מנחם וגשל: התכנית הזאת הייתה מוכרת לפני כן, אבל לתפוס את השור בקרניו ולנסות לראות איך אנחנו מתמודדים עם הנושא הזה ולוקחים את כל המערכות הקיימות, מאגמים אותם בתוך מערכות יותר רחבות, שגם אמורות להתפתח כרגע.

<מנחם וגשל: זו תכנית שאני מניח שהשר ירצה לומר עליה כמה מילים, אבל זו תכנית חשובה מאוד, כואבת מאוד, נמצאת בשולי החברה הישראלית.

<מנחם וגשל: קל מאוד לעזוב אותה ולבוא לומר שיש לנו ילדים לפני כן שצריך לטפל בהם, אבל כשמגיעים לילדים האלה ורואים אותם, אלה ילדים ככל הילדים שנמצאים במצבים הקשים ביותר.

<מנחם וגשל: זו תכנית אחת שנכון לכרגע, השר מנהיג אותה באופן אישי.

מאיר כהן: רבותיי, אני רוצה להגיד כמה מילים על הנקודה הזאת ואני רוצה שתקשיבו ברוב קשב.

מאיר כהן: אנשי עלם מספרים על כ-400 ילדים במטרופולין תל אביב, ילדים, חבר'ה מגילאי 13 עד גיל צבא, שעוסקים היום בזנות.

מאיר כהן: לחלק מהם הגענו, אני אישית הגעתי וישבתי איתם, לילדים האלה לא הייתה שום מסגרת, עלם החזיקו שם מסגרות, משעה 4 עד 8 בערב, אבל מ-8 בערב הילדים האלה מסיימים את עבודתם ברחוב וישנים רובם הגדול באזור דרום תל אביב, חלק בתים נטושים, חלק על ספסלי אוטובוס, חלק אצל כל מיני גבירים שפורסים את חסותם עליהם.

מאיר כהן: הנתון האמיתי הוא מעל ל-600 שמטיילים היום במרחב תל אביב.

מאיר כהן: אני מיד הוריתי על פתיחת שני מרחבים שיהיו פתוחים 24 כפול 7.

מאיר כהן: מרחבים שיהיו בהם עובדים סוציאליים, שיהיו בהם פסיכולוגים, מרחבים שייראו כמו בית, שהחבר'ה האלה יוכלו להיכנס לשם ולהתחיל קצת לטפל בחיים שלהם.

מאיר כהן: לכן הקצינו סכום של 10 מיליון, 5 ו-5 מיליון ל-2014.

מאיר כהן: אני רוצה שתבינו, שוב, אנחנו יכולים להתעלם ולהתגרד באי נוחות כששומעים את הנתונים אבל זה בדיוק תפקידו של משרד הרווחה.

מאיר כהן: לא לחכות שיבוא פילנתרופ שיטפל ב-10 ילדים כאלה, אלא לעשות מיפוי, להבין את הצורך, למצוא מאתרים, ביחד עם עמותת עלם, להוסיף עוד מאתרים שייכנסו לרחוב, קשה מאוד להיות מאתר, זה תפקיד מאוד קשה, להגיע לרחוב, ליצור איתם קשר ראשוני, ליצור איתם אמינות ולהתחיל להביא אותם למרכזים שלנו, שאנחנו פותחים.

מאיר כהן: כך בסחר בנשים וכך בעוד הרבה מאוד דברים, שטיפלו בהם, אבל טיפלו בהם ככה בפינצטה, לא הבינו את הצורך הגדול מאוד.

מאיר כהן: זה פרויקט שאנחנו כולנו צריכים להבין אותו ולהוביל אותו.

מאיר כהן: דיברתי רק על תל אביב, בטוחים שגם במטרופולין חיפה, ירושלים, באר שבע, יש שם ריכוז גדול מאוד.

<מנחם וגשל: הנושא הזה זה הנושא של הטיפול המערכתי בסוגיית העוני.

<מנחם וגשל: אני לא אכנס לפרטים כי אני מניח שהשר ירצה לפרט בעניין, מדובר על 200 מיליון שקל נוספים לתקציב הזה שדיברנו עליו, שיש הסכמה בין השר לשר האוצר, שצריכים להתווסף אחרי אישור התקציב, שהם מיועדים לשני דברים, אבל אני רוצה לומר מילה אחת.

<מנחם וגשל: השר הציג השבוע את התכנית שלו ולא כולה קשורה בהכרח למשרד הרווחה ולפעילות של משרד הרווחה השוטפת, שזה מדובר בעתיד על הנושא של החזר הקצבאות, הנושא של מס הכנסה שלילי, שהוא מדבר על איך אתה מבטיח למשפחות את הקיום שלהם בכבוד, כדי שהם יוכלו להתקיים וההכנסה הפנויה תהיה כזאת שממנה הם יוכלו להתקדם.

<מנחם וגשל: אבל כשמדובר על משרד - - -

ראובן ריבלין: אמרתי אתמול לשר האוצר, עד שלא יהיה איחוד גבייה לא תוכל לטפל בעניין הזה, וצריך להסביר לוועדי העובדים וגם להסתדרות, מתוך רצון לעזור לציבור הזה, שחייבים לאחד את הגבייה.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר 20 שנה - - -

<מנחם וגשל: השר יתייחס לזה מיד, אני מניח, אבל אני רוצה רק לומר משפט אחד.

<מנחם וגשל: כשמדובר מבחנית משרד הרווחה על ההתמודדות עם הנושא, זה צריך להיות תמיד בשני ערוצים.

<מנחם וגשל: ערוץ אחד זה הערוץ של הביטחון הסוציאלי, שאמור להינתן למשפחות שלא יכולות להגיע למצב שהן מסוגלות להביא את עצמן למצב שהן יכולות להיות מעל פני השטח ולחיות בכבוד.

<מנחם וגשל: אבל הערוץ השני, שהוא לא פחות חשוב, וזה הערוץ שכבר הוצג קודם גם בתכניות התעסוקה, זה ערוץ שמדבר על איך אתה יוצר מצבים שמונעים ממשפחות את הכניסה למצב עוני.

אורלי לוי אבקסיס: זה ממש מתנגש עם חלק מחוק ההסדרים לגבי, למשל, סבסוד מעונות היום ומבחן התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד מהדברים הכי לא הגיוניים שקיימים.

אורלי לוי אבקסיס: אז רצינו לעודד עבודת נשים, אז - - -

ניסן סלומינסקי: אורלי, זה יהיה במקום הדיבור שלך, כי אנחנו רצינו - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא יודע על מה אני מדברת.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אני אתן לך אחר כך לדבר, כדי שנוכל לתת לו להביע את מה שהוא מרגיש ואחר כך נוכל ל - - -

מאיר כהן: הטיפול המערכתי בסוגיית העוני – יש שני מישורים.

מאיר כהן: יש מישור אחד שבו אנחנו מתנצחים או לא מתנצחים עם חוק ההסדרים, מתנצחים בדרך כלל, ועם התקציב ואני באתי להציג מה אנחנו עושים כמשרד רווחה, מה אנחנו עושים בתוך המציאות הזאת.

מאיר כהן: מה דעתי ומה אני צריך להגיד אני אומר בכל הזדמנות, אבל התבקשתי כאן להציג את הדברים.

מאיר כהן: הטיפול בסוגיית העוני, בנוסף ל-900 מיליון האלה שהם התוספת של 13'-14', יש 200 מיליון שקלים שיהיו בקופה שתשב במשרד הרווחה, והקמתי מועצה שבראשה יעמוד אלי אללוף, חתן פרס ישראל שכולם מכירים אותו מקרן רש"י, והתבקשו חברי כנסת להצטרף מכל הסיעות ומכל הזרמים ואנשי המגזר השלישי ואנשי עמותות, בכדי להפוך את ה-200 מיליון שקלים האלה ל-300 ו-350 מיליון שקלים.

מאיר כהן: המועצה תשב ותחשוב.

מאיר כהן: יש לנו כבר כיוון מסוים, אבל המועצה תעשה את הפיין טיונינג, היא זאת שתחליט מה אנחנו בדיוק עושים.

מאיר כהן: הכסף הזה יילך אך ורק לטיפול בילדים בעוני, למה שקשור לתזונתם, בכדי לוודא שלא תהיה משפחה אחת בכל רחבי הארץ, לא במגזר היהודי ולא במגזר הערבי, שתהיה משפחה רעבה, ובוודאי ובוודאי לא הילדים האלה.

מאיר כהן: זה הטיפול המערכתי בסוגיית העוני.

מאיר כהן: אנחנו יושבים ביחד, משרד הרווחה, הביטוח הלאומי, ובנינו כבר מסגרת ראשונה לתכנית כללית לאומית למלחמה בעוני ילדים.

מאיר כהן: אני שוב חוזר, בעוני ילדים.

מאיר כהן: הצגתי את עיקריה.

מאיר כהן: בוודאי כשמדברים על עוני ילדים מדברים על טיפול הוליסטי בכל המשפחה.

מאיר כהן: אני אבוא, אם אני אוזמן לכאן, להציג גם כאן את עיקרי התכנית, אבל אין שום ספק שצריכה להתקבל החלטה ברמה הממשלתית שממשלת ישראל חייבת בתכנית כמו כל ממשלה מתוקנת, כמו שבלייר עשה באנגליה וכמו שעשו בצרפת וכמו שעשו באיטליה וביוון, שאנחנו כל כך לא רוצים להידמות אליהם, תכנית מדידה שהממשלה סומכת את ידיה.

מאיר כהן: אני יודע שזה קצת מעלה חששות בפני מנהיגים, לשים תכניות על השולחן, במיוחד שהן מדידות, מה יקרה אם אנחנו לא נגיע לצמצום של כל שנה אחוז בעוני ילדים, מה יגידו אחרי זה?

מאיר כהן: אבל אני חושב שמנהיגות אמיצה, גם אם אתה לא מגיע לאחוז ואתה מגיע ל-0.4% אתה יכול לפחות להגיד 'יש לי כיוון', לשבת ולראות למה בעצם לא הגעתי ל-1%.

מאיר כהן: יש איזה שיח.

מאיר כהן: אבל לא יכול להיות שמדינה, שיש לה את כל התכניות שבעולם, ומוכרת את ווייז במיליארד וכמה לא יכולה לשבת עם עצמה ולכתוב תכנית לאומית לצמצום פערים ולמלחמה בעוני משפחות וילדים, ואת זה אנחנו נעשה.

אילן גילאון: אתה לא צריך את הווייז בשביל זה.

אילן גילאון: תכנית כזו, מאיר, גם אנחנו יכולים לכתוב, אתה ואני.

מאיר כהן: לא רק לכתוב.

ניסן סלומינסקי: לכתוב זה לא חוכמה, לכתוב כולנו יכולים.

<מנחם וגשל: נושא נוסף זה הנושא של הרפורמה בתחום הפיקוח והבקרה.

<מנחם וגשל: הפיקוח והבקרה זה שלב קריטי בכל התהליך.

<מנחם וגשל: הידיעה שכל אגורה שניתנה לנו וכל אגורה שתינתן לנו וכל הדיונים האלה הם גם אחר כך עומדים בפיקוח ובקרה על פי סטנדרטים מדידים, כדי לוודא שהכסף הלך לייעוד שלו ונתן גם את התוצאות שלו, היא קריטית לתהליך.

<מנחם וגשל: אני רוצה לומר, למיטב ידיעתי, קיבלתי קודם מהיושב ראש שאני קצת מכיר את המערך הממשלתי, זאת לא בעיה רק של משרד הרווחה, אבל אנחנו מטפלים בה כרגע במשרד הרווחה, פיקוח ובקרה היא בעיה גדולה במערך הממשלתי, אבל אני חושב שאנחנו כרגע נכנסים לרפורמה ממש בתחום הזה, כדי להבטיח שהתהליכים יהיו מבוקרים, מדידים ותוצאתיים.

<מנחם וגשל: אני לא ארחיב בזה, כי אחרת כל הישיבה תלך על זה.

<מנחם וגשל: התכנית הלאומית, כולם מכירים אותה כאן.

<מנחם וגשל: התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון היא למיטב הבנתי אחת התכניות היחידות שהיא באמת תכנית לאומית, חמישה משרדי ממשלה, כולם שותפים בה, היא תכנית שנותנת תוצאות טובות מאוד.

<מנחם וגשל: על פי החלטת הממשלה אנחנו נרחיב אותה השנה, ייכנסו עוד יישובים, אנחנו נגיע לסדר גודל של 150 יישובים, זה כבר מתחיל להיות משהו שיש לו מסה קריטית במדינת ישראל ואנחנו ממשיכים לקדם את התכנית על פי התכניות.

אורלי לוי אבקסיס: האם התכנית של וינטר תיכנס לפועל סוף סוף?

אורלי לוי אבקסיס: איתור ילדים בסיכון?

<מנחם וגשל: איתור ילדים בסיכון לא נמצא כאן כרגע.

<מנחם וגשל: תעלי את זה בדיון.

<מנחם וגשל: נושא נוסף זה הנושא של הגברת מוכנות למצבי חירום.

<מנחם וגשל: חברי הכנסת, הנושא הזה, לפי דעתי, דווקא במשרד הרווחה הוא אחד הנושאים היותר קריטיים ולכן ראש הממשלה נדרש לו.

<מנחם וגשל: אני לא רוצה להאריך, אבל אני רוצה רק שיהיה ברור על מה אנחנו מדברים.

<מנחם וגשל: אנחנו מדברים על הבטחה של הרציפות התפקודית במדינת ישראל בשעת חירום לאוכלוסיות עם מוגבלויות.

<מנחם וגשל: אני לא רוצה להיכנס עוד פעם לקלישאה שהשרשרת נבחנת בחוליה החלשה שבה, אבל אין ספק שפגיעה בחוליות חלשות בזמן חירום הוא קריטי לחוסן החברתי של מדינת ישראל, לכן לראשונה, בעצה אחת ובהנחיית ראש הממשלה, אנחנו פרסנו תכנית לשש שנים שהיא מתחילה בשנה הזאת, לייצר מיגון במוסדות לאנשים עם מוגבלויות ולייצר מיגון במערכים של מרכזי יום לאנשים - - -

ראובן ריבלין: כמובן מגובה בתקציב, אפילו בלי לחשוב?

ראובן ריבלין: זאת אומרת ההחלטה שנתקבלה במסגרת הממשלתית מגובה בתקציב?

<מנחם וגשל: כן, זה הגיבוי התקציבי.

מאיר כהן: 130 מיליון שקלים, אנחנו כבר עכשיו קיבלנו 20 ועוד 20 ומתחילים לטפל.

<מנחם וגשל: שש שנים, 130 מיליון שקל.

<מנחם וגשל: 100 למוסדות, 30 מיליון ל - - -

ניסן סלומינסקי: כל שנה 130 או ביחד?

<מנחם וגשל: לא, 130 מיליון שקל לשש שנים.

ראובן ריבלין: מה אם החירום יקרה בעוד כך וכך?

מאיר כהן: נצטרך גם מהם לבקש לפרוס את זה על פני שנים.

ניסן סלומינסקי: זה צריך להיות לשנה, לא לשש שנים.

יעקב ליצמן: צריך לעשות לוח בקשות.

ראובן ריבלין: זאת החלטה שהיא לא ממשית כשעושים תרגילים.

ראובן ריבלין: כשיש תרגיל ארצי וזה וזה, אז ירדנו למקלט, אבל לא חיכה לי פה ה - - -

<מנחם וגשל: אתה צודק מאוד, ולכן כל הנושא של המוכנות זה לא רק המיגון אלא גם המוכנות היא קריטית בעניין הזה.

<מנחם וגשל: אני יכול להאריך, אבל אני רוצה כרגע, אני אשמח לדבר איתך על העניין.

<מנחם וגשל: רפורמה במחלקות לשירותים חברתיים.

<מנחם וגשל: אתם מכירים אותה, זו רפורמה שהייתה לפני הרבה מאוד שנים, הייתה רפורמה במחלקות לשירותים חברתיים, יש רפורמה חדשה שצריכה להגדיר באופן הרבה יותר מדויק את היעדים שלהם, את המדידה שלהם ואחד העיקריים שלה זה להגדיר את המשפחה בתוך המהלך הטיפולי כרכיב משמעותי ולא רק את המומחיות לגבי אוכלוסיות, כל אוכלוסייה בפני עצמה.

מאיר כהן: מילה אחת, כי לפעמים מדברים במושגים של בתי ספר לעבודה סוציאלית.

מאיר כהן: עד עכשיו עובדת סוציאלית שהיא אחראית לתחום הזה ולתחום הזה ולתחום הזה, יש מגמה במשרד ולדעתי היא מגמה מאוד מבורכת שהעובדות הסוציאליות יהיו בעצם ממרכזי ידע, שהיא תלווה משפחה אחת לטיפול הוליסטי.

מאיר כהן: שמשפחה, אם יש בה בעיות בקרב הילדים או בתעסוקה, שעובדת אחת תלווה את המשפחה ולא תהפוך את המשפחה לאיזה משהו שעשרות עובדות סוציאליות נוגעות בה כל אחת בקצת.

מאיר כהן: זאת הרפורמה.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שחלק ממתנגדי הרפורמה הם מעצמנו ומבשרנו, מתוך המשרד.

מאיר כהן: זה כמובן ועדים והתנגדויות, אני מגלה אותם לאט לאט.

מאיר כהן: הוא דיבר על הפיקוח והבקרה, לצערי הרב אני חייב להגיד, ואמרתי את זה אתמול בכנס בינלאומי להתעללות בקשישים, אנחנו עדיין לא יכולים להגיד שבחצר שלנו הכול בסדר.

מאיר כהן: כשאני מטייל בבתי אבות בהפתעה, בחלק מבתי האבות, לא בכולם, אני מוצא בתי אבות עם אנשים נפלאים שעושים עבודת קודש, אבל בחלק מהם, שמפוקחים על ידינו, ואני מוצא שם בתי אבות במצב מאוד קשה, שאמורים להיות מפוקחים על ידינו, אני חושב שלא הגענו לנחלה בנושא הזה.

מאיר כהן: גם שם נעשה שינוי מהותי.

<מנחם וגשל: הרחבה ושדרוג מענים קהילתיים, חבר הכנסת ליצמן, זו תכנית שאתה מכיר אותה היטב.

<מנחם וגשל: היא כוללת הרבה מאוד נושאים אבל אני רוצה רק לסבר את אוזניכם בתכנית אחת, שהייתה כפסע בין נפילה לבין תקומה ואני שמח מאוד שהיא קמה, זו תכנית לטיפול בילדים נפגעי תקיפה מינית שאנחנו פיתחנו בעבודה בין משרדית מאוד קשה.

<מנחם וגשל: קרן רש"י והביטוח הלאומי לקחו על עצמם ביחד איתנו, כבר זה עוד מעט ארבע שנים, לפתח את התכנית.

<מנחם וגשל: ממצב של אפס, ממצב שלא היה טיפול מסודר בנושא הזה, זה לא שמחלקות הרווחה לא טיפלו מדי פעם, אבל זה לא היה מסודר, הגענו למצב שנכון להיום ב-12 מרכזים שפותחו טופלו בשנה האחרונה, מטופלים נכון לנקודת זמן כ-1,000 ילדים ו-2,000 ילדים בשנה, ילדים נפגעי תקיפה מינית.

ראובן ריבלין: הכנסת עזרה לכם לקבל 70 תקנים לכוח אדם וזה לא מומש בגלל המשרד.

<מנחם וגשל: אני אענה לכם עוד רגע.

ראובן ריבלין: אורלי לוי ביקשה את עזרתם של - - -

<מנחם וגשל: חבר הכנסת ריבלין, אני אתן תשובה גם לשאלתכם בעוד שנייה.

<מנחם וגשל: התכנית הזאת היא תכנית שהיינו צריכים לתקצב אותה, מפני שפיתחנו אותה כמיזם על ידי גופים חיצוניים וזה בסדר גמור, אבל הממשלה התחייבה לקלוט אותה ואני אפילו מוכרח לומר שזו הייתה התחייבות כמעט אישית שלי שעל בסיסה התחיל כל העניין והיינו צריכים לעשות מלחמה לא פשוטה כדי לקבל את הכסף, לא מפני שמישהו התנגד לנו, אלא שבמסגרת הכוללת זה לא הדבר היחיד בעדיפות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אי אפשר לדבר על זה בלי לדבר על מרכזי ההגנה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם כבר לא מקיימים חוק, גם כשקיבלתם את ההארכה, ועדיין מתוך השמונה מרכזים קמו רק שלושה, אנחנו בפיגור של חמישה.

אורלי לוי אבקסיס: גם לפי ההסכמה שלכם, לפי ההתקדמות שלכם, גם בזה אתם לא עומדים.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אם את רוצה תשובות, תרשמי.

<מנחם וגשל: אדוני היושב ראש, עוד שתי מילים ואני מסיים.

<מנחם וגשל: אני רק רוצה לומר שאני לא מתעלם ואני יודע בדיוק על המחויבות ואני יודע שלמשרד יש כרגע מחויבות קצרה ואת תקבלי את התכנית בדיוק לגבי פיתוח מרכזי הגנה, אבל זה לא אותו דבר.

<מנחם וגשל: במרכזי הגנה מדברים על הנושא של הטיפול הראשוני והחקירה, מרכזי הטיפול מדברים על טיפול בילדים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל ללא הטיפול הראשוני אי אפשר לבנות תכנית טיפולית.

<מנחם וגשל: נכון, הכול נכון, רוב הדברים שאמרתי היום נמצאים על רצפים, רוב הדברים.

<מנחם וגשל: שני דברים נוספים, אחד זה שדרוג הטיפול שאת דיברת עליו, בילדים ונוער בסיכון במסגרות החוץ ביתיות.

<מנחם וגשל: אני צריך לומר שאנחנו התחייבנו, ולפי מיטב ידיעתי אנחנו עומדים בהתחייבות, אנחנו עומדים על התכנית שטיפול בקהילה צריך לעשות לכל ילד שיכול לקבל טיפול בקהילה ושלא יוציאו ילד אחד מהבית אם לא חייבים להוציא.

<מנחם וגשל: בשביל זה צריך לפתח שירותים קהילתיים.

<מנחם וגשל: אבל יש ילדים שצריך להוציא אותם מהבית ויש ילדים שצריכים להיות בפנימיות ושם צריך גם לשדרג את הטיפול, כי שם נשארים הקשים יותר.

<מנחם וגשל: ושתיים, הבטחנו שלא יהיה מצב שילד זקוק לפנימייה ולא יקבל אותה, ובשלב זה, חברת הכנסת אורלי לוי, אנחנו עומדים בזה.

<מנחם וגשל: הנושא האחרון שזה שדרוג והרחבת המענים לנוער עובר חוק.

<מנחם וגשל: כולכם מכירים את זה, גם חבר הכנסת ריבלין היה מעורב בזה כיושב ראש הכנסת, אפילו היה לי הכבוד לנסוע איתו לצופיה לביקור.

<מנחם וגשל: אני צריך לומר שזה לא סוף הדרך, אנחנו גם נציג בוועדה את התכנית הסדורה שלנו להתמודד עם העניין, אבל כאן יש את המענה.

<מנחם וגשל: עכשיו אני רוצה לומר עוד דבר אחד.

<מנחם וגשל: אני חושב שקיבלנו כאן תוספת מאוד משמעותית, בגלל כל מה שנאמר, אני חושב שנעשה כאן מאמץ מאוד גדול והיה שיתוף פעולה באמת גם עם האוצר כדי לנסות לקדם את הדברים, אבל לשאלתכם מה הן הבעיות אני כבר אומר שכל משפט שאמרתי כאן יצטרכו להרחיב אותו בפי מאה כדי להגיע לתוצאה רצויה במדינת ישראל.

<מנחם וגשל: השאלה אם זה יקרה בשנה, בשנתיים או בעשרים שנה.

<מנחם וגשל: ואני לא מתעלם מהעובדה שאם אנחנו מטפלים היום ב-3,000 ילדים נפגעי תקיפה מינית ואנחנו יודעים שיש במדינת ישראל 6,000, אז באותה נקודת זמן אותם 3,000 שלא מקבלים טיפול הם לא מקבלים טיפול.

<מנחם וגשל: אז אם מדברים על הבעיות, יש עדיין בעיות, אבל אני חושב שיש כאן תוספת משמעותית ומגמות משמעותיות לטפל בהרבה דברים שאנחנו דנים בוועדות לאורך השנה.

<מנחם וגשל: תודה.

<חנן פריצקי: רק מילה, זה שקף אחרון שלנו, זה משהו שאנחנו גם מאוד גאים בו.

<חנן פריצקי: בשנה שעברה הניצול התקציבי של משרד הרווחה היה 100%, זה משהו שהוא לא פשוט להגיע אליו - - -

יעקב ליצמן: לפי ה-מ.מ.מ זה פחות.

<חנן פריצקי: יש נתונים, יש לי אפילו דף מהחשב הכללי שמראה 90% היה במזומן ו-10% בהתחייבויות.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך שהחשב הכללי לא - - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, תודה רבה לשר ולאנשיו על הסקירה.

ניסן סלומינסקי: לפני שאני אתן לחברי הכנסת שנרשמו אני רוצה אולי הערה אחת שבתפיסה של היהדות, אז קודם כל יש מחויבות לאדם הפרטי לדאוג לחברו, ולכן יש מצוות של לקט, שכחה ופאה, כל אדם שיש לו רכוש, יש עניין של מעשר, כל אדם צריך לתת, יש מחויבות על הקהילה לדאוג לאנשיה ואחר כך אנחנו מגיעים גם למדינה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת למדינה מחויבות ויש לה הרבה כסף, אבל אסור לקהילה בנושאים האלה, מה שאני לא אגיד על ביטחון, אני לא אגיד בביטחון שכל אדם מחויב וכל קהילה וכו', בדיוק הפוך, אבל בנושאים האלה של רווחה, של עזרה לזולת, היהדות גם אומרת שקודם כל צריך האדם והקהילה לעזור וגם המדינה, ולכן אנחנו כן צריכים לדאוג ולעזור ולפתח גם את הגופים המתנדבים, את העמותות, חלקן המגזר השלישי, שעוסקות בנושא הזה, ולולא הם אני חושב שהיית קריסה גדולה.

ניסן סלומינסקי: אני רק אתן לך, השר, דוגמה, מאחר שאתה הזכרת, אחרת לא הייתי מזכיר, את הזולה.

ניסן סלומינסקי: הזכרת את הזולה, הזולה לא מתוקצבת אצלכם, היא מתוקצבת בתוך כמה עשרות גופים במשרד החינוך, סך כל התקציב שמשרד החינוך נותן להם זה 625,000 שקל - - -

מאיר כהן: אני רק רוצה לעשות סדר, הקבוצה החרדית פתחה גוף אחר שגם נקרא הזולה, זה לא הזולה המתוקצבת.

ניסן סלומינסקי: אז אני מדבר על הזולה שבכיכר החתולות, שישבתי שם כמה לילות מ-12 בלילה.

ניסן סלומינסקי: הם מטפלים במיטב הילדים שלנו, שההורים אפילו לא יודעים, בנים של, שמסתובבים ומגיעים ל - - - רק שתבין, המשרד מטפל, אנחנו כדי לעזור לגופים האלה נתנו 5 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת פי - - -

מאיר כהן: דרך המשרד?

ניסן סלומינסקי: לא, מכספים קואליציוניים, מכספים שלנו.

זבולון כלפה: נגמרו הכספים הקואליציוניים.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על השנים הקודמות.

ניסן סלומינסקי: זה חלק מהגופים.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר גם - - -

יעקב ליצמן: אם אתה תחזיר לי שקל מול שקל על מה שקיבלתם תקציב קואליציוני, אני עשיר.

ניסן סלומינסקי: ליצמן, אתה תקבל רשות דיבור אם תרצה.

ניסן סלומינסקי: לכן אותו דבר גם לילדים משוטטים, הכוונה לילדים מחוץ למסגרות.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת נכון שהמדינה חייבת והלוואי שהמדינה הייתה יכולה לעמוד בזה, אבל יש חשיבות גדולה גם לגופי חוץ.

מיכל בירן: ואולי היא לא עושה את זה בגלל הגופים?

ניסן סלומינסקי: לא, המדינה היא קודמת, היא בעלת הממון כנראה.

מיכל בירן: המדינה עושה רק מה שהיא חייבת לעשות.

ראובן ריבלין: גם כשהיית עוזרת פרלמנטרית הכנסת במגזר הזה סתמה הרבה מקומות, לא במיליארדים, אבל - - -

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, זה חשוב.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שגם ישבנו אצלך - - -

מיכל בירן: אבל אתה יודע מה זה עושה באופן מבני.

ניסן סלומינסקי: רובי, אתה זוכר שישבנו גם אצלך, כיושב ראש.

ניסן סלומינסקי: זה מצד אחד.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, בשביל זה יש ועושים הרבה חסד גם במגזר שלנו, נעשים הרבה דברים, אבל אני אומר שנכון שאנחנו מצפים שהמדינה תעשה הרבה מעבר לזה וזה חלק מהתפקיד שלנו.

ניסן סלומינסקי: זה רק פתיחה ועכשיו אני אתן את רשות הדיבור ואני אבקש באמת, אם אנחנו רוצים לקבל תשובות של השר, אז כל אחד שלוש דקות, להגיד את השאלה, נגיד ככה.

ניסן סלומינסקי: הראשון חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב ראש, כבוד השר.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתחיל עם שבחים לשר.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר פוליטיקה כרגע.

יעקב ליצמן: השר הוא רציני, הוא לקח את הדברים בשיא הרצינות שצריך לקחת רווחה במדינה, ואני משבח אותו ומברך אותו, כמובן שהוא עשה טעות שהוא לא במפלגה הנכונה, אבל חוץ מזה - - -

מאיר כהן: וחוץ מזה הכול בסדר, אתה אומר.

יעקב ליצמן: עכשיו בוא נדבר לתוכן המשרד ועכשיו באמת זה לא פוליטיקה.

יעקב ליצמן: אני לא שמעתי מכם סעיפים שמחקתם, או קיצצתם, זה רק תוספות.

יעקב ליצמן: תוספת כאן, זה יפה, מכבד, תוספת כאן, יפה, מה מחקתם?

יעקב ליצמן: מה קיצצתם?

יעקב ליצמן: אני מבקש מהיום והלאה, אדוני היושב ראש, אני אומר לך את זה כי זה המשרד הראשון, שזה יהיה נר לרגלינו מכל משרדי הממשלה שיופיעו כאן, אנחנו מבקשים דבר אחד, אני מכבד מאוד שהוא עבד, באמת הוא עבד, כי יצא שם שהוא לא נתן לעבוד עליו באוצר וזה טוב, אבל אני אומר שהוא עשה דברים, הוא הביא הצלחות גדולות למשרד, אני רוצה לדעת גם מה מחקתם, מה קיצצתם ואיפה ולמה.

יעקב ליצמן: זה חשוב לי מאוד.

יעקב ליצמן: למשל, אני מניח שאתם מחלקים את זה כל הזמן לפנימיות, אני מזכיר את זה, אבל רק ברפרוף, אני לא הולך להתמקד בזה, אבל יש עוד סעיפים שאני רוצה לדעת למה מחקתם וכמה מחקתם.

יעקב ליצמן: לפי כל הנתונים שאמרתם כאן, העוני גדל והוא הולך לגדול עוד יותר.

יעקב ליצמן: לפי הנתונים שקיבלנו כאן מה-מ.מ.מ העוני גדל בילדים ב-1.5% כמעט.

יעקב ליצמן: אגב, גודל עוני זה בילדים, יש עוד עוני.

יעקב ליצמן: לא שמעתי מה התכניות שלכם חוץ מדבר אחד, שאני מכבד אבל אני חייב קצת לצנן את ההתלהבות מזה, קיצצתם 3.5 מיליארד שקל בקצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: עשיתם טובה, לא אתם, אדוני, זה שר האוצר, והוא הוסיף 200 מיליון שקל קרן.

יעקב ליצמן: אז בואו נראה את הפרופורציה, 3.5 ו-200.

יעקב ליצמן: מה הפרופורציה?

יעקב ליצמן: אין לי את הגרף של ביבי, ביבי הוא מומחה גדול, 3.5 קיצוץ במליאה בקצבאות ילדים ועשו טובה גדולה, 200 מיליון שקל קרן לעניים.

יעקב ליצמן: זו הפרופורציה שאנחנו הולכים לקבל?

יעקב ליצמן: זה התיקון לעוני של ילדים, 1.5%?

יעקב ליצמן: זה מה שאנחנו הולכים לתקן את העוני?

יעקב ליצמן: אני מכבד ומברך על הקרן, אבל זה לא פתרון לעוני.

יעקב ליצמן: לכן כל הנושא של קצבאות ילדים, לא משנה, הגישו בג"צ, אני מקווה שבג"צ יבוא, קיבלו 30 יום לענות על זה, המדינה ענתה תשובה טיפשית, שזה לא רלוונטי עדיין כי זה לא עבר.

יעקב ליצמן: איזה מן תשובה, את זה הם הגישו לבג"צ.

יעקב ליצמן: נתמודד עם זה, אני חלק מהבג"צ שם וגם טיבי.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה להבין מה זו הפרופורציה של הקיצוץ, 3.5 קצבאות ילדים מול קרן של 200 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: עכשיו דיברו כאן על הניצול.

יעקב ליצמן: המשרד אומר 100%, ה-מ.מ.מ אומר 98.6%, או אני לא זוכר כמה.

יעקב ליצמן: ההבדל של זה הוא 62 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבין גם את הכסף שלא נוצל.

יעקב ליצמן: אני עברתי את זה גם בבריאות, אני יודע בדיוק כמה עבדנו.

יעקב ליצמן: האם לפחות אתם יכולים להציע כאן שהכסף שלא נוצל, כסף שאולי אתם אומרים שזו הסיבה של 100 מיליון, אני רוצה תשובה רשמית של המשרד, האם זה כסף שמחויב?

יעקב ליצמן: האם זה נכנס לפחות לכספים המחויבים, שהמשרד הולך לשלם את זה בעוד חודש?

יעקב ליצמן: או, וזה חשוב לי, שאיבדו את הכסף, וזה חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: תשתדל.

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: אם אתה רוצה לסתום פיות - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר תשתדל לקצר.

אחמד טיבי: אפשר לתת לו העדפה מתקנת.

ניסן סלומינסקי: במקומך?

ניסן סלומינסקי: אם בתוספת שלך אז אני אתן לו.

אחמד טיבי: אל"ף, חצי דקה ממני לליצמן - - -

ניסן סלומינסקי: עבר כבר.

אחמד טיבי: מקום ראשון בעוני, הם עברו אותנו.

ניסן סלומינסקי: טוב, רק ביקשתי שתקצר.

יעקב ליצמן: יש לי הפתעה בשבילך, אדוני היושב ראש, אני הולך לעשות את זה לכל משרד ומשרד.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

יעקב ליצמן: אז תחליט מה שאתה רוצה.

יעקב ליצמן: גם אם תנסה להפסיק אותי, אני לא אפסיק.

ניסן סלומינסקי: חס ושלום, אני לא רוצה להפסיק, אני רוצה שתקצר כי זה על חשבון אחרים, זה הכול.

ניסן סלומינסקי: תמשיך, רק קצר.

יעקב ליצמן: בסדר.

גילה גמליאל: רק הזמן הזה כבר היית מסיים.

אחמד טיבי: זה ביקורת על ניסן, לא עליך.

יעקב ליצמן: אני אוהב את התמיכה מקיר לקיר.

יעקב ליצמן: הדבר הנושא, שיא כוח אדם.

יעקב ליצמן: בשיא כוח אדם אין תוספת.

יעקב ליצמן: האוכלוסייה גדלה, היא גדלה ב-2% בשנה וזה שאין תוספת כוח אדם, אז מילא בתמ"ת אין תוספת כוח אדם, זה לא מפריע לי, ובבריאות וברווחה, אגב גם בחינוך, נורא מפריע 2% בכוח אדם, זה נורא מפריע שאין תוספת כוח אדם לעובדים סוציאליים, אנשים שצריכים לטפל בנכים, במצבים הכי קשים, אין בזה.

יעקב ליצמן: לכן אני מתפלא גם על הקטע הזה ואני הייתי שמח לראות - - - אגב, אם אתם רוצים שוועדת הכספים תיכנס לזה, כי אני חושב שזה אחד הנושאים החשובים, אני מוכן ביחד עם חבריי, על אף שאני באופוזיציה, לפעמים אנחנו יכולים לעשות איזה בלגן כאן בוועדת הכספים, מה שאנחנו בין כה מתכוונים לעשות.

יעקב ליצמן: הדבר האחרון.

יעקב ליצמן: הנושא של נכים זה אחת הבעיות הכי גדולות.

יעקב ליצמן: אני יודע שהיושב ראש אמר שבביטוח לאומי אנחנו נקיים דיון בנפרד.

יעקב ליצמן: זאת אומרת זה יהיה עם השר?

מאיר כהן: אני אבוא לביטוח הלאומי.

יעקב ליצמן: כי זה חשוב לי מאוד, נושא הנכים, אז את זה אני אשאיר אם כך.

ניסן סלומינסקי: אני מודה לך.

ניסן סלומינסקי: גילה.

גילה גמליאל: אני ואורלי החלפנו במקומות, אז אני אהיה בתור שלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כל אני באמת רוצה להודות לגילה על כך שנתנה לי את זכות הבכורה, אבל אני רוצה להגיד כמה דברים ואני מפחדת שהזמן לא יעמוד לי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתחיל בתחילה, אדוני השר, אני באמת מאמינה שבאת עם כוונות באמת באמת טובות, אפשר גם לראות שאתה חורש את הארץ לאורכה ולרוחבה, עושה ביקורי פתע, וזה אחד הדברים החשובים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: מי כמונו יודעים, חבר הכנסת אילן גילאון ואנוכי היינו עושים ביקורי פתע במוסדות של חוסים - - -

מאיר כהן: היה פסק דין לא מזמן על מה שאתם - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון, מה שאנחנו טענו, ודרך אגב הותקפנו בכנסת על ידי השר יצחק הרצוג והוציאו לנו גם צו איסור כניסה למוסדות הללו.

יעקב ליצמן: לא איסור פרסום?

אילן גילאון: כמעט זרקו אותנו מהכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: לא, כמעט סילקו אותנו מהכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: זה שנתנו לנו לחכות שעות, כי רק כאשר אתה מתכנן מראש אפשר לעשות לך כמו מסדר השר.

מאיר כהן: אתם רשאים להיכנס לכל מוסד שאתם רוצים, גם לבית שלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מודה לך, אדוני השר.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה ככה, תודיעו למוסדות שאפשר לתת לנו להיכנס.

אילן גילאון: תודיע לך אם יש אצלך אלימות והתעללות ונגיע.

מאיר כהן: הם יודעים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו התרענו והותקפנו שאנחנו אלה שלא בסדר, ובסופו של דבר גם בית המשפט, לא רק שסגר את המקום, הוא גם - - -

מאיר כהן: אני מתנצל רטרואקטיבית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זו לא טעות שלך.

מאיר כהן: זה לא העניין.

אחמד טיבי: אפשר להחיל את ההתנצלות הרטרואקטיבית על דברים יותר אסטרטגיים?

מאיר כהן: לא, ממש לא.

אילן גילאון: אהוד ברק כבר נתן אותה.

אחמד טיבי: לא קלעת לדעתי.

ניסן סלומינסקי: לא, השר הבין .

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שזה לא על הזמן שהוקצב לי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אתה נכנסת למשרד עם הרבה בעיות ובחלק מהבעיות אני, ביחד עם ח"כים נוספים, גם עם יושב ראש הכנסת לשעבר, נכנסנו בעובי הקורה ממש והצלחנו גם להציע אופציות, אבל עדיין, כאשר אני מסתכלת על התמונה, אי אפשר להתעלם מההשלכות של התקציב הזה על המשרד שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אם מתווספים עשרות אלפי ילדים מתחת לקו העוני, אני לא יודעת כמה, אם 200 מיליון שקלים האלה, שידאגו להם אולי לארוחה אחת חמה ביום, יכולים באמת להציל את המצב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר על חוק פעוטות בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: לא שמעתי פה כלום על תוספת תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: גם היום החוק לא מנוצל.

אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי הזכאים, דרך אגב, שיש להם קריטריונים מאוד בעייתיים, אבל אנחנו מדברים על האשכולות הכי נמוכים של 1 ו-2, וזה טיפול בקהילה, לפני שהוציאו אותם החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם ההשתתפות של אותן משפחות, שזה באמת התחתית של החברה הישראלית, היא בערך כ-300 שקל לילד, ואנחנו מדברים על מסגרות בתוך הקהילה, אנחנו יודעים שלא מעט משפחות לא מצליחות לעמוד בכך ולכן גם לא מנצלות את ההטבות של החוק.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, האבסורד הוא שאם מוציאים אותם החוצה, למסגרת חוץ ביתית, ההשתתפות היא 170 שקל למשפחה.

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד מהדברים, הייתי רוצה לדעת מה קורה עם החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לדבר על השילוב של חד הוריות ועל הפגיעה שלהן בעקבות התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שפרט לנושא של הורדת הכסף לילדים יש מניית הזהב.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב הן גם מאוימות עכשיו לגבי הסבסוד של מעונות היום.

מאיר כהן: יש את מה?

אורלי לוי אבקסיס: מניית הזהב.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לזה מניית הזהב, אבל אמהות חד הוריות שאנחנו רוצים לעודד אותן לצאת לעבודה ומצד שני אנחנו אוטומטית, ברגע שהן יוצאות לעבודה, הן מאבדות זכאויות, הן מאבדות הנחות בכל מיני מיסים, הן מאבדות תשלומים כאלה ואחרים, האם זה משהו שבאמת יעודד אותן?

אורלי לוי אבקסיס: הרי בו ברגע שאנחנו אומרים להן אם יצאתן ולקחתן חלק במעגל העבודה אתן מאבדות כך וכך הכנסה אוטומטית, הן לא תצאנה לעבוד.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שחלקן תעבודנה בשחור ואז גם לא מיסינו את זה ויש כספים שמתגלגלים ולא נדע עליהם, אבל כשיש יצר הישרדות, הפחד מפני עבירה על החוק הולך וקטן, ואני לא יכולה לבוא אליהם בטענות אם הם צריכים להאכיל ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: בדילמה הזו אני לא יודעת אם אני לא הייתי פורעת חוק.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו נוסף לכך אני רוצה לדבר על משהו שהובטח לנו עוד בכנסת הקודמת, ואני חייבת להגיד, בהתחלה זה היה על ידי השר יצחק הרצוג, לגבי המאטצ'ינג, של עיריות חזקות מול חלשות.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שעיר חלשה, ואני לא רוצה לנקוב פה בשמות - - -

יצחק כהן: קוראים לזה תקציב דיפרנציאלי.

יצחק כהן: גם בחינוך וגם ברווחה.

יצחק כהן: עשינו את זה בדתות.

אורלי לוי אבקסיס: גם בחינוך, אבל בעיקר ברווחה.

אורלי לוי אבקסיס: הובטח לנו, אני יודעת שאתה רק נכנסת עכשיו לתפקיד.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שהבטחות של לפני ארבע שנים יקוימו.

יעקב ליצמן: אורלי, יש רק ויכוח מי העשיר ומי העני.

יעקב ליצמן: תל אביב למשל היא עיר ענייה.

אורלי לוי אבקסיס: מאוד ענייה.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן יש גם פחד מאוד אמיתי וגדול של ראשי הרשויות להשתתף בכלל או להוציא ילדים, גם כאשר אנחנו יודעים - - -

יצחק כהן: אגב, השר, כשהוא היה ראש רשות, הוא תמך בזה.

מאיר כהן: גם עכשיו אני תומך.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הוא תומך בזה גם עכשיו.

מאיר כהן: אורלי, שיגיד משרד האוצר שאנחנו נשנה - - - אגב, בביטוח הלאומי אני נתתי הוראה בקרנות לצמצם את זה מכדי 5% ל-2% ביישובים מ-1 עד 3, כי שם אני סוברני.

מאיר כהן: במשרד הרווחה, אני אומר לך, אנחנו נמצא את הכסף, המשרד יעשה את החישובים, רק שיגידו כן.

מאיר כהן: אני לא חושבת שעיר גדולה וחזקה צריכה לקבל 75%, היא יכולה לקבל פחות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, האבסורד הולך ומתחדד - - -

מאיר כהן: אבל בבקשה בואו - - - את שואלת במה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שלך יש דיבור עם שר האוצר יותר מאשר לי, וכאשר זה יגיע מדרישה של משרד הרווחה זה ייחשב הרבה יותר מאשר ש - - -

מאיר כהן: לרגע שלא תחשבו שהשיח הוא שיח של אחרי ארון ביני לבין שר האוצר.

מאיר כהן: ממש לא.

מאיר כהן: השיח הוא עם משרד האוצר, משרד האוצר אומר שיש לזה השלכות, אני אומר שלא.

מאיר כהן: את צודקת.

מאיר כהן: מכל הטיעונים זה הטיעון הכי צודק, הכי חזק.

מאיר כהן: בגלל שהייתי ראש רשות בדימונה ואני יודע שמחכים ילדים, חבריה, בצו שופט כשלראש עיר אין כסף להעביר, כי אין לו 25%.

ראובן ריבלין: הבעיה פתירה.

ראובן ריבלין: אם אתם מתחייבים לעשות סדר במשרד הבעיה פתירה.

מאיר כהן: התחייבנו.

ראובן ריבלין: כי העובדים שלך לא מסכימים בסוף.

מאיר כהן: אין דבר כזה.

ראובן ריבלין: אתה לא יודע עוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא המחליט.

מאיר כהן: אני אומר לך, אני מכיר את עובדיי, אין דבר כזה.

מאיר כהן: ולא משנה מה הם חושבים, אם יתקבל אישור מהאוצר, אני אומר לך שזו תהיה המדיניות.

ראובן ריבלין: התקבל אישור מהאוצר על 89 תקנים, 29 שלא היו מאוישים ועוד 50 נוספים, בהשתדלותה של חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: ושל יושב ראש הכנסת לשעבר.

ראובן ריבלין: אנחנו עשינו את זה במקום שבו הייתה השפעה יותר.

ראובן ריבלין: הבאנו את החשב הכללי, הבאנו את אגף התקציבים והבאנו את זה.

ראובן ריבלין: היחידים שבסופו של דבר התנגדו, כי אנחנו ביקשנו למשל לעובדים סוציאליים להוסיף אנשים שגמרו קרימינולוגיה, בשום אופן לא.

ראובן ריבלין: ונתנו תקנים ולצערי הרב זה לא התגשם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל 100 ומשהו תקנים, הכפלנו, ויש עדיין 10 בקנה.

ראובן ריבלין: זה מצוין וצריך לשבת עם החשב הכללי - - -

מאיר כהן: אורלי, מי שמתנגד לזה, זה לא המשרד, מי שמתנגד לזה הוא איגוד העובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: חבר הכנסת ריבלין, נתתי הוראה ועדיין מתנגדים לה, ברוח הדברים שאתה אמרת וברוח הדברים שאורלי אמרה.

ראובן ריבלין: אני אומר לך שאורלי באה והסבירה לחשב הכללי הוא התחיל לבכות, הוא אמר 'ביקשתם 70 תקבלו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שצריך לקחת אותם למוסדות.

מאיר כהן: אורלי, זה טשטוש בין שני דברים.

מאיר כהן: ההחלטה על מאטצ'ינג היא החלטה שלא קשורה למשרד, היא החלטה שאנחנו נמצא לה את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: כן וזו דרישה שהמשרד שלך צריך להעביר למשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו אני רוצה לומר עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: דיברו פה על טיפול בקהילה מול טיפול במוסדות חוץ ביתיים.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין, גם מכון ברוקדייל, שמשרד הרווחה סומך עליו, עשה מחקר ויצא עם תוצאות כאלה שלצערנו הרב גילינו שיש אוכלוסיות שמקבלות טיפול בתוך הקהילה כאשר אין להם בכלל פוטנציאל או רצון או מוטיבציה להשתקם.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה בפועל, ואני מנהלת דין ודברים גם עם אותם בעלי תפקידים, כמו המפקחת הארצית של משרד החינוך על כל המועדוניות של רווחה וחינוך בקהילה, שמספרת לי על מקרים מחרידים, ששם בסופו של דבר, בגלל שילדים צריכים להיות במסגרת חוץ ביתית וזה עולה כסף אז שמים אותם בקהילה, כי יש מדיניות של הקהילה, לא רק שהיא מתה מפחד כאשר הם הולכים הביתה, אם היא תראה אותם למחרת ומה קורה בסופי שבוע ומה קורה בחופשים, כי היא יודעת שזה בית מתעלל, או שהיא פוגשת אותם אחר כך ב-10 בלילה, ילדה בת 8 מסתובבת באזורים שאנחנו לא רוצים לדעת מה קורה לה שם.

אורלי לוי אבקסיס: הם בעצם בהיותם בתוך המסגרות האלה תופסים את המקום של אלה שיש להם פוטנציאל שיקום בתוך הקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: איבדנו שתי ציפורים במכה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין, אלה לא יטופלו וגם אלה לא יטופלו, אדוני השר.

מאיר כהן: ברשותך, את יכולה לחדד את ה- - -

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לחדד את הדברים ואני יכולה גם להביא לך נתונים.

מאיר כהן: לחדד את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר ככה, יש את הטיפול בקהילה שהוא עכשיו האג'נדה המובילה במשרד שלך, גם אני חסידה מאוד גדולה של להשאיר ילדים בבית, אבל יש בתים הרוסים שאין להם פוטנציאל שיקום, גם מכון ברוקדייל מדבר על המוטיבציה של ההורים להיכנס בכלל לתוך תהליך.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה הוא שילדים שצריכים להיות במסגרות חוץ ביתיות, הבית מסוכן להם, מחזיקים אותם בתוך הקהילה במסגרות לפעמים אפילו עד 7 בערב, נותנים להם ארוחה, אפילו שיעורים, לא כולם דרך אגב, רוב המקומות זה סוג של בייביסיטר להחזיק אותם, אבל לפעמים זו אופציה עדיפה על לשלוח אותם לבית מתעלל.

אורלי לוי אבקסיס: הם, לא רק שזמנם מוקצב, בערך שלוש שנים, כי הם צריכים לפנות מקום למישהו אחר, אז גם אם הם נכנסו לאיזה שהיא מסגרת וזה עשה להם טוב, הם צריכים לפנות את המקום כי יש מישהו אחר בתור, אבל הם תופסים מקום של ילדים שהטיפול בקהילה יכול לעזור להם לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: והנושא של המכסות בכל הנוגע לעניין של הסידור החוץ ביתי.

אורלי לוי אבקסיס: עצם זה שאנחנו קובעים מכסות, זאת אומרת הילד ה-101, לא משנה חומרת הבעיות שלו, לא משנה חומרת הפגיעה שלו, הוא ייחשב עדיין לילד ה-101 והוא יהיה מחוץ למסגרת, מחוץ לטיפול.

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו יכולים להרשות לעצמנו?

אורלי לוי אבקסיס: כל טיפול היום וכל השקעה של שקל היום תמנע הוצאה עתידית של 100 שקל בעבור כל שקל.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שהוא גם כלכלית לא נכון, אבל אנחנו מדברים פה גם על טרגדיה אישית, לא רק לילדים אלא לחברה, כי אנחנו מאבדים פוטנציאל אמיתי שרק אם היינו נותנים לו את הסיכוי הזה ואת ארגז הכלים הנכון ומרחיקים אותו מהסכנה שאורבת לו בבית היינו לא רק מצילים אותו אלא גם נותנים נקודות לחברה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רציתי לדעת מה קורה עם הוועדה הבין משרדית של מוטי וינטר.

אורלי לוי אבקסיס: אני אכתוב את זה למשרד, הכול יהיה כתוב, תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך.

ניסן סלומינסקי: אילן.

אילן גילאון: אני מבקש להצטרף לברכות.

אילן גילאון: בכלל אני חושב שלרצות להיות בממשלה שר, צריך להעניק אפשרות להדליק משואה ביום העצמאות ולהיות שר הרווחה, זה חסיד אומות העולם.

זבולון כלפה: יש פה בעיה, בסוף הוא לא ירצה לצאת מהחדר, מי יעשה את העבודה?

זבולון כלפה: מאיר, תראה כמה שבחים.

אילן גילאון: אני, אגב, מסכים עם רוב המינויים של המפלגה שלך, יש לי רק בעיה עם אחד, חוץ מזה הכול בסדר.

אילן גילאון: לכן אני לא עושה פוליטיקות כאן.

אילן גילאון: בנושא של רווחה אין פוליטיקות.

אילן גילאון: אני עושה אוונטות כאלה פוליטיות במקומות אחרים, פה יש לי שאלות שמטרידות אותי, קודם כל לגבי דברים שמצאתי בתוך ספר התקציב, אני רוצה אותם בעיקר לשאול, אדוני השר.

אילן גילאון: למשל אני לא מבין, אצלי בספר כתוב שהתקציב ל-2012 היה 6.258 מיליארד, ולא כפי שאתם ציינתם בעמודה שלכם.

<חנן פריצקי: ברוטו או נטו?

אילן גילאון: ברוטו.

<חנן פריצקי: בדיוק.

<חנן פריצקי: ברוטו זה לא תקציב המדינה, תקציב המדינה הוא 4.7, עליו יש הכנסות מהרשויות המקומיות והכנסות מביטוח לאומי וזה מה שמביא לפי שניים.

אילן גילאון: ליצמן הציע כאן להוציא סעיפים שאתם מוחקים וזה באמת רעיון טוב.

אילן גילאון: ככל שתפשטו את זה יותר, גם כדי שחברי כנסת יבינו, בלי להכפיל ברגליים, לחלק בשתיים ולהוסיף מע"מ ותאריך, כדי שלא נבין שום דבר, אנחנו לא יודעים בעצם איפה אנחנו עומדים, בסופו של דבר.

אילן גילאון: אני אומר מה בתוך זה מטריד אותי ותגיד לי איפה זה נמצא, כי יכול להיות שזה באמת - - - יש בעיה, אני רואה באגף השיקום במעונות ממשלתיים לנכים, אנחנו רואים כאן קיצוץ של קרוב ל-70%, מ-7 מיליון ל-2.3 מיליון.

אילן גילאון: האם הדבר הזה נכון?

אילן גילאון: תקציב שיקום שכונות, לא מצאתי אותו בכלל.

אילן גילאון: תקציב לניצולי שואה, לא מצאתי בתוך התקציב.

אילן גילאון: הנושא של תקצוב לשירותי הדרכה והשתלמויות, גם כן לא.

אילן גילאון: הכי מטריד אותי זה קיצוץ בכוח אדם ברשויות המקומיות.

אילן גילאון: חברים, אם משרד הרווחה הוא הפרמדיק של הממשלה ועל פתחו שמים את כל הבעיות, והיום יהיו הרבה יותר בעיות וישימו לפתחו הרבה יותר דברים, כך יקרה לרשויות המקומיות.

אילן גילאון: יכול להיות שאני טועה, זה מה שלמדתי מהספר שאתם כתבתם, הלוואי שאני טועה לאורך כל הקו וזה בסדר גמור.

אילן גילאון: לכן אני אומר, לעולם אין מספיק תקציב לרווחה.

אילן גילאון: אנחנו, מכל הכיוונים הפוליטיים, והנה אני מתחייב פה, צריכים לעשות הכול כדי ששר הרווחה יהיה שר רווחה ולא שר הסעד.

אילן גילאון: זו המטרה המרכזית.

אילן גילאון: אני לא אכנס ליותר פרטים, כי נדמה לי שחברת הכנסת אורלי לוי עשתה את זה מצוין והיא כבר כיסתה מספר נושאים שרציתי לשאול לגביהם שאלות.

אילן גילאון: לכן נדמה לי שלאור הצרכים ולאור ההתפתחויות בממדים שאנחנו מקבלים מקום ראשון ב-OECD ובכל מיני מקומות אחרים ולאור מה שצפוי כתוצאה מן המדיניות הכלכלית, נדמה לי שעדיין אין הלימה, יש גידול, אולי, לפי מה שאתה תסביר לי עוד מעט, אבל אני לא רואה שיש הלימה לפי הצרכים.

אילן גילאון: אנחנו עומדים לצדך, כדי שלא יהפכו אותך לפרמדיק.

אילן גילאון: לקבל על עצמך את האחריות הזו עכשיו, מה אני אגיד לך?

אילן גילאון: כל הכבוד לך.

אילן גילאון: לכן גם בחרתי לבוא לוועדת הכספים בנושא הזה, אני לא מגיע לכל משרד.

ניסן סלומינסקי: טוב, יישר כוח.

מיכל בירן: האמת שבגלל שתמיד מתחילים במחמאה מנומסת אז אי אפשר להבדיל בין האמירות השקריות - - -

אילן גילאון: לא, היא לא הייתה מנומסת, שיהיה ברור.

אילן גילאון: מהותית לגמרי.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע, לפני השחיטה אתה מלטף ואז אתה עושה שניט.

מיכל בירן: עכשיו תורי.

מיכל בירן: אני רוצה להחמיא לך על תפיסת העולם, שאתה ממשיך וחוזר באופן מאוד ברור ולא מגמגם, שהמדינה היא שצריכה לקחת אחריות ושכל מדיניות מיקור החוץ וההפרטה היו תופעות חמורות ביותר שקרו במשרד.

מאיר כהן: נבהלתי לרגע, חשבתי שתדברי על פינוי ההתנחלויות, אז בסדר.

מיכל בירן: מה שאני כן חושבת שאנחנו לא מסכימים עליו ואני כן רוצה לחדד זה עניין קצבאות הילדים.

מיכל בירן: אני חושבת שנעשה פה עליהום על המוסד הזה, נראה לי שהדביקו את זה כאילו קצבאות ילדים זה חרדים וחלק מהקמפיין שעושים על ההסתה נגד האוכלוסייה החרדית - - -

יצחק כהן: מסכנים הילדים החילוניים, בגלל החרדים הם נדפקים.

מיכל בירן: כמו שכל פעם שאני טסה קורה משהו במטוס, אני אומרת מסכנים האנשים שבחרו בטעות לטוס איתי.

מיכל בירן: אני רוצה להיות פה מאוד מחודדת.

מיכל בירן: אני חושבת שהדבר הכי חשוב הוא שינויים מבניים, כל השאר, כל הפלסטרים, כל הטפטים, בסופו של דבר זה בא והולך משנה לשנה, בהטלאות של ועדת כספים פה ובמשרד, בסופו של דבר דברים מבניים נשארים לאורך זמן ומצליחים להיות יותר משמעותיים.

מיכל בירן: קצבת ילדים זה מבחינתי צריך להיות דבר אוניברסאלי.

מיכל בירן: אגב, זה קורה בכל המדינות, גם היום אנחנו מתחת לממוצע וכשאנחנו הולכים עכשיו לעשות את הקיצוץ הזה אנחנו הולכים להיות ממש בתחתית, כל המדינות המפותחות נמצאות מעלינו.

מיכל בירן: זה לא עניין של סעד, להיפך, ככל שמקצצים את מה שהמדינה נותנת, שהוא אוניברסאלי ואמור להיות לכולם, ובגלל זה אני מתנגדת לקיצוץ, גם שרי אריסון מבחינתי צריכה לקבל קצבת ילדים, לא כי היא צריכה אותה, היא לא צריכה אותה, ואז אתה אומר 'רגע, פרוגרסיבית', אני אומרת שהיא לא צריכה אותה, נכון, האדם הסביר אומר 'הנה, היא לא צריכה את זה', פרוגרסיביות זה שאני אקח את זה ממנה, כשרואים בכל העולם כשמשהו אוניברסאלי, גם מעמד הביניים נלחם נגד השחיקה שלו.

מיכל בירן: ברגע שהופכים את זה לצדקה, לסעד, למה שמקבלים רק החלשים ביותר, בסופו של דבר גם באופן טבעי זה נשחק ונעלם.

מיכל בירן: לא רק זה, אתם מגדילים את הסקטוריאליות במגזר החרדי.

מיכל בירן: במקום שזה כן יבוא מהמדינה וזה יהיה משהו אוניברסאלי אתם שולחים את האנשים לפתרונות סקטוריאליים במגזר שלהם.

מיכל בירן: אני יודעת שההכרעות כבר נפלו, אבל אני כן מפצירה, בניסיון כן לחצוב ולשנות את התודעה, קצבאות ילדים זה לא האויב שלנו וזה גם ממש מגוחך, עדיף שהילד יאכל את הארוחה בבית שלו, תן את הכסף לאמא שלו שתכין לו את האוכל, במקום לשלוח אותו למועדונית בקרן שתעשה אחר כך את הפלסטר על החור שעשית בעצמך.

מיכל בירן: זאת עמדתי.

מאיר כהן: אני רוצה להזכיר לך שב-2008 ה-OECD הציע למדינת ישראל, ומזה אנחנו מתעלמים, לבטל את הקצבאות.

מאיר כהן: לבטל.

מיכל בירן: אז חבל שהם לא מדברים עם המדינות של ה-OECD, כי הם לא מבטלים.

מאיר כהן: המשפט השני, הציעו לבטל את הקצבאות ועם כספי הקצבאות להתחיל במערך שיקום והעברה למקומות עבודה.

מאיר כהן: את זה גם צריך להגיד.

מיכל בירן: אני אומרת זה חשוב, זה לא במקום, גם אתה לא היית רוצה לאכול את ארוחת הצהריים שלך במועדונית.

מיכל בירן: אני מקווה שאכלת אותה עם האוכל שהכינו לך בבית, ואני חושבת שזאת כן צריכה להיות ההעדפה שלנו בכל מקום שהוא בית נורמלי וסביר ושלא מדובר בו בילדים שחלילה נמצאים בסיטואציה לא בריאה.

מאיר כהן: תכירי משפחה מרוקאית עם 9 נפשות תביני שלא זזים בלי לאכול בבית

ניסן סלומינסקי: ותמיד יש אוכל, ברוך ה'.

ניסן סלומינסקי: זבולון קלפה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאנחנו ככה, לא מצילים אבל עוזרים לשר, כי אנחנו נגמור את השאלות שלנו ב-11 ואז מצווה עלינו היושב ראש לסגור את הישיבה, ואז השר לא יוכל לענות.

מאיר כהן: אי אפשר למשוך?

ניסן סלומינסקי: מבחינתי כן, רק צריכים לקבל אישור.

אחמד טיבי: אני וזבולון מתחלפים.

ניסן סלומינסקי: למה?

אחמד טיבי: מה זה עניינך?

זבולון כלפה: הוא צריך לצאת כרגע ואני צריך לצאת אחריו.

אחמד טיבי: אני אקצר.

אחמד טיבי: זאת לא מחמאה נימוסית, כמו שאמרו, לשר כהן.

אחמד טיבי: אני עוקב אחרי התבטאויות שלך, ההתנהלות שלך, הדברים שלך בשטח, היחס שלך לאוכלוסייה בצורה מקצועית, אני חושב שהכיוון שלך הוא נכון.

אחמד טיבי: יש הרגשה של מחויבות.

אחמד טיבי: אני רוצה לשבח אותך על כך.

אחמד טיבי: לגבי תקציב משרד הרווחה – הערבים הם 20% מהנזקקים, אבל התקציב הוא רק 10%-11%, מוקצה לאזרחים ביישובים הערביים והאוכלוסייה עם שיעור נזקקים כזה מכלל האוכלוסייה חייבת דווקא העדפה מתקנת, תקציב יתר, כדי לצמצם את הפערים, ואם יש משרד שיש לו את הממשק החשוב ביותר, הקריטי ביותר, עם האוכלוסייה הערבית, זה משרד הרווחה.

אחמד טיבי: זה אמור גם לבוא לידי ביטוי במספר הלשכות שצריך לפתוח, במספר התקנים של העובדים הסוציאליים שצריך להקצות.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה זה נושא המאטצ'ינג.

אחמד טיבי: אם יש דבר שהוא משתק את העבודה של הרשויות המקומיות הערביות, שהן רשויות חלשות ומוחלשות, זה המאטצ'ינג.

אחמד טיבי: אני יודע על הגישה שלך, אתה הצהרת על כך בכנס שעשינו כאן

אחמד טיבי: בכנסת לגבי הפחתת השיעור של הרשות המקומית במאטצ'ינג, אני מקווה שאתה תיקח את העניין הזה ואת מה שאמרתי לידיך כדי להקשיב יותר לצרכים של האוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: שאלה, אתה הצבת כאן תכנית ייעודית לטיפול בזנות ילדים במקום ראשון.

אחמד טיבי: סטטיסטית, זה הנושא החשוב ביותר?

מאיר כהן: לא, זה לא לפי סדר.

גילה גמליאל: קודם כל אני באמת רוצה לברך את השר, אני חושבת שזו זכות גדולה שאתה עומד בראש המשרד, אני מאמינה שכל העיניים נשואות אליך עם הרבה מאוד תקווה ואין לי ספק, עם היכולות שלך, שאתה יכול בהחלט לבצע את המהפכה המתבקשת במשרד.

גילה גמליאל: אני רוצה גם לברך את המינוי של המנכ"ל שלך, שהוא מינוי מצוין, הוא מינוי ראוי, וביחד אתם שילוב מנצח ואני מאמינה שבאמת יהיו כאן בשורות טובות.

גילה גמליאל: בעיקרון נכנסת למשרד מאוד קשה, הוא משרד בעייתי.

גילה גמליאל: לדעתי האינטרס שצריך להיות, כפי שאמר פה חברי חבר הכנסת גילאון, זה שמשרד הרווחה יהיה משרד, ככה בחזוני, לרווחת כלל האוכלוסייה.

גילה גמליאל: כלומר עצם היותו צבוע למקרי קצה ולמקרים בעייתיים, אני חושבת שזו מהות הבעיה בתפיסה.

גילה גמליאל: אני אומר אולי דברים שהם לא כל כך פופולאריים אבל המדיניות של הממשלות לדורותיהן זה להנציח את המסכנות וזה, לצערי, דבר שגורם פעולה הפוכה.

גילה גמליאל: כשאני רואה גם את הפערים החברתיים, את מספר המדדים בסוגיית העוני, זה אומר שנכשלנו, זה אומר שכל המדיניות שהייתה עד כה היא לא נכונה וצריך לבחון אותה מחדש, צריך לעשות פה איזה שהיא חשיבת עומק שונה, לצאת מהקופסה, לראות את הדברים בראייה אחרת לגמרי, כי כל הדברים שהיו בהתנהלות שלהם לטעמי קרסו, במידה שזה המצב.

גילה גמליאל: על כן אני מאוד אופטימית כשאתה נמצא שם.

גילה גמליאל: אני חושבת שמניסיונך העשיר, וכמו שהפכת את העיר דימונה למאוד אטרקטיבית, אין לי ספק שגם כאן יש לך בהחלט אתגר לא פשוט ואנחנו כאן נהיה על מנת לסייע עבורך.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להודיע לך, אדוני השר, שאנחנו יושבים כל יום ולפי המחמאות כדאי לך לבוא לכאן כל יום.

ניסן סלומינסקי: תעבור דרך פה, אחר כך תיסע למשרד.

גילה גמליאל: אני לא מרבה להחמיא, כמו שאתם יודעים.

ניסן סלומינסקי: זו רק הייתה בדיחה.

מאיר כהן: אם אתמול גילה הייתה מחמיאה ליושב ראש המפלגה שלי קצת.

זבולון כלפה: תודה רבה ליושב ראש.

זבולון כלפה: גם אני כמובן מצטרף לברכות ולמחמאות.

זבולון כלפה: מעבר לייחוס שאתה דרומי, אני חושב שזו מעלה בעניין הזה, כל ההתבטאויות בגדול אני מסכים, יש כמה שהיינו צריכים טיפה ללבן ולחדד.

זבולון כלפה: אני מתאר לעצמי שבאחד מימי השישי הקרובים, כשנמצא את הזמן, נוכל לברר את העניין יותר לעומק.

זבולון כלפה: לגבי הדברים האחרים, ברשותך, לכמה התייחסויות של דברים - - -

מאיר כהן: זבולון מתייחס להתבטאות שלי, שאני אומר אותה בקולי כשאני מתבקש, שחלק מההתנחלויות המבודדות והלא חוקיות צריך לפנות אותן היום.

מאיר כהן: להבהיר.

זבולון כלפה: אתה אמרת.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם בינתיים, עד שתפנו, אם אתה תטפל בהן.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם אתה בינתיים מטפל במי שגר שם.

מאיר כהן: כן, כן.

מאיר כהן: ועוד איך.

ניסן סלומינסקי: בסדר, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: על החלק השני נדבר.

זבולון כלפה: אל תדאג, אני יודע למה הוא מתכוון.

זבולון כלפה: תאמין לי, מכיוון ששנינו דרומים לגמרי אז אני יודע במדויק למה הוא מתכוון.

מאיר כהן: אבל יחד עם זה מטפלים בחבר'ה האלה.

מאיר כהן: אגב, נוער הגבעות, ארבעה משרדים, כל משרד מיליון שקלים, כותבים ועושים איתם תכנית נהדרת.

מאיר כהן: זה לא שייך.

זבולון כלפה: ואני מציע שאנחנו נעשה סיור ביחד לאותו נוער שאתה קורא לו נוער גבעות ותראה את הדברים מקרוב.

זבולון כלפה: יחד עם אלעזר שטרן.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, בהסכם שלנו כל מה שאנחנו בבעיה, לא יקרה בשנים הקרובות, אז חבל על הדיבורים בכלל.

אילן גילאון: אפשר לעבור לקו הירוק, בבקשה?

זבולון כלפה: אנחנו בתוך הקו הכחול.

זבולון כלפה: הקו הכחול זה התב"ע של מדינת ישראל כולה.

זבולון כלפה: אם אפשר להמשיך, ברשותך.

זבולון כלפה: השר כהן, דיברת על האחריות של הממשלה והמדינה, על האחריות של הממשלה לכל הסוגיות החברתיות.

זבולון כלפה: במציאות, בפועל, אתה אומר, ישנן לא מעט עמותות שנכנסו תחת הדבר הזה.

זבולון כלפה: אני סבור שדווקא כמשרד בתחום החברה והרווחה, או השירותים החברתיים בשמו הנוכחי, יש חשיבות רבה מאוד דווקא ליצירה של חיבוק ושיתוף פעולה, כחלק מתכנית העבודה של המשרד, כי בסופו של דבר אין תחליף לאנשים שחיים בתוך הקהילות עצמן ומודעים לבעיות ומסוגלים לסייע.

זבולון כלפה: שתיים, באופן טבעי כולם מדברים לא מעט על הקיצוצים בסעיפים השונים בתקציב.

זבולון כלפה: אז נכון שהתקציב הספציפי של המשרד גדל מחד, אך מאידך, בעקבות הקיצוצים השונים, ללא ספק, כמו שאמר פה מקודם חבר הכנסת ליצמן, כמות האוכלוסייה שתיכנס לקו העוני רק תלך ותגדל.

זבולון כלפה: אני חושב שהדבר הזה מחייב לייצר עוד פתרונות ואני מציע למחוק מהשיח את התקציב הדיפרנציאלי, אלא לקרוא לו בשמו האמיתי, שזה שוויון מהותי.

זבולון כלפה: פעם אחת ולתמיד נתחיל לדבר לפי צרכים אמיתיים של כל רשות וכל מקום ולא לפי פלאט, הדבר הקל ביותר, להכניס את הכול לטבלאות אקסל ולחלק את הדברים בצורה הנקראת כאילו שוויונית, אבל היא לא שוויונית כי היא לא פועל יוצא מצרכים.

זבולון כלפה: אני אומר כדוגמה ראשונית למשל זה קצבאות הילדים.

זבולון כלפה: אני חושב שקצבאות הילדים, במקרה שלי למשל, באופן אישי אני יכול להעיד, אין שום סיבה שבעולם שלא יחול עליהם מיסוי, ממילא זה ייצר מקור הכנסה נוסף, לדעתי של כמה מאות מיליונים.

זבולון כלפה: כאוכלוסייה כמוני, פחות או יותר מבחינת ההכנסה.

זבולון כלפה: נראה לי שהדבר הזה ייצר מקורות נוספים שדרכם תוכל לפעול ולהשפיע בצדדים החברתיים ואנחנו כמובן שנהיה לעזר רב בעניין.

מיכל בירן: זאת אומרת במקום למסות את חברות הענק אתה מציע למסות את קצבאות הילדים.

מיכל בירן: גאוני.

זבולון כלפה: לא אמרתי במקום.

זבולון כלפה: שנייה רגע, מיכל.

זבולון כלפה: זה טוב שיש פה הרבה פרשנים לדבריי, התייחסתי - - -

ראובן ריבלין: מי שאין לו לא ישלם.

זבולון כלפה: התייחסתי לעניין הזה.

זבולון כלפה: כשנגיע לחברות הענק - - -

אילן גילאון: אני תומך בזה, אגב.

ראובן ריבלין: אתה האבא של הסוציאל דמוקרטים.

זבולון כלפה: לא לשכוח שאני בא מהתנועה הקיבוצית.

אילן גילאון: לא, הוא אומר בקצבאות שלו, לא בקצבאות של לא - - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, עכשיו זה על חשבון השר ממש.

ראובן ריבלין: למה אותם טייקונים שנולד להם ילד לא ישלמו מס?

ראובן ריבלין: תגידי לי.

ראובן ריבלין: הנה, לפי ההיגיון שלך.

סתיו שפיר: שלום.

סתיו שפיר: אני מצטרפת לברכות כמובן ומאוד מברכת גם על הנוכחות שלך בשטח והבדיקה יותר לעומקם של הדברים.

סתיו שפיר: יש לי כמה שאלות שיוצאות, אני חושבת, מרוב השאלות שנשאלו עד עכשיו, בנוגע לכמה דברים.

סתיו שפיר: דבר ראשון, בתוך המשרד, שאלה שאני חושבת שדיברתי איתך עליה פעם באופן אישי אבל לא ממש דיברנו עליה לעומק וזה על האיחוד של האגפים של הפיגור והאוטיזם, איחוד שיכול גם לחסוך בעלויות רבות, ולהעביר את אותן עלויות בעצם לטיפול לאנשים עם מוגבלויות ולסייע להרבה מאוד משפחות שמיטלטלות בנבכי הביורוקרטיה עם מספר מאוד מצומצם של אפשרויות לבני משפחותיהם.

סתיו שפיר: שאלה שנייה באותו התחום, לגבי עצירת מכרזים להקמת מוסדות והוסטלים לאוכלוסייה הבוגרת.

סתיו שפיר: הרבה מאוד מכרזים שמעוכבים.

סתיו שפיר: לא כל כך ברורה המדיניות, מה מאושר, מה לא מאושר, על מה הם מאושרים, על מה הם לא, איך זה עובד, מה פרק הזמן הנחוץ.

סתיו שפיר: אשמח מאוד לקבל את תשובתכם.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות קבלן בניין וללכת למכרז להפעלת - - -

סתיו שפיר: לא, אני שואלת לגבי המדיניות, לא הכול צריך - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה הידע הטיפולי, מה האג'נדה.

אורלי לוי אבקסיס: לגמרי.

סתיו שפיר: והדבר השלישי פיקוח על מוסדות.

סתיו שפיר: כיום הפיקוח על הרבה מאוד מהמוסדות האלה מצומצם.

סתיו שפיר: מצומצם זו אפילו לא מילה, לא קיים.

סתיו שפיר: מפקח או מפקחת שמגיעים אחת לשלושה, ארבעה, חמישה חודשים לפעמים, לא רואים מקרים רבים של התעללות, של עבודה לא נכונה ולא תקינה בתוך המוסדות.

סתיו שפיר: ברור לכולנו שבהרבה מאוד מהמוסדות האלה הפיקוח צריך להיות מעל ומעבר, הרבה יותר אינטנסיבי ממה שנדרש אפילו לבתי ספר, למשל, מאחר שנמצאים שם אנשים שלא תמיד יכולים להתריע בזמן.

מאיר כהן: חסרי ישע.

סתיו שפיר: האם נעשים איזה שהם צעדים?

סתיו שפיר: אתם מרוצים מרמת הפיקוח?

סתיו שפיר: מה אתם חושבים שאפשר לעשות?

סתיו שפיר: תודה רבה.

יצחק כהן: שלמה המלך אומר דבר שפתיים אך למחסור.

יצחק כהן: אם אני אתחיל לשבח את מאיר אני רק אקלקל, כי היא מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה.

אלעזר שטרן: יושב ראש הכנסת כתב לנו אתמול, השר.

יצחק כהן: השר, בסדר.

יצחק כהן: סליחה, כבוד השר.

מאיר כהן: יש הוראות על זה?

מיכל בירן: היה מכתב נזיפה.

יצחק כהן: על כל פנים, כמי שהנהיג את הנוסחה הדיפרנציאלית וגם הפיילוט היה במשרד הדתות כשהייתי שר הדתות וזה הצליח בצורה מדהימה, וכשהנהגנו את זה, יושב לידי דב, היה ברור שזו התחלה לקראת אימוץ גם במשרדי הרווחה והחינוך.

אורלי לוי אבקסיס: בידיים של מי זה?

יצחק כהן: בידיים שלהם, של השרים.

יצחק כהן: כבוד השר היה בין התומכים בצעד הזה, בהיעדר תקציבים הדבר היחידי שאפשר לעשות זה לנייד תקציבים מרשויות חזקות לרשויות חלשות.

יצחק כהן: פריצקי, אתה בדקת את הנושא הזה, כמה מתנייד?

<חנן פריצקי: יש לנו את התכניות - - -

יצחק כהן: לא, מספרים.

יצחק כהן: התחלת לכמת את זה?

<חנן פריצקי: יש הרבה מאוד תכניות עם הרבה ואריאציות איך לעשות את זה.

<חנן פריצקי: התכניות קיימות.

יצחק כהן: אתה תומך, נכון?

ניסן סלומינסקי: תל אביב גדולה, אבל הבעיות שם הן גדולות יותר משל כל הערים.

יצחק כהן: אז 15 רשויות חזקות, עם כל הכבוד, אדוני היושב ראש, מתנגדות.

יצחק כהן: בגלל שהשבע לא מאמין לרעב.

יצחק כהן: השבעות האלה - - -

ניסן סלומינסקי: לא בהכרח.

מאיר כהן: לא רק זה, איציק, אלא יצא דעתו של כל מרכז השלטון המקומי - - -

יצחק כהן: חוץ מהיושב ראש.

מאיר כהן: עזוב, אני אומר מבחינה הצהרתית הם התנגדו למה שאני הצעתי.

מאיר כהן: שלמה בוחבוט, יושב הראש, אמר 'אנחנו לא רוצים לעשות דיפרנציאלית', זה בדעתם של ה-15 הגדולות.

יצחק כהן: אבל זה לא נכון.

יצחק כהן: 180 רשויות סובלות בגלל 15 רשויות חזקות.

אורלי לוי אבקסיס: די, זו הפעם היחידה שמפילים על השלטון המקומי איזה שהיא החלטת ממשלה?

מאיר כהן: אני חייב, רבותיי, ישבנו עם שר האוצר ויושב פה דב והחלטנו שאנחנו עושים את זה בחינוך וברווחה ואנחנו יודעים בדיוק ועשינו תכנית נהדרת ואגב האוצר אמר כן.

מאיר כהן: פנינו למרכז השלטון המקומי, לקבל את הסכמתם, כי הם חלק מהשולחן.

מאיר כהן: מרכז השלטון המקומי אמר, אחרי דיונים, 'רבותיי, לא, או שאתם מביאים כסף תוספתי', אבל הם אמרו - - -

ראובן ריבלין: דנקנר לא אישר את זה.

מאיר כהן: אבל אמרו כך ואמר את זה היושב ראש, למשל ראש עיריית תל אביב - - -

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, זה לא פשוט, כל הבעיות הגדולות בתוך - - -

מאיר כהן: צריך להקשיב.

מאיר כהן: רק במקרה הזה של תל אביב, הוא אומר 'אני המטרופולין', אתמול היינו ברחוב אילת, היינו בבית שנמצאות בו כ-15 נשים שעוסקות בזנות והן נמצאות במצב הקשה ביותר, ממש בקצה הרצף, הקשה ביותר, אף אחת מהן לא הייתה מתל אביב, כולן באו לתוך תל אביב.

מאיר כהן: אומר ראש העיר, 'בסדר גמור, אני מוכן שתעשו מאטצ'ינג, אבל אם היא הגיעה אליי מיישוב מסוים, שהיישוב ייתן לי את ההורדה שלה'.

מאיר כהן: אנחנו אומרים לו לא.

ניסן סלומינסקי: גם אנשי תל אביב עצמה, יש בה כל כך הרבה - - -

אורלי לוי אבקסיס: היום גם המאטצ'ינג הוא בעייתי, אתה יודע למה?

אורלי לוי אבקסיס: גם אם אנחנו משאירים את ה-25-75, מה שקורה הוא שעירייה חלשה, שלא מצליחה לשלם, היא גם לא מקבלת את ה-75 וזה עובר לעירייה חזקה, שמשלמת.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה שאתה אומר, אפילו המעט שבמעט העירייה החלשה לא מקבלת, אבל מה שכן, הדיור הציבורי, שולחים לשם אוכלוסיות חלשות עם התיק שלהם של הרווחה ועם 25% מאטצ'ינג מתל אביב, כי שם אין דיור ציבורי.

מאיר כהן: צודקת.

ניסן סלומינסקי: עדיין היא פחותה מכל מקום אחר.

ניסן סלומינסקי: הלוא אם ירושלים בתוך ה-15 - - -

יצחק כהן: ירושלים רוצים את זה.

יצחק כהן: ראש העיר הביע את דעתו בצורה מאוד חיובית.

יצחק כהן: כבוד השר, על כל פנים, לא רק שזה נכון כלכלית, זה גם נכון מוסרית.

יצחק כהן: יש לך היום את השולחן הזה שיעזור לך ויתמוך בך להוביל את העניין הזה.

יצחק כהן: אם תתעקש מול אותן 15 רשויות שבעות ועשירות, שימשיכו להיות שבעות, אין לי שום טענה נגדן.

יצחק כהן: אתה בא מדימונה, אתה הולך בחולון, על כל רחוב שני אתה רואה מוזיאון, כמה מוזיאונים יש בדימונה?

יצחק כהן: ואני מפרגן לו, שיהיה לו לבריאות, אבל לא יכול להיות שהמדינה תיתן לו את אותה מנה שהיא נותנת לדימונה.

יצחק כהן: זה לא יכול להיות.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שיש לו מאיפה לגבות מיסים ולעירייה קטנה אין - - -

מאיר כהן: חבריה, חבר הכנסת כהן, אני מתעקש, אבל אני חוזר שוב, אני מתעקש, הלוואי שתצא מכאן בשורה, אבל אנחנו צריכים לקבל את ההחלטה של האוצר.

מאיר כהן: כי עוד פעם, בסופו של יום זה לא כסף תוספתי, אלא זו אידיאולוגיה.

מאיר כהן: יגיד האוצר למשרד הרווחה, 'אנחנו מאשרים שאתם תפעלו על פי מאטצ'ינג', אנחנו נפעל על פי מאטצ'ינג - - -

יצחק כהן: האוצר הריץ פיילוט וזה עבד והאוצר מסכים.

יצחק כהן: אני הייתי באוצר והאוצר רוצה את זה.

יצחק כהן: בגלל הזמן הקצר אני אקצר.

ניסן סלומינסקי: הזמן נגמר.

יצחק כהן: אוקי, אני אוותר, אני אגיע אליך באופן אישי.

יצחק כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להעיר שתי הערות.

ראובן ריבלין: קודם כל אני לא נותן לך קומפלימנטים, כי אני זוכר את תפילת שליח ציבור, הנני עני ממעש והנני עני ממעש מול עבודתך בתחום הזה, לכן אני חושב שאין לי זכות עוד לתת לך את כל הברכות שמברכים אותך חברי כנסת רבים, שבוודאי יש להם זכות לומר לך ולברך אותך כי הם בטח עשו יותר ממני.

ראובן ריבלין: אני רוצה רק להעיר שתי הערות.

ראובן ריבלין: אחת, אני הייתי שותף לגזרה קשה ביותר, משום שחשבתי שאין למדינת ישראל בררה בעניין המע"מ.

ראובן ריבלין: אני עלול גם לאשר את שאר הגזרות, אם לא תימצא אלטרנטיבה והתוצאה היא שכל משפחה בישראל תצטרך לתרום 800 שקל לחודש על נושאים שהם קיומיים, לכן אני חושב שהמצב של משרד הרווחה בשנה הקרובה, או מיד מרגע שהגזרות יופעלו, וחלקן כבר יופעל, ישפיע על משרדך ואני חושב שממשלת ישראל צריכה להיערך בצורה רצינית לעבות את משרדך עוד יותר ממה שעובית.

ראובן ריבלין: אני אמרתי בחוק מס ערך מוסף, בתוספת שאנחנו הטלנו על הציבור, שלפי דעתי 10% מכל מה שייקלט צריך להינתן למשרדך על מנת לטפל נקודתית בכל אותם אנשים אשר הם יסבלו ויעברו מיד לאותה מערכת איומה שבה רק הרווחה תוכל לעזור להם משום שהם יהפכו לחסרי ישע במידה רבה.

ראובן ריבלין: 800 שקל, אני לא אומר לך שזה דבר שהוא לא משמעותי לי, כי הנכדים שלי יקבלו פחות מתנות, אבל אנחנו נסתדר, אבל 800 שקל למי שמקבל 1,600 או 1,700 צא ולמד.

ראובן ריבלין: הדבר השני, אני חושב שהנושא של כוח האדם במשרדך מחייב טיפול מיידי, שכן אני יודע שאנשים שרואים אסונות ורואים דברים קשים, הם נהיים במשך הזמן גם קשוחים מאוד בליבם, משום שאם אנחנו השגנו שיא כוח אדם בנושא מסוים למשרדך, כי ראינו בו חובה כלפי הציבור וארגון העובדים התנגד לעניין זה, כי הוא לא רצה קרימינולוגים והם לא סוציולוגים, כאשר הילדים לא מקבלים את האישור שלהם, גם בעניין זה קטונתי מלהציע לך, אבל אני בטוח, אני לא מברך אותך, שתמצא לכך הסדרים ביד רמה ובזרוע נטויה.

ראובן ריבלין: כל מה שאני יכול לעשות זה לקוות יחד עמך.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: דב.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני מברך אותך, אבל אני חושב שאתה בוודאי שומע שהברכה והברכות שאתה מקבל פה באמת בלב שלם מכל החברים הן גם סימון של אתגר, מאוד קשה ומורכב, ואני רוצה לומר לך שאתה נכנסת לתפקיד שהוא תפקיד כפוי טובה, אם לא עושים אותו נכון.

דב חנין: אני רוצה להגיד מה זה לא לעשות אותו נכון, כי אני חושב ששרי הרווחה הקודמים היו כולם אנשים מאוד טובים, אבל לדעתי חלקם עשו אותו לא נכון.

דב חנין: התחום שלך, כפי שאני מבין אותו, הוא לא תחום טופוגרפי, זה לא איזה שהוא אזור שיש רווחה ויש תחומים אחרים של החיים ואז התפקיד שלך זה לדאוג לאלה שהמערכת - - - יש את המערכת הגדולה והיא עושה את כל תפקידיה ופעולותיה ובקצה יש את צינור המפלט, כמו שפעם חשבו על המשרד להגנת הסביבה, שהוא צריך לטפל בחומרים האלה שיוצאים מהמפלט בחוץ.

דב חנין: אז אתה, התפקיד שלך לנקות מהחור את מה שכל האחרים הזיקו.

דב חנין: זו תפיסה שלדעתי היא בלתי אפשרית, כי אי אפשר לעשות את זה.

דב חנין: כמו שאני רואה את התפקיד של שר הרווחה, ואני מאוד מתחבר דווקא לדברי גילה גמליאל, שאני כרגע יושב במקומה פה, זה שר שהתפקיד שלו הוא לא אחריות על תחום, זו אחריות על איזה שהיא צורת הסתכלות אחרת על המציאות.

דב חנין: כמו שלמשרד האוצר יש בכל משרד ממשלתי רפרנט שבא ואומר, 'ההחלטה שאתם מקבלים, יש לה השלכות כלכליות כאלה או אחרות', משרד הרווחה, כמו שאני מבין אותו, צריך להיות בכל מקום, צריך להיות לו רפרנט וצריך שיהיה לו מה להגיד בתחום החינוך ובתחום הבריאות ובתחום הביטחון.

דב חנין: בכל תחום יש השלכות של רווחה שהן גם חשובות כמו ההשלכות הכלכליות.

דב חנין: ההשלכות החברתיות הן לא פחות חשובות.

דב חנין: אז אתה, אדוני השר, השר שמופקד על מדיניות חברתית.

דב חנין: איפה הקושי הגדול?

דב חנין: ופה אני אומר את הדברים בצורה גלויה, למרות שזה בוודאי לא ממשיך אולי את צורת המחשבה של גילה, שאני הסכמתי איתה מבחינת הצגת האתגר.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לעבור מקום?

דב חנין: אני חושב שאתה נמצא בממשלה שהשקפת העולם שלה היא אנטי חברתית.

דב חנין: השקפת העולם הזו היא לא עניין, אגב, של שר האוצר ולא עניין של פקידי האוצר, אלא זו השקפת עולם שראש הממשלה ביטא אותה עוד כשהוא היה שר אוצר, על קיצוץ בשירותים החברתיים, על כל השירותים החברתיים כאיש שמן, שצריך לעבור דיאטה, כל מיני דברים מאוד מאוד בעייתיים, ולכן התפקיד שלך הוא באמת אתגר מאוד מאוד גדול.

דב חנין: אתה אחד האנשים באמת המרשימים ביותר שיצא לי להכיר במערכת הפוליטית, אני אומר לך את זה באמת בלב שלם ובהרבה הערכה.

דב חנין: אני יכול לומר לך, קל לי להגיד את זה כי אני איש אופוזיציה, אני כמובן אפעל ככל שאני יכול כדי לסייע במערכות האלה, אבל אני בטוח שיהיו גם חברי קואליציה שיתמכו במערכה שלך, כי היא המערכה על הגנה של החברה של כולנו.

ניסן סלומינסקי: כבוד השר, מצד אחד יש כמה גופים מחוץ לחברי הכנסת שיושבים כאן כל הזמן וביקשו לדבר.

מאיר כהן: אני אשב עד שתסגור את הוועדה.

ניסן סלומינסקי: יש לי רעיון יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: הם ביקשו לדבר וזה חשוב כי אלה גופים שעובידם בשטח.

ניסן סלומינסקי: מצד שני יש מיעוט גדול של חברי כנסת, בעיקר אלה ששאלו - - -

מאיר כהן: מיעוט גדול.

ניסן סלומינסקי: מיעוט גדול, כן, יש כזה מושג של מיעוט גדול.

ניסן סלומינסקי: ההצעה שלי זה שאנחנו נשמע את הגופים והתשובה שלך תהיה כשאתה תבוא לפעם הקרובה שתהיה במהרה, כשנגיע לביטוח הלאומי, ואז אתה תוכל לתת את התשובה, ואז יהיו כל חברי הכנסת.

מאיר כהן: אם בכל זאת יורשה לי, יש פה חברי כנסת שהעלו דברים מאוד חשובים, שאני רוצה שזה יישמע כבר עכשיו.

מאיר כהן: אני רק אענה לשני דברים שלה

מאיר כהן: ערכתי השולחן הזה יכול מאוד מאוד לעזור.

מאיר כהן: האחד, אורלי העלתה בצדק גדול מאוד את הנושא של חוק הפעוטות בסיכון ואת הסבסוד של ההורים.

מאיר כהן: אורלי, אנחנו עשינו חישוב והגענו ל-20 מיליון שקלים בכדי לעזור להורים האלה, כי אלה כולם משפחות שממילא נפגעו, מהקצבאות וכו' וכו', ומשיתים עליהם את ה-300 שקלים.

מאיר כהן: הבאנו את זה לאוצר, האוצר אמר שמבחינתם בשקלא וטריא איתם זה לא דבר שהוא בעדיפות ראשונה, זה עולה 20 מיליון שקלים, להערכתי אנחנו צריכים למצוא, גם מתוך סדרי העדיפות שלנו וגם עם האוצר, ולתקן את זה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: זו קטסטרופה.

מאיר כהן: קטסטרופה, את צודקת מיליון אחוז.

מאיר כהן: אז אמרתי, אני שם את זה לפני הוועדה.

מאיר כהן: הדבר השני, דיבר חבר הכנסת ריבלין על כוח אדם.

מאיר כהן: ראו, נמצאים כאן כל האנשים הטובים של המשרד שיושבים מאחורינו.

מאיר כהן: אנחנו צריכים עוד תקנים.

מאיר כהן: אין שום ספק שהאוכלוסייה גדלה, העובדים הסוציאליים במיוחד הם אנשים שרובם הגדול נמצאים בשטח מול 150, 200 ויותר, יש עובדים סוציאליים שמתעסקים, מתעסקות, עם 250 תיקים, זה בלתי אפשרי, ואנחנו נשמח על כל עזרה שיש בה תוספת של אנשי מקצוע, כי החבר'ה האלה נמצאים בתוך השטח.

מאיר כהן: הדבר השלישי שהוזכר כאן על ידי חברת הכנסת סתיו, הנושא של הפיקוח.

מאיר כהן: אנחנו עכשיו בעיצומה של אני אומר אולי אחת הרפורמות החשובות במשרד הרווחה וזו שאלת הפיקוח במשרד הרווחה.

מאיר כהן: אורלי וסתיו, אני הגעתי למקומות שהדוח האחרון של תזונאית של משרד הרווחה שהייתה אמורה להיות שם ולבדוק את האוכל, וסליחה שאני יורד לרזולוציות כאלה, אבל אני חושב שזה תפקידי, הדוח האחרון היה ב-15 בנובמבר 2010.

מאיר כהן: זאת אומרת מה-15 בנובמבר 2010 מישהי מטעמנו לא הייתה שם ולא ביקרה את האוכל שאותם חסרי ישע אוכלים.

מאיר כהן: זה לא מעיד על כלל המפקחים, יש מפקחים נהדרים, אבל לצערי זה כמו אצל הרופאים הטובים, כשהמדיניות היא שחלק מהמפקחים לא מדפיסים כרטיס, לא בבוקר ולא בערב, אני לא יודע איפה הם נמצאים, הם אנשים נחמדים אבל חלקם אמורפים, זה מה שקורה.

מאיר כהן: אז אתה מגיע לבית אבות ואתה שואל מתי היה לאחרונה, אומרים לך 'לפני ארבעה חודשים', הוא, אגב, רשם את הדוח שאני ראיתי בעיניי, הייתה שם מפקחת נהדרת, היא רשמה את הדוח, אבל כשהיא נתנה את זה למפקח מעליה הדוח הזה נשאר במגרה.

אורלי לוי אבקסיס: זה גם מה שקרה כשפגשנו באילניה את המפקחת והיא אמרה 'לפני חודשיים הייתי פה, הגשתי דוח מזעזע', אמרתי לה 'ומה קרה איתו?' היא אומרת לי, 'זה כבר לא תפקידי'.

מאיר כהן: אז בפעם הבאה שהדבר הזה יופיע, זו תהיה פשלה אישית שלי, כי אני השר.

מאיר כהן: זה בתוך המשרד, זה לא תקציב, זה לא כלום, אלה הוראות חדשות, זה פיקוח.

מאיר כהן: וגם לאלה שאין תקנון, אני תמיד אומר, יש תקנות של הלב.

מאיר כהן: כשאתה נכנס למקום ואתה רואה זקן מוזנח, אתה לא צריך לחפש תקנון שכתוב, העין שלך אומרת, הלב אומר והראש, אז יש תקנות של הלב.

אורלי לוי אבקסיס: זה בתנאי שיש לה לב.

ניסן סלומינסקי: יש לב, צריכים להוריד את הכיסוי ממנו.

מאיר כהן: יש לכולם לב, השאלה אם הוא נשחק.

מאיר כהן: בנושא של התקצוב הדיפרנציאלי.

מאיר כהן: אדוני, יש ויכוח.

מאיר כהן: אני חייב להגיד פה משהו.

יצחק כהן: יחד איתך בוא נוביל מהלך.

מאיר כהן: אני חייב להגיד משהו, תראו, הדבר הקל זה לשבת כאן בישיבה כזאת של מחלקת רווחה ולחפש את האשם.

מאיר כהן: לא היה אדם שתמך בשינוי הדיפרנציאלי יותר משר האוצר יאיר לפיד, לא היה אדם, אני חייב להגיד את זה, מותר לי להגיד את זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה עשו לו נערי האוצר?

יצחק כהן: לא, הם בעד.

מאיר כהן: חבריה, לא היה אדם שבא אליי ואמר לי 'מאיר, לא יהיה שום ויכוח על התקציב שלך', לא היה אדם שבא ואמר לי בנוסף ל-900 מיליון שקלים, 'אוסיף עוד 200 מיליון ועוד 500 מיליון לניצולי השואה', אז אני מבקש קצת לתקן את הרושם הזה.

מאיר כהן: אז נכון, יש ויכוח האם הקצבאות הן קצבאות שהן מלכוד של קצבאות או - - - יש ויכוח והוא ממשיך להתקיים.

מאיר כהן: בתכנית הלאומית שאני רוצה להציג אני מתייחס לזה.

מאיר כהן: אבל שחלילה לא ייצא מכאן שיש אנשי רווחה ושר רווחה וחברי כנסת כמו אורלי לוי שהם מטפלים ואחרים לא.

מאיר כהן: תאמינו לי שמה שצריך זה להקשיב לדברים ולנתח אותם לאט ולא מתוך התלהמות.

מאיר כהן: כשבאה אורלי לוי ואומרת על ה-20 מיליון, זה הדבר שמיד קפץ, כי אני מכיר את המשפחות שאת מכירה, ובאנו עם זה וכתבנו אחרי זה, זה אורלי לוי, כי זה אחד הדברים הטובים ביותר שחשבת עליהם, באמת, זה דבר מדהים - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה לא עזר.

מאיר כהן: זה לא משנה.

מאיר כהן: את יודעת, כשאומרים את הדברים וחוזרים ואומרים אותם בנעימות ובנחישות, בסוף זה עוזר.

מאיר כהן: אני לא צריך להטיף לך, את יותר ממני.

יצחק כהן: כבוד השר, אם השר לפיד תומך בזה אז מה הבעיה להביא את זה?

ניסן סלומינסקי: לא, יושב ראש המרכז לשלטון המקומי - - -

יצחק כהן: אז מה?

יצחק כהן: עם כל הכבוד, יש פה ממשלה ויש פה כנסת.

יצחק כהן: אני לא מבין.

ניסן סלומינסקי: לא, הוא מדבר על משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: המאטצ'ינג גם, בשניהם שר האוצר יכול להחליט.

אורלי לוי אבקסיס: גם וגם.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: את רוצה שהוא יילך גם ל - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא יכול, השאלה אם הוא רוצה.

יצחק כהן: יש פה נציג של המרכז לשלטון מקומי.

מאיר כהן: אני אגיד לך מה אני ומישהו שקרוב אלייך ניסינו לעשות ולא הצלחנו.

מאיר כהן: זאת ההחלטה שלהם.

מאיר כהן: התכנסו מרכז השלטון המקומי ובהצבעה החליטו והעבירו לאוצר 'אל תעז, אנחנו לא מסכימים לזה'.

מאיר כהן: חבל.

מאיר כהן: שאלתי את חבריי מערי הפיתוח 'למה הסכמתם?

מאיר כהן: ' אז אמרו 'או שאנחנו כולנו בסירה אחת או לא'.

מאיר כהן: מחרתיים אני נוסע לכנס שלהם לשכנע אותם לשנות את זה.

מאיר כהן: אני מקווה שאני אצליח.

יצחק כהן: אם לא, יש כנסת ויש ממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה העניין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מעבירים פה חוקים שמחייבים אותם לתת הנחות בארנונות, או - - - אז גם את זה אנחנו יכולים לחייב.

מאיר כהן: איציק, אומרים חבריי ראשי ערים מעיירות הפיתוח, ואני חוזר על מה שהם אומרים, והזכירה את זה אורלי, 'תראו, ברגע שאתם מביאים את זה לשולחן שלנו, אין לנו בררה, הם החברים שלנו.

מאיר כהן: אתם ממשלה, אתם כנסת, תחליטו ותעשו את זה'.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

ניסן סלומינסקי: תעשו קצר קצר.

<איתי חוטר: אני גם רוצה לברך את כבוד השר על המאבק שלו במניעת הפגיעה בתקציבי הרווחה וגם הוספת תקציבים נוספים.

<איתי חוטר: בראש ובראשונה אני רוצה להתייחס לסוגיית המאטצ'ינג.

<איתי חוטר: מרכז השלטון המקומי מתנגד לבצע מאטצ'ינג שיפחית מאחוזי ההשתתפות הקיימים של משרד הרווחה, כך שמשרד הרווחה יפחית את השתתפותו מ-75%, אין שום התנגדות לבצע את המאטצ'ינג מעל ל-75%, והסיבה מאוד פשוטה.

<איתי חוטר: אני רוצה להציג את נקודת המבט דרך הדוחות הכספיים של הרשויות המקומיות, שזה דרך אגב דברים שמשרד הרווחה אולי לא מודע להם, אבל הרשויות המקומיות משתתפות במאות מיליוני שקלים מעבר ל-25% מאטצ'ינג שהם מחויבות בהם.

מאיר כהן: העשירות, לא העניות.

<איתי חוטר: על פי הדוחות הכספיים הרבעוניים - - -

אורלי לוי אבקסיס: הן עשירות, כי הם לא משאירים הרבה אוכלוסייה חלשה.

אורלי לוי אבקסיס: כל מי שהוא דיור סוציאלי, שולחים אותו לפריפריה, אמהות חד הוריות לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז אחר כך אפשר - - -

ניסן סלומינסקי: זה לא הם שולחים, זו מדיניות של ממשלה לפעמים.

<איתי חוטר: אם אפשר להשלים?

<אסתר אשל: יש דיור סוציאלי וגם בפריפריה אין דיור סוציאלי.

<אסתר אשל: חבל שאת הולכת, כי יש לי להגיד לך כמה דברים.

<אסתר אשל: ממש חבל, כי אני באה מהשטח ואני מנהלת אגף רווחה ואני באה כנציגת השלטון המקומי ואני חושבת שכל הנושא הזה שאת דיברת על ילדים בקהילה, לעומת פנימיות, ואת אמרת את זה בלשון של ביקורת, בעיניי זה נשמע ממש לא נאות כלפי העובדים הסוציאליים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, חלילה, מה פתאום?

אורלי לוי אבקסיס: כלפי התקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: על מה את מדברת?

<איתי חוטר: אני אסיים, אני רק רוצה לומר שעל פי נתוני 2009, 2010, 2011, ההשתתפות שמעבר למאטצ'ינג, כמו שאמרתי, עמדה על 300-400 מיליון שקל.

<איתי חוטר: לפי הדוחות הכספיים הרבעוניים, עוד לא המבוקרים הסופיים, של 2012, אנחנו רואים קפיצה ל-600 מיליון שקל השתתפות מעבר למאט'צינג.

<איתי חוטר: אם זה לא מעיד - - -

יצחק כהן: מי שיכול, יש כאלה שלא יכולים.

<איתי חוטר: אם זה לא מעיד על תת התקצוב של המדינה לשירותי רווחה, אז אני לא יודע מה כן.

<איתי חוטר: זהו, תודה.

<שמואל רון: אני מייצג את ועד מנהלי הפנימיות, אותן פנימיות שמשרדך שולח את הילדים אליהן.

<שמואל רון: זו באמת אוכלוסיית קצה.

<שמואל רון: שמענו תכניות לעתיד, מקסים, מחמם את הלב, הלוואי שתצליחו או נצליח להגשים אותן, אבל אני רוצה לדבר על נטל העבר, הקושי של העתיד הקיומי היומיומי.

<שמואל רון: אני אביא אולי שתי דוגמאות לסבר את האוזן.

<שמואל רון: בעוד עשרה ימים הילדים יוצאים לחופשת קיץ, הילדים שלנו לא יוצאים, כי חלק אין לאן לשלוח אותם וחלק לא רוצים ללכת הביתה.

<שמואל רון: אנחנו פתוחים 365 ימים בשנה.

<שמואל רון: אני בקייטנה של הקיץ צריך לשלש את המשרות.

<שמואל רון: בתי ספר סגורים, אנחנו צריכים להחזיק את הילדים מהבוקר עד הערב, זה שתי משמרות, עובדים שזכאים לחופש יוצאים לחופש ולקייטנת קיץ אנחנו מקבלים 216 שקלים לילד.

<שמואל רון: 216 שקלים לילד בשביל להחזיק אותו חודשיים.

<שמואל רון: אבל בואו נתקדם קצת קדימה, בעוד חודשיים מתחילה שנת הלימודים, צריך לקנות ספרים לילדים, שהילדים שלנו חלילה לא יחסרו כלום בבית הספר.

<שמואל רון: התקציב שלנו לספרים לשנה הוא 223 שקלים.

<שמואל רון: יש עכשיו מבצעים, ארבע במאה, לא בספרי לימוד, זה 2.5 ספרים, מה עם הספרים האחרים?

<שמואל רון: לפני שלוש שנים פנינו למשרד, הקימו ועדה, שלחו אלינו רואה חשבון, המסקנה הייתה שהחסר, שהמשרד מודה בו, הוא בין 1,000 ל-1,500 לילד לחודש, במה שהמשרד דורש מאיתנו, שצריך להחזיק ילד.

<שמואל רון: אנחנו חושבים שצריך יותר, אבל בואו נסתפק בזה.

<שמואל רון: לפני שנתיים הוקמה ועדה, ועדת גדעון, לפני שנה הוועדה הציגה את מסקנותיה.

<שמואל רון: מדינת ישראל, משרד האוצר ישב שם.

<שמואל רון: עברה שנה, עדיין לא קיבלנו אגורה מהכסף שהובטח לנו בשנה שעברה.

<שמואל רון: מדברים איתנו על חמש פעימות.

<שמואל רון: חמש פעימות שהיו צריכות להתחיל בשנה שעברה - - -

<חנן פריצקי: אפשר לגמור את הדיון בחצי שנייה.

<חנן פריצקי: אנחנו הולכים לקיים את המסקנות של הוועדה הזאת החל ב-1 לתשיעי.

<חנן פריצקי: מסקנות הוועדה עולות 47 מיליון שקל לקופת המדינה, אנחנו הולכים ליישם אותם, בדיוק כפי שנכתב בוועדה.

ניסן סלומינסקי: יפה, זו בשורה גדולה.

<שמואל רון: אני רק מדבר על חמש פעימות.

<חנן פריצקי: 1 לתשיעי 2013.

<שמואל רון: פריצקי, אתם מדברים איתנו על חמש פעימות - - -

מאיר כהן: עם כל הכבוד לכם, אבל אני לא מתכוון לנהל איתך שיחות עכשיו מתי תהיה הפעם הראשונה ומתי הפעם השנייה.

מאיר כהן: מה שהוא אמר, אנחנו התייחסנו לדוח הזה, תקצבנו אותו בשלוש פעימות וזהו.

מאיר כהן: אני מצטער.

מאיר כהן: עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: מכובד.

<שמואל רון: אנחנו מברכים על זה, רק אנחנו כבר עכשיו בפערים של העבר ואנחנו בקושי גדול לקיים את מפעלי הקיץ, אנחנו בקושי גדול להתחיל את שנת הלימודים, ותחשבו, אני עושה חשבון שלי, שעם הכסף שהוועדה קבעה שחסר לי אני כבר בפער של 3 מיליון שקלים על העבר.

<שמואל רון: בואו נחשוב גם על העבר.

<שמואל רון: אנחנו מברכים על העתיד ואני חושב שזה יביא לתנופה וישים אותנו במקום הנכון, נוכל לתת לילדים את השירותים המתאימים, אבל אנא, בואו תחשבו על הפעימות האלה כדי שאנחנו נמשיך לפעום והלב לא יפסיק לפעום.

<שמואל רון: ואנחנו מברכים, ההצלחה שלך היא ההצלחה שלנו ואני חושב שאני פה משתדל לשמש פה לילדים.

<שמואל רון: אז תודה ושיהיה לנו רק טוב.

<סמאח אלחטיב-איוב: לקראת הדיון בוועדה שלחתי נייר עמדה, אני מקווה שהוא הגיע לכבוד השר ואני גם מברכת אותו ומצטרפת למברכים.

<סמאח אלחטיב-איוב: שני משפטים קצרים.

<סמאח אלחטיב-איוב: בשנת 2011 אנחנו עסקנו בתחום של רווחה וחקרנו בעמותה את חלוקת התקציבים של רווחה והתמקדנו בדיוק בסעיף התקציבי של תקינה.

<סמאח אלחטיב-איוב: כפי שציין קודם חבר הכנסת טיבי, הוא ציטט מהנתונים שלנו, שעלו במחקר, ש-20% מכלל המטופלים הם ערבים, כאשר חלקם בתקציב עומד רק על כ-10% בלבד.

<סמאח אלחטיב-איוב: לא נלאה אתכם בנתונים, לפי המחקר גם עלתה הסוגיה של המאטצ'ינג כחסם בפני הקצאה שוויונית ואני שמחה מאוד לשמוע שאתה בעד שינוי כזה ואני מקווה גם שזה יתקדם לכיוונים חיוביים יחד עם מרכז השלטון המקומי והאוצר.

מאיר כהן: בקרנות של הביטוח הלאומי השינוי, אמרתי ואני חוזר, יהיה שינוי.

מאיר כהן: במשרד הרווחה צריך להיות שיח עם האוצר, עם מרכז השלטון המקומי.

מאיר כהן: אנחנו לא לבד בקבלת ההחלטות.

מאיר כהן: זה לא משנה שאני אחליט כך, אלא אם כן הכנסת והממשלה יקבלו החלטה לעשות את השינוי ואז זה לא בא לשולחן שלהם, זו הוראה מלמעלה.

מאיר כהן: כל עוד מבקשים מאיתנו לשבת סביב שולחן כזה, אנחנו לא יכולים לשנות את המאטצ'ינג, אבל בקרנות אנחנו נעשה את זה.

<סמאח אלחטיב-איוב: אז אנחנו מברכים על זה.

<סמאח אלחטיב-איוב: מה שכן, אנחנו יכולים לקרוא לך, כבוד השר, למשל לגבי סוגיית התקינה.

<סמאח אלחטיב-איוב: הייתה רפורמה, שציינתם, אחד הדברים שהמשרד מאוד מוביל ואנחנו גם מברכים על הרפורמה, אבל במסגרת הרפורמה חולקו 300 תקנים ונכון להיום המשרד לא פרסם איך 300 התקנים האלה חולקו ואנחנו לא יכולים לבחון איך הדבר הזה מיטיב עם האוכלוסייה הערבית.

<סמאח אלחטיב-איוב: עוד משהו, בשבוע שעבר, במסגרת הכנס שהיה פה בכנסת, יחד עם טיבי ועוד עמותות נוספות, הצהרת על 40 תקנים חדשים, זה בתוספת ל-300 תקנים או שזה במסגרת ה-300?

מאיר כהן: 40 תקנים חדשים, אנחנו במשא ומתן שיאשרו אותם כתוספת.

<סמאח אלחטיב-איוב: אוקי.

<סמאח אלחטיב-איוב: אז אנחנו מאוד נשמח אם ה-40 האלה ישמשו את המשרד כדי לסגור את הפער התהומי בין אחוז הנזקקים בקרב האוכלוסייה הערבית לבין חלקם בתקציב, שזה חצי.

מאיר כהן: ברגע שנקבל את התקנים האלה ויש אנשים מוועדת הכספים, זה יגיע גם ליושב ראש, אנחנו צריכים לתקן את זה, כי אנחנו מבינים שבמגזר הערבי יש בעיה גדולה מאוד של תקנים, אני רואה את זה בשטח, אנחנו צריכים לתקן את הדבר הזה ואנחנו חייבים לתקן את הדבר הזה.

<סמאח אלחטיב-איוב: כן, כי בלי תקינה אי אפשר להתקדם.

מאיר כהן: לגמרי.

<אסתר אשל: בקצרה.

<אסתר אשל: אני מאוד שמחה, כבוד השר, על זה שאתה בחרת להיות שר הרווחה, זה לא מובן מאליו, זה כבוד גדול לנו ומחמאה מאוד גדולה ואנחנו מצפים באמת לעבודה משותפת טובה ויעילה.

<אסתר אשל: אני מדברת מהשטח, אני מנהלת אגף רווחה באור יהודה ואני 37 שנה עובדת בשלטון המקומי, שלוש שנים באקדמיה ושירות בתי הסוהר, אבל כל החיים שלי נשמתי ואני אוכלת עבודה סוציאלית ברשויות המקומיות.

<אסתר אשל: אני רוצה להגיד לכם שתקופה כזו כל כך קשה לא נתקלתי בה מעודי, וזה נובע משני דברים.

<אסתר אשל: קודם כל הנושא הזה שכל משרדי הממשלה פונים אלינו בעקבות חוקים.

<אסתר אשל: חוקי מדינת ישראל מאוד מפותחים מבחינה חברתית והמעמסה והדרישה של העובדים הסוציאליים למלא אחרי החוקים מוצדקת ונכונה, אבל היום בתי משפט, ביטוח לאומי, וכל יום בא לפתחנו איזה רעיון חדש של גורם זה או אחר, ואם אתם תרצו, אני אוכל לפרט את זה, אבל אולי זה לא המקום פה, וזה אומר שזו מעמסה מאוד רצינית, שלא נגמרת בשיחה אחת או שתיים.

<אסתר אשל: אתה גם לא יכול לעשות סדר עדיפויות, זה בית משפט, זה ביטוח לאומי, זה קצבאות נכות שפתאום עכשיו צריכים לעשות ועדות אבחון למפגרים, שזה בסדר, אבל זה אומר שזה לוקח זמן, בינתיים עוצרים להם את הקצבה, ואז אני מגיעה פה לנושא האלימות.

<אסתר אשל: האלימות הולכת וגואה בתוך המחלקות לשירותים חברתיים.

<אסתר אשל: יש חוק, צריך למצות אותו קודם כל להגן על העובדים.

<אסתר אשל: עובד סוציאלי בא לעבודה עם כל הנשמה, עם לב ענק, נכון שיש שחיקה, אבל השחיקה הזאת לא משפיעה על העבודה בשטח, כי כשהבן אדם נמצא מולו אז הוא כולו שם והוא מוותר על המשפחה שלו ונוסע ועושה את מה שהוא צריך.

<אסתר אשל: לכן קודם כל צריך להגן עליהם, לא יכול להיות שאנחנו נהיה במצב כל כך חשוף בתקופה הזו, בפרט עכשיו, אחרי כל הגזרות, שעובדים לא יהיו מוגנים.

<אסתר אשל: צריכים ללכת עם החוק הזה ואולי לעשות תעדוף שקודם כל יהיה הנושא הזה של החוק.

<אסתר אשל: בנושא המעמסה, אני מבינה שאין תקציב, אני מבינה שיש תעדוף, אני מבינה את כל הדברים האלה, למה לא ניקח החלטות אמיצות ונקבע באיזה נושאים אנחנו לא מטפלים.

<אסתר אשל: זה אולי לא יהיה פופולרי ואולי זה לא פוליטי בכלל, אבל אנחנו לא יכולים לטפל בכול.

<אסתר אשל: לא יכולים.

<אסתר אשל: לא רק זה שאנחנו לא יכולים לטפל, אלא מגיעים אלינו גם כל מיני - - -

מאיר כהן: אתי, הייתי ראש רשות ואם אנחנו נדאג להגן על העובדים הסוציאליים, יש להם מספיק כתפיים רחבות, אנחנו לא צריכים לצמצם להם, הם גם לא ירצו את זה.

מאיר כהן: אנחנו לא יכולים, מדינה לא יכולה להגיד במה היא לא מטפלת, מדינה צריכה כל הזמן להרחיב את המניפה של הדברים שבהם היא כן מטפלת.

מאיר כהן: ונכון, את צודקת מאוד, את באה מהשטח ואני שומע את זה בדברים שלך.

מאיר כהן: היום עובדת סוציאלית מטפלת בכול, כמו שראש עיר בשטח מטפל בכול, מה לעשות?

מאיר כהן: אבל אנחנו לא יכולים לרשום סילבוס של מה שאנחנו לא עושים.

מאיר כהן: אין לזה אח ורע.

<אסתר אשל: נכון, כבוד השר, אבל כשאתה נדרש היום לעבוד על פי חוק, יהיה מצב שעובדים סוציאליים יילכו לכלא, בגלל שהם אנשים טובים, בגלל שהם באו לעבוד ורוצים לחזור הביתה בשלום.

<אסתר אשל: קורים בשטח דברים נוראיים וכל יום כשאני חוזרת הביתה אני אומרת תודה לאל שלא קרה שום דבר.

<אסתר אשל: בעבודה שלי אני מקפידה על דברים שהם לא בסדרי עדיפויות להתעקש, זה שירות בתי הסוהר שרוצה ממני דוחות של מישהו שנמצא בכלא ורוצה חופשה, לא נותנת דוחות, כי זה לא בסדרי עדיפויות.

<אסתר אשל: כל מיני דברים כאלה.

ניסן סלומינסקי: אסתי, אני פשוט מתנצל, כי אני חייב כבר לסגור את הישיבה.

<אסתר אשל: עוד משפט אחד, לגבי הנושא של ילדים בסיכון והנושא של הרפורמה.

<אסתר אשל: נעשית עבודה נהדרת, הילדים בסיכון מקבלים התייחסות מדהימה וכל מי שצריך ללכת לפנימייה הולך לפנימייה, וכל מי שצריך להיות בקהילה נמצא בקהילה, ואם הוא לא מתאים הוא יילך לפנימייה.

<אסתר אשל: הנושא הזה של מחסור במכסות אמנם קיים, אבל משרד הרווחה נותן את כל המענים שהוא יכול לתת.

ניסן סלומינסקי: דקה אחת לגידי כרוך.

<גידי כרוך: אני מנכ"ל לקט ישראל.

<גידי כרוך: רק לקונטקסט, אחד הארגונים הגדולים בארץ שעוסק בתחום של הצלת מזון וחלוקת מזון לנזקקים.

<גידי כרוך: קודם כל אני רוצה לברך אותך, הקשבתי למה שאמרת בהתחלה ואחד הדברים שבלטו לי שאמרת זה שאתה רוצה להוביל, אתה רוצה להיות הקטר שמוביל את כל הנושא של הרווחה וזה דבר שאנחנו, כארגונים במגזר השלישי, משוועים בעצם לדבר הזה כבר הרבה זמן וקוראים לזה שהממשלה תוביל אותנו.

<גידי כרוך: אנחנו מחכים להובלה של הממשלה בדברים האלה.

<גידי כרוך: כרגע כל אחד עושה כטוב בעיניו ובאמת אנחנו משתדלים לעשות מה שאנחנו יכולים, אבל אנחנו חייבים הובלה של הממשלה בדבר הזה, ופה אני מאוד מתחבר למה שאמרת בנושא הזה שאתה רוצה להיות הקטר שיוביל את הדברים האלה.

<גידי כרוך: אני קורא, וגם אתה ציינת את זה, לשיתוף פעולה בינך לבין הארגונים במגזר השלישי.

<גידי כרוך: מאוד יהיה קשה להעביר את זה מהובלה כרגע של ארגונים במגזר השלישי בתחום של הביטחון התזונתי, שהם מובילים כרגע את הפעילות הזו.

<גידי כרוך: מאוד יהיה קשה להעביר את זה בן לילה לממשלה.

<גידי כרוך: הלוואי שזה יקרה, אני חושב שאנחנו צריכים לעבוד בשיתוף פעולה מאוד מאוד גדול בנושא הזה.

<גידי כרוך: יש לנו מה להגיד, יש לנו דרכים, אנחנו חיים את השטח ואנחנו נשמח מאוד לשתף פעולה בתחום הזה.

מאיר כהן: שבוע אחרי העברת התקציב, כש-200 המיליון יגיעו לשולחני, אתם תוזמנו בכבוד רב, כי אנחנו צריכים ללמוד מכם.

<גידי כרוך: תודה רבה.

מאיר כהן: זה יהיה.

ניסן סלומינסקי: אדוני השר, סיימנו.

ניסן סלומינסקי: שמענו את כולם.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק לומר, ושזה ייכנס לפרוטוקול, שאתה נמצא באחד המשרדים הכי מרכזיים והכי חשובים לעם ישראל, הכי קשים והכי מסובכים, ולא ראיתי אף פעם ששר כזה קיבל כל כך הרבה קומפלימנטים.

ניסן סלומינסקי: אז תדע, זה מחזק, זה אומר שאנשים נותנים בך אמון ויש להם על מה לסמוך וזה צריך לשמש לך כוח נגד כולם כדי להמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעמוד לרשותך כל הזמן.

מאיר כהן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לך, אדוני.