ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 30, 2013-06-17 12:00

אבישי ברוורמן: צהריים טובים.

אבישי ברוורמן: אדוני שר הכלכלה נפתלי בנט, זו ההזדמנות גם לברך את המנכ"ל החדש עמית לנג.

אבישי ברוורמן: אני לא יודע אם הכרת את מנהלת הוועדה לאה ורון, אבל יש לך את המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת אתי בנדלר.

אבישי ברוורמן: חברי חברי הכנסת, נציגי המוסדות, אני מאוד שמח שהשר בנט הגיע לכאן.

אבישי ברוורמן: הוא יעלה את הנושאים ואת תוכנית הפעולה שלו בענייני משרדו, ובמיוחד כמובן גם את הנושא שכרגע על הפרק, נושא המזון ויוקר המחיה בישראל.

אבישי ברוורמן: משנת 2005 עד אפריל 2013 עלו ריאלית מחירי המזון בישראל בשיעור הגבוה ביותר בין מדינות האיחוד האירופי וארצות-הברית.

אבישי ברוורמן: כך עולה מהמסמך שקיבלנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אבישי ברוורמן: מחירי המזון היו הטריגר, הם היו אותו קש ששבר את גב הגמל, שהוציא מאות אלפי אנשים לרחובות, ותוצאותיה של החקיקה להורדת מחירי המזון חשובה ומשמעותית לכל אזרח ישראלי.

אבישי ברוורמן: בשבוע האחרון הגיעו אלינו שמועות, שהבוקר קיבלו ביטוי גם בכלי התקשורת, שהממשלה שוקלת להעביר את נושא התחרותיות במחירי המזון לוועדה מיוחדת שהיא תת-ועדה של ועדת כספים.

אבישי ברוורמן: זוהי המצאה משונה, חריגה ויוצאת דופן, שלא הייתה כמותה בתולדות הכנסת.

אבישי ברוורמן: המהלך הזה הוא לא ייתכן.

אבישי ברוורמן: כבר שנים שלא הייתה התעלמות כה בוטה מכללי הכנסת ומחלוקת הסמכויות בין הוועדות.

אבישי ברוורמן: שוחחתי על הנושא עם שר האוצר יאיר לפיד והבהרתי לו שמדובר בפתיחת מלחמה מול הכנסת.

אבישי ברוורמן: אני פונה לכל סיעות הבית לתמוך בוועדת הכלכלה במאבק להשאיר את הנושא בדיון בוועדה.

אבישי ברוורמן: הנושא כבר נדון בוועדת הכלכלה, נושא התחרותיות היה תמיד בליבת העשייה של ועדת הכלכלה לאורך שנים, יש צורך לכבד את הכנסת ואת כללי הדמוקרטיה הישראלית.

אבישי ברוורמן: אני פונה אליך, השר בנט, שלא לשתף פעולה עם מהלך אנטי דמוקרטי שלא קרה מעולם בתולדות כנסת ישראל.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

נפתלי בנט: צהריים טובים.

נפתלי בנט: קודם כול, אני חושב שוועדת הכלכלה היא ועדה מרכזית ויש לנו המון עבודה בקדנציה הזאת לעשות.

נפתלי בנט: תיכף אני מתכוון לפרוס את משנתי ואת תוכניות העבודה שלנו לקדנציה הזאת, ואני מבטיח לבדוק כבר היום את העניין הזה.

נפתלי בנט: אני גם רוצה לומר שהוועדה זכתה ביושב-ראש מצוין שבהווייתו משקף את הציונות, את חיזוק הפריפריה, את המדע, את הכלכלה, ואני חושב שאין מינוי ראוי מאבישי לראשות הוועדה.

נפתלי בנט: גם זכיתי לעבוד עם בת דודה שלו במשך שש שנים בחברה שלי, היא הייתה מספר שתיים, אז כנראה הגנים הם טובים.

נפתלי בנט: אז אני באמת רואה בוועדה שותף אמיתי, כי יש לנו המון עבודה.

נפתלי בנט: תיכף גם תראו, יש לנו המון המון עבודה ביחד בכל התחומים, הרבה מעבר לתחום המזון בלבד, ונרחיב.

נפתלי בנט: אני גם רוצה לומר, עכשיו אני בפרספקטיבה של מספר חודשים: יש לי משרד נהדר.

נפתלי בנט: והאנשים שאני עובד איתם הם באמת מקצוענים, מסורים.

נפתלי בנט: יושבים פה ינון אלרועי, המשנה לכל תחום התעשייה, ומיכל צוק, המשנה לכל תחום התעסוקה.

נפתלי בנט: ובכלל כל צוות המשרד, באמת אין לי מילים – "תותחים".

רן כהן: אני יכול להעיד שיש לך משרד טוב.

אבישי ברוורמן: לשעבר שר התעשייה והמסחר רן כהן.

רן כהן: זה היה משרד יותר צנוע אבל טוב.

נפתלי בנט: וגם יחד עם רן אנחנו עושים, הייתי אומר, לא פחות ממהפכה.

נפתלי בנט: אני אתאר גם את זה בתמצית.

נפתלי בנט: התחלנו לעבוד עם עמית לנג, מנכ"ל המשרד, לפני בערך שבועיים.

נפתלי בנט: הוא מגיע עם רקע מצוין, גם כסגן באוצר, גם עבודה במגזר הפרטי, שאני חושב שהשילוב הוא שילוב מצוין, וברמה מעשית עם יכולות ביצוע.

נפתלי בנט: וזה אולי לב העניין, המשרד הזה הוא משרד ביצועי.

נפתלי בנט: ואני גם רוצה לומר: יצא לי, לא הכרתי את אנשי האוצר, הרבה פעמים הם מושמצים.

נפתלי בנט: אני חושב שמדובר על חבר'ה מצוינים, שכן יש להם תפיסות, לא תמיד אנחנו מסכימים, אבל הם באים עם רמת מחויבות ומקצוענות נדירה, ואני מקווה שהשותפות הזאת תימשך.

נפתלי בנט: הזמינו אותי לדבר על תוכניות העבודה של משרד הכלכלה ואני אעשה את זה.

נפתלי בנט: אני רוצה את התפיסה שלי ואז את תוכניות העבודה.

נפתלי בנט: התקציב וקיצוץ בתקציב לבד לא בונים כלכלה.

נפתלי בנט: זה היה דבר חיוני, אבל זה לא בונה כלכלה.

נפתלי בנט: איך צ'רצ'יל אמר?

נפתלי בנט: בנסיגות לא מנצחים מלחמות – אחרי שכולם חגגו בדנקירק.

נפתלי בנט: בקיצוצים לא בונים כלכלות – מצילים.

נפתלי בנט: אבל אני רואה את החלוקה.

נפתלי בנט: התפקיד שלנו במשרד הכלכלה, עם כל תחום התעסוקה והמסחר והתעשייה, התחום הכול כך חשוב של התעשייה, התפקיד שלנו זה לבנות את השרירים מחדש ולהעיף את המשק הזה מעלה מעלה.

נפתלי בנט: ואני חושב שהתוכנית שלנו תוביל לזה.

נפתלי בנט: היום מדינת ישראל סובלת מכמה בעיות.

נפתלי בנט: אחת, תחרותיות נמוכה מאוד, שזה רלוונטי גם לנושא שאבישי דיבר, ומבנה משק מאוד ריכוזי.

נפתלי בנט: יש גם התקדמות טכנולוגית מדהימה אבל היא בשנים האחרונות לא נתמכת בהון אנושי ולכן אנחנו במצוקת כוח אדם.

נפתלי בנט: ובכלל קמו פה שתי כלכלות: הכלכלה שבה אני אישית צמחתי, כלכלת ההיי-טק שמשקפת 50% מהייצוא, והיתר.

נפתלי בנט: הפער העצום הזה יוצר גם בעיה חברתית לא קטנה, כי זה כאילו עולם אחר, וההם נהנים שמה בהיי-טק ואנחנו לא קשורים, זה לא מגיע אלינו, וזאת גם בעיה חברתית וגם בעיה כלכלית ויוצר חוסר שוויון.

נפתלי בנט: אנחנו רוצים, אם תרצו, לעשות היי-טקיזציה לשאר המשק בצורות שאני אתאר.

נפתלי בנט: אנחנו גם משק מוכה בעודף רגולציה.

נפתלי בנט: ופה אני מפנה אל עצמי אצבע ולכולנו, יש לנו מחלה בשנים האחרונות, שאנחנו כל פעם רוצים להתמודד עם בעיה מאוד נקודתית ומטילים עוד רגולציה ועוד רגולציה שבסוף הופכת את הגוליבר הזה לקשור, הוא פשוט לא יכול לזוז.

נפתלי בנט: ואנחנו צריכים להתמודד, ואני אתאר.

נפתלי בנט: מבחינת היעדים.

נפתלי בנט: המשימה הראשונה זה הרחבת מעגל ההשתתפות בכוח העבודה בישראל.

נפתלי בנט: אנחנו היום בימים היסטוריים.

נפתלי בנט: יש שני ציבורים מיוחדים שאנחנו פועלים באגרסיביות מאוד גדולה להכניס אותם לכוח העבודה והם נמצאים ברמה מאוד קטנה היום.

ישראל אייכלר: אגרסיביות – נכון, אבל מקומות עבודה אתם לא מביאים.

נפתלי בנט: חכה ותראה.

נפתלי בנט: חכה ותראה, אנחנו בתחילת הדרך.

נפתלי בנט: זה תלוי אבל בשותפות.

ישראל אייכלר: אתה יודע שיש אלפים שמחפשים עבודה וחסומים על-ידי בירוקרטיה.

נפתלי בנט: אוקיי.

נפתלי בנט: אני מסכים, ולכן אנחנו פועלים.

נפתלי בנט: שתי האוכלוסיות, אוכלוסייה אחת זה הנשים הערביות, שהן בהשתתפות מועטה מאוד באופן יחסי, ואין שום סיבה מוצדקת לזה.

נפתלי בנט: אנחנו צריכים לראות ולדאוג להכניס אותן, ואני אתאר איך, לתוך שוק התעסוקה הישראלי.

נפתלי בנט: וכמובן הנושא המאוד מדובר, הגברים החרדים, שאנחנו עכשיו ממש בסיטואציה, שעם כניסת הפטור לתוקף יש פוטנציאל, שלא נממש את כולו, אבל יש פוטנציאל של סדר גודל של 30,000 גברים חרדים שעל פני זמן נצטרך לקלוט.

נפתלי בנט: עכשיו, אני אומר: זה הפוטנציאל, ברמה המעשית אנחנו מדברים על טיפה פחות מחצי, כי למרות הפטור חלק גדול יישארו בלימוד, וזה בסדר גמור, אבל חלק ייכנסו למעגל העבודה.

נפתלי בנט: אנחנו גם עובדים במתווה השוויון בנטל מה שנקרא לווסת את זה, שזה לא יהיה במכה אחת, כי כמו שחבר הכנסת אייכלר אמר נכון, המשק לא יודע לקלוט הצפה כזאת, ולכן אנחנו גם נווסת את זה.

נפתלי בנט: אני גם רוצה לומר: אנחנו עשינו טעויות בעניין, הטעויות הן בעיקר באווירת האנטי שיצרה השתבללות נקרא לזה, התכנסות, של הקהילה החרדית.

נפתלי בנט: אנחנו צריכים לתקן את זה, צריך שניים לטנגו.

נפתלי בנט: ולכן חבר הכנסת אייכלר ובכלל, אנחנו נצטרך לעבוד ביחד.

נפתלי בנט: והמשימה היא פרנסה, לתת עבודה.

נפתלי בנט: זה לא סוד שמלכתחילה תמיד מבחינתי, גם לפני הבחירות גם אחריהן, אמרתי את זה, אני עדיין עומד מאחורי זה, היעד היותר חשוב זה להכניס את החרדים למעגל העבודה.

אריאל אטיאס: זה קשור לעליית מחירי המזון?

נפתלי בנט: הנושא הוא לא עליית מחירי המזון.

אריאל אטיאס: לא, זה מה שהדיון פה היה.

נפתלי בנט: לא, אני הוזמנתי לסקירה על המשרד.

אבישי ברוורמן: זה חלק.

אבישי ברוורמן: כולל מחירי המזון.

נפתלי בנט: בסדר, אני אגע גם בזה.

נפתלי בנט: אבל אני הבהרתי בהתחלה, אני בא לסקירה על יעדי המשרד.

חנא סוייד: אדוני השר, גם נשים ערביות, אם רוצות לעבוד הן צריכות לשרת בצבא לפי הצעת החוק שהייתה אתמול בממשלה?

נפתלי בנט: התשובה היא לא.

חנא סוייד: פטורות?

חנא סוייד: יופי, עשית לי נחת.

אריאל אטיאס: איזה אפליה, אה?

נפתלי בנט: התפיסה שלנו היא לא תפיסה של להיות צודק אלא להיות חכם.

נפתלי בנט: עם צדק לא נגיע רחוק, צריך להיות חכמים, להבין שאנחנו עם מורכב שצריך לעבוד ביחד.

נפתלי בנט: יש לנו סיכום תקציבי של 485,000,000 שקלים לחמש שנים לקידום המהלך ההיסטורי של קידום תעסוקת חרדים.

נפתלי בנט: בגדול התוכנית עומדת על שלוש רגליים.

נפתלי בנט: רגל אחת, ובעיני היא הרגל המשמעותית ביותר זה עידוד הביקוש בצד המעסיקים.

נפתלי בנט: יש לנו מגוון של שיטות בעניין הזה, אבל עיקרן תמרוץ משמעותי לשלב הראשוני של קליטת הצעירים החרדים מתוך הבנה שכן, יש אפליה, בוודאי, לא צריך לרמות את עצמנו, היום אם יבוא חרדי ויבוא אדם לא חרדי לאותו מקום עבודה עם אותן יכולות – ברור, לא נעבוד על עצמנו, המעסיק שיותר מכיר, חרדים הם זרים לו, ואגב אותו דבר לגבי נשים ערביות, בוודאי יהיה יותר קל לקחת ישראלי רגיל נקרא לזה.

נפתלי בנט: ולכן אנחנו צריכים לנפץ את קיר הזכוכית הזה, כי ברגע שיתחילו להעסיק הם יבינו שזה טוב, זה טוב מצד האמת.

נפתלי בנט: והמטרה שלנו זה רק לתקופת הביניים כי אחרי תקופת הביניים להערכתנו לא נצטרך.

נפתלי בנט: ולכן יש לנו מסלולי תעסוקה עם תמרוץ.

נפתלי בנט: אנחנו בונים כמה מודלים.

נפתלי בנט: למשל האם כדאי חצי שנה מאוד אגרסיבי, או לטובת העניין שלוש שנים פחות אגרסיבי?

נפתלי בנט: אנחנו לומדים ונלמד גם בתנועה, הרי זה אירוע היסטורי שאנחנו נצטרך להתמודד וברמה מאוד גמישה.

אריאל אטיאס: אתם יושבים עם המגזר החרדי לפני שאתם בונים להם מסלולים?

נפתלי בנט: כן.

נפתלי בנט: כל הזמן.

נפתלי בנט: יש הרבה ניסיון של מפתח, אם אתה מכיר, בבני-ברק, בירושלים.

נפתלי בנט: העיקרון שלי וגם אנשי המשרד יודעים, זה שאנחנו לא יודעים הכי טוב, מי שיודע הכי טוב זה החרדים עצמם.

נפתלי בנט: אז התשובה היא חד-משעמית כן, וכל הזמן גם בקרה מול החרדים.

נפתלי בנט: ומכאן גם אני מבין את האווירה הלא קלה.

נפתלי בנט: הייתה לי פגישה לא קלה עם קבוצה של צעירים חרדים לפני גיוס לשירות לאומי-אזרחי שבוע שעבר, והם לא שיחקו, הם באמת נמצאים בחששות כבדים ומצוקה אמיתית, לא היה פה תרגיל יחצני שלהם, הייתה התנפלות ואני מבין את זה.

נפתלי בנט: אז אנחנו צריכים לעשות את שיעורי הבית גם שלנו.

נפתלי בנט: הרגל השנייה זה בניית תשתיות פיזיות בהיקפים מאוד גדולים.

נפתלי בנט: ומה אני מתכוון?

נפתלי בנט: אני מתכוון גם פה לבנות על הקיים.

נפתלי בנט: יש היום מרכזי מפתח, שזה מעין one stop shop, שבא אותו צעיר או צעירה, או לאו דווקא צעירים חרדים נכנסים, מקבלים את פניהם בצורה מאוד מאוד חיובית ומבצעים מיון, האם להשמה מיידית, כי נורא דחוף להם ממש להתפרנס מחר?

נפתלי בנט: האם להכשרה?

נפתלי בנט: האם להכשרה קצרה של כישורי עבודה בסיסיים או הכשרה של שנה-שנתיים?

נפתלי בנט: ואז מבצעים את ההכשרה.

נפתלי בנט: זה דבר מקסים, זה דבר שעובד, ואחוזי ההשמה הם סדר גודל של 60% במרכזי המפתח, זה אחוזים יוצאים מן הכלל.

נפתלי בנט: עכשיו, אנחנו צריכים בעצם להרחיב, ואנחנו הולכים להקים ברחבי הארץ – מיכל, אנחנו מדברים על שבעה מרכזים?

<מיכל צוק: יהיו שניים בירושלים ועוד בין שישה לשמונה.

נפתלי בנט: בסדר, אז סדר גודל של שבעה מרכזים כאלה בריכוזים חרדיים.

נפתלי בנט: אנחנו עובדים מאוד בשיטה שחבר הכנסת אטיאס דיבר, באמת לתפור את זה.

נפתלי בנט: אין פה פתרונות קסם, אנחנו צריכים יחד עם העירייה שבדרך כלל מבינה יותר.

נפתלי בנט: והנושא השלישי זה סוגיית הפרט.

נפתלי בנט: וזה לימודים, הכשרה מקצועית, עידוד יזמות ועסקים קטנים, סדנאות ליווי אישי.

נפתלי בנט: אנחנו עובדים גם דרך כלים של משרד הכלכלה וגם דרך שיטה שנקראת ואוצ'רים – אתה נותן ואוצ'ר לאותו בחור והוא רשאי ללכת וללמוד, פשוט לפדות את הוואוצ'ר להכשרה של שנה בכל מקום שהוא, אבל פרקטי, לא פילוסופיה יוונית אלא מקצועות מעשיים.

אריאל אטיאס: באיזה מקצועות מדובר, כל מה שאתם עושים?

נפתלי בנט: פשוט בכל המקצועות הטכנולוגיים: הנדסאים, טכנאים, הכול מכול כול.

אריאל אטיאס: אתם מסייעים להם גם במימון של הדברים האלה?

נפתלי בנט: כן.

אריאל אטיאס: מה ההיקף?

אריאל אטיאס: תן לי דוגמה: סטודנט מגיע, עכשיו הוא רוצה ללמוד.

אריאל אטיאס: במה אתם עוזרים לו?

נפתלי בנט: בגדול, אם אנחנו מדברים על הכשרה של שנה, אנחנו מדברים על היקף של כמעט מאה אחוז.

אריאל אטיאס: אתם ממנים מאה אחוז מהלימודים?

נפתלי בנט: כן, מההכשרה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אטיאס, יש לי רק בקשה.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאנחנו רוצים קודם שהשר יציג, אני אתן לך את כל הזמן, ויש פה עוד אנשים.

אריאל אטיאס: לא, ברור, רק בגלל הנושא המרכזי שזה נהיה עכשיו, אז אני לא רואה שזה מעניין פה מישהו, אז אני קצת עוזר.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא חרדים בנושא הזה?

אריאל אטיאס: אתם לא חרדים לגורלנו.

אבישי ברוורמן: לא.

נפתלי בנט: כולנו חרדים לגורל - - -

ישראל אייכלר: אבישי כבר מדבר על זה הרבה זמן, ואני מאוד שמח לשמוע, אבל אם לא יהיו מקומות עבודה, אם המעסיקים לא יעסיקו אותם ואם המגזר הציבורי לא ייפתח, כל ההכשרות זה בזבוז כסף ותעשיית כסף של הכשרות.

נפתלי בנט: מסכים לגמרי.

נפתלי בנט: ולכן הרגל הראשונה הייתה יצירת הביקוש.

נפתלי בנט: וגם, אני אומר, וזה דבר שאיילת שקד שעומדת בראש ועדת השוויון בנטל בכנסת תטפל בו, אנחנו צריכים לתפור את ויסות הפטורים בהתאם ליכולת קיבול המשק לקליטת המקצועות.

נפתלי בנט: אתה צודק.

חנא סוייד: אדוני השר, ה-one stop, זה "ויסקונסין" מה שהתכוונת קודם?

נפתלי בנט: לא, זה לא קשור ל"ויסקונסין".

נפתלי בנט: בשורה התחתונה אני רוצה באייטם הזה לנצל את ההזדמנות ולקרוא למעסיקים בישראל: אני קורא לכם להעסיק ציבורים שטרם העסקתם.

נפתלי בנט: אתם תגלו ערך מוסף עצום.

נפתלי בנט: אני יכול להגיד לכם: ב-8200 הם משבחים את החרדים שנקלטו כי הם מביאים תפיסות לגמרי שונות, חשיבה מובנית מחוץ לקופסה.

אריאל אטיאס: צריכים תמריצים אבל, אדוני השר.

אריאל אטיאס: זה שאתה קורא להם זה יפה, אבל זה לא עוזר.

אריאל אטיאס: חייבים תמריצים, המעסיקים.

נפתלי בנט: חבר הכנסת אטיאס, אתה צודק, ולכן הרגל הראשונה היא רגל של עידוד תמריצים ליצירת ביקוש.

נפתלי בנט: ואני גם אמרתי, ואני אחזור על זה - - -

אבישי ברוורמן: לא, אדוני, לא מדברים עכשיו.

אבישי ברוורמן: אנחנו לא נתחיל עכשיו.

אבישי ברוורמן: אני נתתי לחבר הכנסת אטיאס, לחבר הכנסת אייכלר, נושא החרדים אני חושב מוצה, רוב האנשים פה לא באו רק לנושא של החרדים.

אריאל אטיאס: אני גם לא באתי לנושא של החרדים, אני חשבתי שמדברים פה על מוצרי המזון.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה ישיבה מיוחדת מכיוון שלעיתים יש שימוש בחרדים כדי לא לדון בבעיות האחרות.

אריאל אטיאס: למשל עכשיו.

אבישי ברוורמן: זה לא השר בנט.

נפתלי בנט: מאה אחוז.

נפתלי בנט: עכשיו, הנושא השני הוא יוקר המחיה.

נפתלי בנט: קודם כול, מבחינת החשיבות, באמת אדם סביר היום שעובד ונורמטיבי ועושה את הכול נכון, מתקשה להתקיים במדינה הזאת בתנאים הנוכחיים, ואכן אנשים עוזבים.

נפתלי בנט: ולכן מבחינתנו זה יעד ליבתי.

נפתלי בנט: ויש בעיה בישראל, משק קטן ששואף לריכוזיות באופן טבעי.

נפתלי בנט: עכשיו, צריך לדעת, אין פה זבנג וגמרנו.

נפתלי בנט: מי שחושב שאם יש דבר אחד שנעשה וזה פתאום יביא מזור לתחום יוקר המחיה – זה לא ככה.

נפתלי בנט: אין חור אחד בכיס, יש הרבה חורים קטנים.

נפתלי בנט: אנחנו צריכים לעבור אחד אחד בעבודה סיזיפית ולטפל בהם.

נפתלי בנט: ועוד דבר חשוב.

נפתלי בנט: אני לא חסיד גדול של רגולציה, אבל יש סיטואציות שרגולציה היא מחייבת, כמו באמת בשוק המזון.

נפתלי בנט: ולמעשה כשנגיע לעניין המזון בסוף שאני ארחיב עליו, אתם תראו שאנחנו הולכים בעצם לעשות היסטוריה ולראשונה להטיל רגולציה לא זניחה בשוק המזון כדי לתקן כשלי שוק.

נפתלי בנט: מצד שני, יש גם רגולציה פוגענית כנגד העסקים.

נפתלי בנט: מה שאני מתכוון, ואגב זה משליך בסוף על יוקר המחיה: בא המשרד לאיכות הסביבה ומטיל קנסות עצומים, לא פרופורציונלית, על הפרות קטנות; בא המשרד לענייני עבודה, המשרד שלי, ומטיל קנסות עצומים.

נפתלי בנט: ועל כל פינה, כל דבר לגופו, נשמע מאוד הגיוני, אבל במצטבר זה פשוט הופך את זה ללא שווה לעשות פה עסקים בישראל.

נפתלי בנט: ואנחנו הקמנו בתוך המשרד גוף שנקרא לו "אתר והשמד" של רגולציה מיותרת.

נפתלי בנט: ואני קורא פה לכולם, ובוודאי לחברי הוועדה, ליזום ולהעביר אלינו כל רגולציה בכל תחום.

נפתלי בנט: אני מתכוון בקבינט יוקר המחיה שהולך להתחיל ביום רביעי הבא, איפה שיש רגולציה מיותרת אנחנו נטפל באותה רגולציה.

<גד הרן: גם ברגולטור ה"אתר והשמד"?

אבישי ברוורמן: אדוני, אתה לא ברשות דיבור.

נפתלי בנט: אם צריך, גם בכל דבר.

נפתלי בנט: אבל באמת יש פה הרבה איזונים, צריך לעשות את זה נכון.

נפתלי בנט: הדבר השני זה צמצום חסמים לפעילות.

נפתלי בנט: טרכטנברג קרא לזה Non-Tariff Barriers.

אבישי ברוורמן: זה לא טרכטנברג, זה מונח כלכלי מקדמת דנא.

נפתלי בנט: הוא התייחס לזה.

נפתלי בנט: יש את ה-tariff, זה המכסים, חסמים שהם לא קשורים לתעריפים ולחסמים.

נפתלי בנט: כמובן מה שמקבל הרבה מאוד תהודה היום זה הנמלים, וגם את המהלך הזה צריך לעשות בנחישות אבל גם בתבונה, כי ימים ארוכים שהמשק בלי נמלים בגלל שהם סגורים זה פשוט מכריח חברות וסוגר חברות.

נפתלי בנט: אתה לא מאבד את העסקה, אתה מאבד את הלקוח.

מיכל רוזין: אבל חשוב לשמור גם על התארגנות העובד.

נפתלי בנט: עכשיו, ריכוזיות במשק.

נפתלי בנט: איפה שאין תחרות אנחנו נייצר אותה.

נפתלי בנט: היום יותר מוקדם, אני עדיין לא יכול לתאר איזה שוק זה, אבל אנחנו עכשיו בונים במרכז ההשקעות מסלול מיוחד שלא היה קיים קודם, אנחנו קוראים לו מסלול תחרותי.

נפתלי בנט: כשאנחנו מזהים שוק שאין בו תחרות אנחנו יכולים להשתמש בכלי המיוחד הזה של מרכז ההשקעות כדי לעודד הקמה או העצמה של תחרות.

נפתלי בנט: זה דבר שלא נעשה ואנחנו מתחילים לעשות את זה.

נפתלי בנט: המרכיב השלישי: עסקים קטנים ובינוניים.

נפתלי בנט: נוצרה אווירה לא נכונה במדינת ישראל כאילו העסקים הם אויב הציבור.

נפתלי בנט: זה בדיוק ההיפך, בוודאי ובוודאי העסקים הקטנים והבינוניים.

נפתלי בנט: אחת הדרכים הטובות להילחם בריכוזיות, על-ידי החיזוק שלהם.

נפתלי בנט: גם פה ובמיוחד פה יש את הרגולציה העודפת, ומשימת "אתר והשמד" חלה גם פה.

נפתלי בנט: יש להם גם בעיית מימון קשה מאוד.

נפתלי בנט: פה אני רוצה ליידע את הציבור שיש לנו קרן הלוואות לעסקים קטנים בהיקף פנוי היום של 2 מיליארד שקלים.

נפתלי בנט: זה נמצא באתר המשרד, ורק שתדעו.

נפתלי בנט: מה שאנחנו עושים, אנחנו נותנים ערבות מדינה על 85% מגובה ההלוואה, אם זה לעסק חדש, חצי מהבקשות נענות בחיוב.

נפתלי בנט: זה אחוז בלתי רגיל.

נפתלי בנט: אז אתה מקבל את הערבות, אתה הולך לאחד מארבעה בנקים ומקבל הלוואה.

נפתלי בנט: אני קורא לאנשים לנצל את זה.

באסל גטאס: כבוד השר, למה אתה חושב שזה לא מנוצל?

באסל גטאס: בגלל חוסר יידע?

נפתלי בנט: קודם כול ומעל הכול, בגלל חוסר היכרות עם זה.

נפתלי בנט: כי עובדה שמיליארד וחצי כן מנוצלים.

נפתלי בנט: אז קודם כול, אין נגישות, אנשים לא מכירים את זה.

מיכל רוזין: אנשי משרדך העידו פה בוועדה שיש קושי גדול מאוד למלא טפסים, שהם צריכים להעסיק אנשים בשכר על מנת שהם יצליחו בכלל למלא את הבקשות האלה.

מיכל רוזין: צריך להקל גם על הדרך - - -

נפתלי בנט: נכון.

באסל גטאס: ויש הרבה מאכערים שמקבלים אחוזים.

נפתלי בנט: אוקיי.

נפתלי בנט: אנחנו בעניין הזה גם מטפלים.

נפתלי בנט: הטפסים היום נמצאים באינטרנט, שזה צעד ראשון.

מיכל רוזין: היכולת למלא אותם דורשת להעסיק כל מיני - - -

באסל גטאס: יועצים.

מיכל רוזין: ואז נכנסות באמת חברות מבחוץ שמקבלות הרבה כסף בשביל זה.

נפתלי בנט: אז אני מבקש לעבור על הנושא ולראות שזה באמת פשוט, זה צריך להיות נגיש.

נפתלי בנט: עכשיו, הנושא הבא זה נושא החינוך הטכנולוגי.

נפתלי בנט: הנושא הרביעי: החינוך הטכנולוגי.

נפתלי בנט: על פני כמה עשורים בישראל החינוך הטכנולוגי עבר לסוף התור, גם ביוקרה, זה כאילו לא נחשב, וגם במשאבים.

נפתלי בנט: אז אנחנו בהדרגה עושים פה שינוי, זה לא קל.

נפתלי בנט: קודם כול, בהתייחסות, ואנחנו צריכים להחזיר לקדמת הבמה את הידיים העובדות ואת האנשים עם הידיים החכמות, ולהבין שזה דבר יוקרתי.

נפתלי בנט: אגב, גם המשכורות בתחום הזה הן גבוהות באופן יחסי להרבה תחומים אחרים.

נפתלי בנט: גם לראשונה השקנו אתר שמתאר את השכר הממוצע במשרות הפנויות במשק.

נפתלי בנט: עדיין עושים אדפטציה וכיול כי היו שמה דברים לא הגיוניים, אבל בסך הכול זה הררי מידע שיושבים אצלנו ואנחנו מעמידים.

נפתלי בנט: אני לא מאמין שהממשלה צריכה להחזיק אצלה מידע בתחומים האלה ולא להוציא, זה רכוש של כל הציבור.

נפתלי בנט: ומה שמגלים שם זה שצריך הרבה מאוד טכנאים, הרבה מאוד הנדסאים, והמשכורות הן לא רעות בכלל.

נפתלי בנט: ואני מקווה שאותו בחור ובחורה בני 18 או בני 21 שמחליטים על דרכם יעברו דרך האתר, יראו איפה יש ביקוש ואיפה אין ביקוש.

אבישי ברוורמן: כבוד השר, יש לי רק הערה אחת, אתה יודע כמה אני מכבד אותך.

אבישי ברוורמן: יש פה הרבה מאוד אנשים שבאו, והם רוצים גם להשמיע לך ושתקשיב.

נפתלי בנט: אני אסיים בעוד ארבע דקות.

אבישי ברוורמן: תודה.

נפתלי בנט: היעד הבא זה בתחום סחר החוץ – סין והודו.

נפתלי בנט: המסחר שלנו היום מול סין הוא פשוט כמעט בלתי קיים, הוא זניח.

נפתלי בנט: זה לא יכול להיות.

נפתלי בנט: לא יכול להיות שהמעצמה העולמית הפורחת, הגדלה, הצומחת, שגם יצא לי לעבוד איתה בעברי – אם אנחנו רק נהיה פרומיל מה-GDP שלהם זה מזניק את מדינת ישראל בהיקפים אדירים.

נפתלי בנט: ולכן אנחנו בתהליך של העברת נציגויות מהמערב למזרח.

נפתלי בנט: ופותחים עוד נציגויות ועוד תוכניות יעודיות.

נפתלי בנט: גם יש לי נסיעה בקרוב לשם כדי פשוט לעשות ביזנס בעניין הזה.

נפתלי בנט: יש לזה גם השלכות אסטרטגיות ומדיניות.

ישראל אייכלר: אולי צריך להתחיל ללמד סינית בליבה.

נפתלי בנט: יכול להיות.

<קריאה: לומדים הרבה ויודעים.

נפתלי בנט: אתה צוחק, אבל - - -

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה שרים שמדברים סינית.

ג'מאל זחאלקה: כל כך הרבה שרים שמדברים סינית, אני לא מבין מה הם רוצים.

נפתלי בנט: היעד לפני האחרון – אנחנו צריכים להזריק דלק סילוני לתוך מנוע הצמיחה, ולי יש במשרד שני כלים יוצאים מן הכלל: כלי המדען הראשי וכלי מרכז ההשקעות.

נפתלי בנט: ממעבר שעשיתי בחודשים האחרונים הגעתי למסקנה שהכלים האלה זקוקים לטיפול ולשינוי מהותי של שיטות העבודה בתוכם.

נפתלי בנט: ואנחנו בתהליך כרגע של בעצם מערך שלם, שונה וחדש.

באסל גטאס: כמה הם נפגעו בתקציב החדש?

נפתלי בנט: הם נפגעו.

נפתלי בנט: תראה, המדען קוצך, אבל בלמנו את הקיצוץ.

נפתלי בנט: בסוף תקציב המדען זה 1.3 מיליארד לעומת בפועל 1.6 מיליארד בשנה שעברה, שזה קיצוץ יחסית קטן כי כולם מבינים שההחזר הוא גדול.

נפתלי בנט: תקציב מרכז ההשקעות לא ירד, וזו בשורה טובה, אבל אנחנו נצטרך גם תקציב תוספתי.

נפתלי בנט: דבר אחרון ויעד אחרון, והוא יעד מאוד חשוב.

נפתלי בנט: אנחנו צריכים למצב כלפי חו"ל את ישראל כ-Innovation Nation, מדינת החדשנות.

נפתלי בנט: עכשיו, אני אסביר למה ואני אסביר איפה זה עומד.

נפתלי בנט: אני פגשתי בשנים האחרונות המון המון דיפלומטים, שרי חוץ ומה לא, מחו"ל ותמיד היו להם נושאים בעיקר מדיניים, הפלסטינים פה שם.

נפתלי בנט: אני אומר לכם שככל שהזמן חולף הנושא שהתחיל לעניין, שהוא בכלל לא היה על הרדאר, זה איך אנחנו יכולים לגעת בקסם הישראלי של החדשנות, מה אתם עושים פה שמביא לחדשנות?

נפתלי בנט: עכשיו, האמת היא שחלק גדול מהחדשנות הוא תוצאה מעבודה של לפני עשרים שנה, ואם לא נעשה פעולות החדשנות הזאת תיגמר, וזה אמרתי: אני מטפל בזה, אבל הצד השני הוא גם למתג את עצמנו כמדינת החדשנות.

נפתלי בנט: יש לזה השלכות אסטרטגיות שהעולם יבוא אלינו בשביל חדשנות וישלח אנשים לפה ללמוד מאתנו, ואז הם יחזרו ויהיו שגרירים בהודו ובארצות-הברית ובקנדה, באופן טבעי זה יהיה boost עצום.

רן כהן: ובסין.

נפתלי בנט: וכמובן בסין, זה יהיה boost עצום למשק.

נפתלי בנט: עכשיו, אלה שבעת היעדים.

נפתלי בנט: מעל הכול יש את מטרת העל וזה שיפור הפריון שסובל כבר שנים משחיקה מול המדינות המפותחות, והפרטנר המרכזי שלי בעניין הזה זה התעשיינים, זה מקומות העבודה.

נפתלי בנט: בנינו מערכת יחסים נהדרת עם התאחדות התעשיינים ועם ארגוני המסחר השונים, ואנחנו ביחד נצא לעבודה.

נפתלי בנט: עכשיו, לגבי נושא המזון.

נפתלי בנט: כשפרצה המחאה החברתית ב-2011 וקמה ועדת טרכטנברג, הקימו את ועדת המזון, ועדת קדמי, שעסקה במשך שנה באין-סוף פגישות ושימועים, והגיעו למסקנות, אני אתמצת אותן, על שלושה אזורי פעולה מרכזיים.

נפתלי בנט: אזור אחד זה אזור המכסים, פשוט לצמצם את חסמי הכניסה של מכסים לישראל, וזה בוצע בצורה טובה להערכתי.

נפתלי בנט: צריך גם לומר בעניין המכסים, ברגע שאנחנו מורידים מכס זה נוטל ממני את המנוף בהסכמי סחר מול מדינות זרות.

נפתלי בנט: ולכן לפעמים אנחנו צריכים זמן, כי אם אני בהסכם סחר אנחנו גם רוצים שהם יורידו את המכס, וברגע שהורדתי באופן חד-צדדי נוצרת א-סימטריה.

נפתלי בנט: אני רואה את אמיר חייק מהנהן, אבל מצד שני צריך לדעת, שכשאנחנו שמים פה מכס אנחנו לא רק מענישים את המדינה המייצאת אלינו אלא אנחנו מענישים את הצרכן הישראלי.

נפתלי בנט: וזה המתח שאנחנו חיים בו, ואני חושב שבינתיים, לפי מה שאני שומע מאנשי סחר החוץ שלי, העסק מתנהל באיזון נכון.

נפתלי בנט: הנושא השני זה נושא הצרכנות.

נפתלי בנט: במסגרת הרשות לסחר הוגן יש לנו שורה של פעולות בעניין הזה.

נפתלי בנט: יש לנו עוד הרבה מאוד עבודה.

נפתלי בנט: אבל אני רוצה להתמקד בנושא השלישי וזה חוק המזון.

נפתלי בנט: עכשיו, יש גם פה, כמו בצבא, שלוש זרועות עיקריות.

נפתלי בנט: הנושא הראשון זה הסדרת יחסי ספקים קמעונאים.

נפתלי בנט: בגדול לתמצת את זה, יש לי חבר שעובד באחד מחברות השיווק, שנים הוא מספר לי על כל המניפולציות.

נפתלי בנט: בגדול יש אחת משתי סיטואציות שאנחנו לא אוהבים, זה כוח עודף של ספק מאוד חזק כנגד רשת חנויות, או חנות חלשה בקצה שבעצם אותו ספק מנצל את כוחו המאוד גדול כדי - - -

ישראל אייכלר: המלחמה על המדף.

נפתלי בנט: כן, מה שנקרא המלחמה על המדף.

נפתלי בנט: אבל זה לא רק, זה שורה של דברים, לתת עדיפות שבסוף מול הצרכן, הצרכן לא מכיר את כל ה-back end, הוא מגיע, מה שהוא רואה הוא רואה ונוצר מצב שאין תחרות אמיתית, ויכול להיות שבגלל כוח במוצר אחד הוא עכשיו משתמש בזה כדי לדחוף קדימה במוצר אחר.

נפתלי בנט: ומצב הפוך.

נפתלי בנט: יש רשתות מאוד חזקות מול ספקים חלשים וגם נוצר העניין הזה.

נפתלי בנט: אז יש בתוך החוק שורה של פעולות שמסדירות את יחס הספקים והחנויות.

נפתלי בנט: הנושא השני, ואני מסיים באמת את חוק המזון, זה סוגיית התחרותיות הלוקלית.

נפתלי בנט: צריך להבין ששוק המזון, שלא כמו אינטרנט או דברים אחרים, הוא מאוד מאוד לוקלי.

נפתלי בנט: אז לא עוזר לי שבכל המדינה יש תחרות מופלאה אם יש שכונה שיש בה שלוש חנויות או סופרים של אותה רשת, יש להם מונופול מקומי, ועובדתית הם מנצלים את המונופול הזה כדי להעלות מחירים, כי הם יודעים שאותו צרכן לא ייסע עכשיו 30 ק"מ או 20 ק"מ.

נפתלי בנט: והוכח, ובחוק יש פעולות ואמצעים, הייתי אומר, יוצאי דופן בעוצמה שלהם.

נפתלי בנט: אל"ף, לקחו את "Waze" ועל בסיס גאוגרפי איתרו, ממש יצרו מפה של כל המדינה ואיתרו ריכוזים.

נפתלי בנט: יש נניח שכונה עם סופר מאוד גדול, עכשיו הרשת על-פי החוק הזה תרצה להקים עוד סופר סמוך – היא לא תוכל.

נפתלי בנט: יהיה מבחן, לא אלאה אתכם בפרטים.

נפתלי בנט: יותר מזה, במצב חריג מאוד שכבר עכשיו יש מונופול, תהיה סמכות לממונה בעצם לכפות מכירה.

נפתלי בנט: עכשיו, זה צעד יוצא דופן בחריפות אבל הוא דבר נכון.

נפתלי בנט: והנקודה השלישית זה שקיפות במחירים.

נפתלי בנט: על-פי החוק אנחנו נחייב את הרשתות להעביר ברמת החנות את המחירים בפורמט קבוע למאגר מרכזי, ואז אותו צרכן, לפני שהוא יוצא מהבית, יכול לטובת העניין להכניס, מה אני מתכוון לקנות, והוא יקבל: פה זה עולה 214 שקלים, פה זה עולה 180 שקלים, ויקבל החלטה מושכלת.

נפתלי בנט: אלה עיקרי הדברים, רבותי.

אבישי ברוורמן: אדוני השר, אני מאוד מודה לך.

ישראל אייכלר: אדוני, אתה יוזם "Waze" למוצרי מזון?

נפתלי בנט: אל תדבר אתי על "Waze".

אבישי ברוורמן: רבותי, אני מודה לכבוד השר.

אבישי ברוורמן: נתנו לו להציג באריכות.

אבישי ברוורמן: אני באמת מאחל לך בהצלחה.

אבישי ברוורמן: אני כבר יושב פה שבע שנים ואני שומע גם חזונות, אבל בסופו של דבר הבעיה של כולנו זה הביצוע, ואני מאוד מאחל לך שביחד עם הכנסת במהירות.

אבישי ברוורמן: אני רוצה בהמשך לתחילת דברי לומר הערה אחת, להוסיף הערה שנייה ולפתוח את הדיון בזגזוג בין חבר כנסת לבין יתר המוזמנים שיושבים בשולחן ומעבר לשולחן.

אבישי ברוורמן: בהמשך לדברים שאמרתי בפתיחת הדיון, שאני חושב ששמעת אותם ולא התייחסת אליהם, ביחס להצעת החוק להגברת התחרותית בענף המזון, אני מבקש להודיע לחברי הכנסת הנוכחים כאן ולכל המוזמנים, שעוד היום בצהריים אני מתכונן להעביר ליושב-ראש הכנסת מכתב בנושא הזה, כמי שממונה על כבוד הכנסת וחבריה ועל שמירת כללי המשחק בכנסת.

אבישי ברוורמן: לגבי הנקודה השנייה שאמרת, אני מאוד שמח שהצגת את נושא החדשנות, אבל הוספת בסוף את נושא התעשייה.

אבישי ברוורמן: אנחנו כבר אומרים שנים, ואתה העלית בסוף את נושא הפריון, שהחזון שלStartup Nation הוא איננו החזון.

אבישי ברוורמן: למרות שהוא נמכר יפה בעולם ויש פה חדשנות אדירה, אתה חלק מזה, אנחנו עזרנו בעבר להקים דברים מסוג הזה, זה חזון שאיננו מתאים למדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: החזון כמו שהגדרת אותו נכון הוא מדינה שתבנה גם תעשייה ושירותים חדשניים, כדי שרוב האוכלוסייה – מכיוון שהפדיון נמוך, רוב העובדים במדינת ישראל, 50% מהם, אפילו לא משלמים מס.

אבישי ברוורמן: ולכן החזון החדש שאתה ציינת אותו ואנחנו נתמוך בך, זה באמת שיהיה סוף כל סוף לא רק דיון על הגרעון אלא דיון איך בונים פה תעשייה ושירותים שהשכר בהם הוא גבוה, וזה אך ורק, כמו שאמרת, באמצעות שינוי דרסטי לגבי החינוך הטכנולוגי, זה אך ורק לגבי השקעה בטכנולוגיה.

אבישי ברוורמן: ולנושא איפה הכסף אנחנו נדבר לחוד, כי כאן באמת אני חושב שהבעיה של פתרון הגרעון באמצעות מס ערך מוסף ולא רפורמה אמיתית במערכת המיסוי הוא עוד טעות.

אבישי ברוורמן: כי הבעיה של מחירי המזון בישראל נובעת משני דברים.

אבישי ברוורמן: דבר אחד זה הממשלה – מס ערך מוסף כל פעם עולה, יש פה דברים נוספים שלא קיימים בבירות העולם האחרות.

אבישי ברוורמן: דבר שני, כמו שאמרת, נושא הריכוזיות, אבל פה צריך עבודה יסודית ומהירה.

אבישי ברוורמן: ואני פונה אליך פעם נוספת, זה המקום בכנסת, תעשה את הדברים כמו שצריך, כאן לא מעכבים דברים אבל כאן מייצגים, נותנים לכולם בשקיפות ציבורית, וההחלטה שתתקבל היא החלטה מול פני הציבור לטובת הציבור.

אבישי ברוורמן: אני פותח את הדיון.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי ולאחר מכן אהוד פלג, מנכ"ל המועצה לצרכנות.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השר, תודה על הסקירה על היעדים ופעילות משרדך הצפויה.

איציק שמולי: בפתח הדברים אני חושב שכדאי להתייחס למה שאתה ציינת, אדוני יו"ר הוועדה.

איציק שמולי: יש לי הצעה פרקטית בשבילך: במקום לשלוח מכתב, שאנחנו יודעים אם הוא יגיע או לא יגיע, הרי בדרך כלל בישיבות שהן עם הרבה פחות משתתפים אנחנו דנים בנושאים אזוטריים, אני אומר במירכאות כמובן, כל מיני תקנות שהשרים רוצים שנאשר – שר התחבורה, שר הכלכלה.

איציק שמולי: אז הנה הצעתי אליך: אם מקימים ועדת משנה לענייני הריכוזיות - -

יצחק וקנין: אני מצטרף לדעתך מראש.

איציק שמולי: - - אם מקימים ועדת משנה לענייני פרק הריכוזיות שכבר נחטף על-ידי ועדת הכספים, ועכשיו עניין ועדת קדמי, אני אומר:

איציק שמולי: בואו נקים גם עבור יש עתיד ועדות משנה גם לענייני צווי שר התחבורה, התוכניות הגדולות ובאמת החיוביות של משרד הכלכלה.

איציק שמולי: הוועדה הזאת גם יכולה להיות משותקת.

איציק שמולי: וזו הצעה פרקטית שלי.

איציק שמולי: אולי זה לא לכבודה של הכנסת אבל זו כנראה הדרך היחידה שניתן להתמודד.

רן כהן: חבר הכנסת שמולי, יש הצעה הרבה יותר טובה: הוועדה תודיע שהיא לא דנה באף הצעת חוק ממשלתית עד שהדבר הזה לא מתבצע.

אבישי ברוורמן: תודה, רן.

רן כהן: מה זה, הממשלה מועכת את הכנסת?

אבישי ברוורמן: אני מקווה שהשר יבין את חומרת העניין.

אבישי ברוורמן: אני בדרך כלל, ודיברתי אתו אישית ואני מעריך אותו, אני חושב שלא היה דבר חמור כזה בתולדות כנסת ישראל.

רן כהן: זו שערורייה.

אבישי ברוורמן: לא היה, אם היית בודק את זה, תשמע את היועץ המשפטי של הכנסת.

אבישי ברוורמן: ולכן אני רוצה שתשקול את זה ותשנה את הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: זה לא אבישי ברוורמן, זה לא ועדת הכלכלה – זה כבודה של כנסת ישראל והייתור שלה בתור גוף מחוקק.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

איציק שמולי: רק הערה אחת לעצם העניין.

חנא סוייד: זה תוצאה של "אתר והשמד" כנראה.

איציק שמולי: הצעה אחת ברשותכם לעצם העניין.

איציק שמולי: אנחנו כמובן לא נרד פה כנראה היום לפרטים על רפורמת המזון ולנושאים נוספים, אז אני רק אומר, אדוני השר, משהו ברמה העקרונית.

איציק שמולי: אני חושב שאין חולק לגבי העניין, הצורך בהגברת השקיפות והתחרותיות והמלחמה במקומות מסוימים שבהם יש עודף ריכוזיות.

איציק שמולי: אבל הדבר הזה לא יכול להיות תחליף להשקעה ממשלתית בתחומים מסוימים.

איציק שמולי: וכשאתה עובר גם על עניין יוקר המחיה, במחירי המזון אנחנו כל כך מתאמצים, ובצדק מסוים, לחפש את הגרוש מתחת ללירה אצל כל מי שנמצא בשרשרת המזון.

איציק שמולי: מישהו מכם מזכיר את העובדה שהמדינה שלנו גובה על מוצרי מזון מע"מ כפי שלא גובה כמעט אף מדינה במדינות ה-OECD?

איציק שמולי: מה עם המרכיב הזה?

אבישי ברוורמן: ציינו את זה.

איציק שמולי: אני אומר דבר פשוט, בעיקר לאור העובדה שאתה באת עם רוח של רפורמטור: אם אנחנו עושים בדק בית אז בוא נעשה בדק בית רציני.

איציק שמולי: נעשה את זה גם בתחום הדיור, שהמדינה מרוויחה שם מכל דירה חדשה 70%-60%, וגם בתחום יוקר המזון, שזה מתחיל במע"מ ואנחנו יודעים היטב שזה לא נגמר שם.

איציק שמולי: תודה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שמולי, תודה רבה לך.

אבישי ברוורמן: מר אהוד פלג, מנכ"ל המועצה לצרכנות.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני עובר עוד פעם, המגבלה היא שתי דקות, ואם יש לך דבר שהוא כל כך חשוב שלא נאמר – שלוש דקות.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אהוד פלג: קניתי את השלוש דקות.

אבישי ברוורמן: אבל אתה יודע, אל תחזור על הדברים שנאמרו.

אבישי ברוורמן: כן.

<אהוד פלג: טוב, יוקר המחיה בתחום המזון, הוכח כבר פעם אחר פעם, וברקע ישנן הצעות לצעדים שונים שהמטרה שלהם לעורר תחרות, ואין ספק שהתחרות היא הכלי הרצוי להשגת שוק שמיטיב עם צרכנים ועסקים, אבל כמו שנאמר בכתב המינוי של ועדת המזון ובתסקיר חוק המזון, תחרות היא אמצעי.

<אהוד פלג: המטרה היא שיפור רווחת הצרכן והורדת מחירים.

<אהוד פלג: הצעדים המוצעים נדונים במשך זמן רב והביצוע שלהם יבוא בעוד זמן רב, ומה קורה בינתיים לצרכן?

<אהוד פלג: הוא משלם, הוא משלם הרבה, הוא משלם הרבה יותר מדי.

<אהוד פלג: ג'ון לנון בשיר שלו "ילד יפה" אמר שהחיים זה מה שקורה לך כשאתה עסוק בתכנון דברים אחרים.

<אהוד פלג: יוקר המחיה זה מה שקורה לנו כשאנחנו עסוקים בתכנון מדיניות ארוכת טווח.

<אהוד פלג: ולכן המועצה לצרכנות מבקשת, בצד המדיניות ארוכת הטווח החשובה, לנקוט בטווח המיידי הקצר צעדים ממשיים להורדת המחירים עכשיו, במבחן המדף של הצרכן מחר בבוקר.

<אהוד פלג: להחזיר קודם כול לפיקוח את אותם מוצרי המזון, מוצרי החלב, שכבר אמר מבקר המדינה בסופרלטיבים, מה הייתה הטעות הקולוסלית שנעשתה איתם ב-2006 ושהצרכנים שילמו מאות מיליוני שקלים מיותרים מאז, להחזיר אותם מיד לפיקוח, לייצר סל מוצרי עוגן בפיקוח בקטגוריות המזון הבסיסיות כדי שהן ימשכו למטה את מחירי המוצרים שאינם נמצאים בפיקוח מאחר שיש חלופה זולה.

<אהוד פלג: אגב, על הנושא הזה של הפיקוח גם ממליצים, אם כי כברירת מחדל ועד שהמדיניות ארוכת הטווח תיכנס, גם טרכטנברג וגם מבקר המדינה.

<אהוד פלג: והדבר השני, יש פערי שיווק עצומים בפירות וירקות.

<אהוד פלג: להכניס לפיקוח את מרווח השיווק של הפירות והירקות.

<אהוד פלג: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אודי, הצטיינת, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: האם חברת הכנסת שקד חייבת לרוץ עכשיו או שהיא יכולה להקשיב לנו עוד קצת?

איילת שקד: ב-13:10 יש לי הנהלת קואליציה.

אבישי ברוורמן: עד 13:10 יש עוד זמן.

<שלום שלמה: אם היא מתעקשת לתקוף את השר, נאפשר לה.

אבישי ברוורמן: לא, לא רוצה לתקוף, אני אדם של פתרונות.

אבישי ברוורמן: אני באתי פה, כמו רבים אחרים, לשרת את מדינת ישראל, לא עניין של קואליציה ואופוזיציה.

אבישי ברוורמן: ואני חושב שתקשיבו טוב למה שנאמר בבית הזה.

אבישי ברוורמן: אם רן כהן אומר את זה, לא היה דבר חמור כזה בבית הזה עד עכשיו.

אבישי ברוורמן: ואני מקווה שלא יהיה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שנרשם – מי זה היה שנרשם?

אבישי ברוורמן: אני מסתכל פה לפי הסדר.

אבישי ברוורמן: מיכל רוזין, סליחה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: חשבתי כבר שאתה מפלה את האופוזיציה.

מיכל רוזין: טוב, אני לא אחזור על כל הברכות אבל שמחתי לשמוע את הכיוון הכללי.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה לומר, בתור מי שהייתה יועצת במשרד התמ"ת – אז זה היה תמ"ס, עם השר רן כהן – התעצבתי מאוד כאשר החלטת לשנות את שם המשרד.

מיכל רוזין: ואני מקווה לפי דברי הפתיחה שלך שזה לא מעיד על ויתור, לא על התעשייה ולא על התעסוקה, כי זה שני נושאים מאוד חשובים ויקרים במשרד, ובעיקר לא על הגנה על העבודה המאורגנת, כי במדינה דמוקרטית זה יסוד הכרחי.

מיכל רוזין: דוח ה-OECD שפורסם לאחרונה מדבר על כך שההוצאה הציבורית במדיניות שלנו, של עידוד תעסוקה, והתחלת לדבר על זה רבות, הוא 0.9 מהתמ"ג לעומת 1.7 בכל מדינות הארגון.

מיכל רוזין: ההוצאה להכשרה מקצועית בקרב מובטלים והתאמת עובדים הייתה 0.08 מהתמ"ג בלבד.

מיכל רוזין: בשנת 2000 המשרד הוציא 159,000,000 שקלים על עידוד תעסוקה והכשרה מקצועית, לעומת זאת בשנת 2011 הוציא המשרד רק 44,000,000 שקלים.

מיכל רוזין: אנחנו רואים פה בהחלט איבוד החשיבות של הנושא של הכשרה מקצועית.

מיכל רוזין: לא מספיק לדבר רק על עידוד תעסוקה, יש צורך גם לעשות תוכניות חשובות.

מיכל רוזין: וגולת הכותרת של הדוח קבעה שבמדינת ישראל יש העסקה לא תקנית גבוהה במיוחד, אנחנו יודעים את זה, שמתרכזת בכמה ענפים: בשמירה, בניקיון, בהוראה, בסיעוד.

מיכל רוזין: ויש קשר גבוה בין ההעסקה הלא תקנית הזאת לבין פערי השכר בין כמובן העובדים העניים לבין מקבלי השכר הגבוה.

מיכל רוזין: ואני רוצה לשאול אותך מספר שאלות, אם תוכל לענות עליהן: קודם כול, העובדה שקיצצו 30% מדמי האבטלה למי שמסכים להשתתף בקורסים של הכשרה מקצועית, היא בעצם לא לאפשר לאנשים או לא לתמרץ אנשים להשתתף בהכשרה מקצועית.

מיכל רוזין: מדוע זה נעשה ומה אתה מתכוון לעשות בעניין?

מיכל רוזין: הדבר השני, אתה מדבר הרבה על נשים ערביות בתעסוקה, ודיברנו על זה גם באופן פרטני.

מיכל רוזין: אני חושבת שהנושא הזה הוא חשוב ביותר.

מיכל רוזין: אבל אם לשכות התעסוקה מוצאות מחוץ לערים והכפרים הערביים, והן צריכות לשלם הוצאות נסיעה על מנת בכלל להגיע לשם, אז אנחנו לא מעודדים בכך, לא העסקה ולא תעסוקה.

מיכל רוזין: ובנוסף לכך, ההכשרה שמוצעת להן היא בעצם הכשרה שבסופו של דבר יש עודף בשוק.

מיכל רוזין: למשל יש להם המון קורסים למטפלות.

מיכל רוזין: אבל אמר לי ראש עיריית סכנין בשבת, שכשהוא פרסם עכשיו מכרז לשתי מטפלות חדשות למעונות יום בעקבות דוח טרכטנברג הוא קיבל 219 בקשות.

מיכל רוזין: הוא אומר: אני אפילו לא יודע איך להתחיל לבדוק את כל הבקשות האלה.

מיכל רוזין: ומצד שני, אין הכשרה תעסוקתית לנושאים שחסרים, ויגידו לך את זה גם מהתעשייה, נושאים קריטיים שחסרים, מהותיים וחיוניים בתעסוקה.

מיכל רוזין: אני מסיימת.

מיכל רוזין: והנושא הנוסף האחרון זה עידוד עסקים קטנים ויזמות, עסקים אפילו מה שנקרא זעירים.

מיכל רוזין: סקר שנעשה בתל-אביב הראה ש-75% מבין תושבי העיר רכשו מוצרים או שירותים מעסקים זעירים וקטנים.

מיכל רוזין: מיותר לומר שאחוז גבוה מאוד מאותם עסקים זעירים וקטנים הן נשים, גם בכלל החברה ובעיקר בחברה הערבית.

מיכל רוזין: תודה.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, תודה רבה לך.

אבישי ברוורמן: אמיר חייק, מנכ"ל התאחדות התעשיינים – שתיים, פלוס אחת רק אם יש לך משהו מאיר עיניים.

אבישי ברוורמן: כן.

<אמיר חייק: קודם כול, אני מרגיש כאן בכנס ותיקי משרד התעשייה לדורותיו.

מיכל רוזין: יש פה מאפיה.

אבישי ברוורמן: היה מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר.

<אמיר חייק: זה לא מאפיה.

<אמיר חייק: ההיפך, אני מרגיש בין חברים.

מיכל רוזין: מאפיה חיובית.

<אמיר חייק: ואני שמח לראות כמובן את השר בנט ואת צוות משרדו, את עמית, ואת מיכל וינון.

אבישי ברוורמן: גם שלום שלמה פה.

<אמיר חייק: גם שלום שלמה פה, נכון.

<אמיר חייק: קודם כול אנחנו בהחלט משתפים פעולה בצורה יפה עם המשרד בראשותו של השר בנט.

<אמיר חייק: יש בינינו דו-שיח, אין בינינו הסכמות על הכול, וזה בסדר, לא חייבות להיות הסכמות על הכול.

<אמיר חייק: לשר בנט יש מדיניות שלו, הוא מנהל אותה, הוא דן אתנו בה, וזה בסדר גמור, ואנחנו מודים לו על זה.

<אמיר חייק: אולי זה המקום לציין, דובר פה הרבה על רגולציה, והשר בנט התבטא בוועדה בשבוע שעבר ואמר, שאם היו מורידים לתעשייה את כל המענקים והסיוע, אבל היו מבטלים לה את הרגולציה שמונעת ממנה לעבוד, הוא חשב שהתעשייה הייתה מרוצה מזה.

<אמיר חייק: ואני אומר לכם: התעשייה הייתה מרוצה מזה.

<אמיר חייק: התעשייה מוכנה לשלם, מוכנה לעשות הכול, רק שיורידו ממנה את הרגולציה שמפריעה לה לעבוד.

<אמיר חייק: ובשבוע שעבר נדרש, שלא בטובתו, השר בנט לטפל ברגולציה שהגיעה מכיוון הרבנות לגבי צורת המאפים, אם הם משולשים, בצורת סהר, בצורה ישרה.

<אמיר חייק: כשאני קראתי את זה הייתי בטוח, הסתכלתי על התאריך במחשב לראות אם לא ה-1 באפריל – לא, זה לא ה-1 באפריל.

ישראל אייכלר: מכל הרגולציות זה מה שמצאת אחרי הרבה שנים בתעשייה ומסחר?

ישראל אייכלר: כל המשרד שלכם מלא רגולציה.

<אמיר חייק: לא, חלילה.

רן כהן: זה מה שאתם מצאתם עכשיו.

ישראל אייכלר: לא, זה שהוא בוחר בזה, זה מראה שזה פופוליזם.

<אמיר חייק: אני לא מתייחס לרגולציה הזו, אם היא נכונה או לא נכונה.

ישראל אייכלר: עזוב, יש הרבה דוגמאות יותר טובות במשרד, שאתה יודע עליהן.

<אמיר חייק: אני בטוח.

<אמיר חייק: אני בטוח ואני שותף שלך גם לזה.

<אמיר חייק: אבל אני רק רוצה לציין שאי-אפשר לקום כל יום בבוקר עם רגולציה אחרת, אי-אפשר להיות במצב שבו אין קוהרנטיות בין הרגולציות, אי-אפשר להיות במצב שבו יש איזה מישהו שמשלם ומישהו שלא נורא אם הוא יעשה והוא ייצר בצורה הזאת או בצורה אחרת, ואפשר ללכת אתו קדימה.

<אמיר חייק: יש לנו סבל רב מהעניין הזה.

<אמיר חייק: לגבי תעסוקת חרדים, תעסוקת ערבים ותקציב המדינה.

<אמיר חייק: תקציב המדינה לא נותן פתרון לצמיחה, אנחנו לא רואים פתרון לצמיחה בתקציב המדינה.

<אמיר חייק: ומה שמדאיג אותנו, שבתוך שנה-שנתיים אנחנו נתגעגע לגרעון של 40 מיליארד שקלים.

<אמיר חייק: כלומר אם אנחנו נישאר במצב הקיים ללא עידוד המגזר היצרני, ואני אקרא לו בשמו – התעשייה, שזה גלגל השיניים הקטן, הזניח הזה, שמניע את כל המכונה כולה, אנחנו נעמוד בפני שוקת שבורה כמדינה.

<אמיר חייק: ורבותי, אני לא רק מנכ"ל התאחדות התעשיינים או מנכ"ל משרד התעשייה לשעבר.

<אמיר חייק: יש לי ילדים במדינה הזו, אני חי במדינה הזאת, כולנו כך, ואנחנו רוצים מדינה עם כלכלה בריאה.

<אמיר חייק: לא יכול להיות שלא יהיה פה איזשהו מסר של צמיחה, ואנחנו לא רואים אותו.

<אמיר חייק: לגבי דוח טרכטנברג, אמרתי בכל מקום ואני לא אחזור כאן שוב על הדעה שלי, שהדוח הזה הוא למעשה לקחת ולארוז את כל מה שהיה בספרי האוצר לדורותיהם.

<אמיר חייק: ארזו את זה יפה, כרכו את זה יפה, אין שם משהו חדש.

<אמיר חייק: לגבי תעשיית המזון.

<אמיר חייק: רק חשוב שייאמר, תעשיית המזון הישראלית היא תעשייה שמורכבת מהרבה מאוד מפעלים, היא מעסיקה 62,000 מועסקים, ורובה של התעשייה הזו זה מפעלים קטנים ובינוניים.

<אמיר חייק: חשוב לא לשפוך את התינוק עם המים, חשוב להיזהר מאוד בתעשייה הזו, חשוב לעודד תחרות בין הגדולים לקטנים, ועדיף מאשר לעודד תחרות בין ישראל לבין חו"ל.

<אמיר חייק: אני חושב שאם אנחנו נעודד תחרות בין הגדולים לקטנים אז עובד שייפלט מחברה גדולה יוכל ללכת לחברה קטנה או בינונית, ולאו דווקא לחפש תעסוקה במקום אחר.

<אמיר חייק: אחד הדברים שחשוב לציין זה חלקה של הממשלה במחירים.

<אמיר חייק: וצריכים לשים לב טוב טוב למה שקורה למחירי החשמל ולמחירי המים ולמחירי הארנונה.

<אמיר חייק: אנחנו לא יכולים להתחרות במצב שבו קושרים לנו את הידיים ואת הרגליים, והממשלה אחראית לחלק גדול מההוצאות הללו.

<אמיר חייק: דובר כאן על נושא המע"מ, מע"מ דיפרנציאלי.

<אמיר חייק: אני חושב שבמדינה שחפצה ורוצה לדאוג לאזרחים שלה, אפשר, לא נורא לעשות מע"מ דיפרנציאלי על מוצרי מזון, תרופות ותחבורה ציבורית.

<אמיר חייק: זה דבר שאפשר לחיות אתו ואפשר לחיות אתו נכון, וזה קורה בהרבה מאוד מקומות אחרים בעולם.

אבישי ברוורמן: אמיר, אתה מסיים.

<אמיר חייק: עוד משפט אחרון.

<אמיר חייק: אהוד פלג ידידי דיבר על פיקוח על מוצרי החלב.

<אמיר חייק: אנחנו אגב נסכים ונלך עם רגולציה, רק פעם אחת תחליטו ותלכו עם הרגולציה עד הסוף.

<אמיר חייק: זה דבר אחד.

<אמיר חייק: ודבר שני, פיקוח על מחירי החלב זה נחמד, רק שימו לב שמפקחים גם על מחירי המטרה של החלב כשקונים את החלב, ועכשיו הוא רוצה לפקח גם על המחיר שזה נמכר.

<אמיר חייק: אז בואו, תגידו באיזה מחיר קונים, באיזה מחיר מוכרים, נדע לחשב את ה-ROI, ומישהו ידע אם כדאי או לא כדאי לעשות עסקים במדינה הזאת.

אבישי ברוורמן: ניתן לך, אחר כך תסביר, כי אין לי זמן שאתה תסביר מה זה ROI.

<אמיר חייק: Return on Investment.

<אמיר חייק: אדוני הפרופסור, אתה בוודאי יודע.

אבישי ברוורמן: בעברית.

<אמיר חייק: החזר על ההשקעה.

אבישי ברוורמן: התשואה על ההשקעה.

אבישי ברוורמן: חברת הכנסת איילת שקד, מכיוון שאתה צריכה לרוץ להצבעה או משהו, קצר ולעניין.

איילת שקד: קצר מאוד.

איילת שקד: אני עם השר בנט מדברת מספיק ולכן אני רוצה דווקא לפנות לתעשיינים ולנצל את המעמד המכובד הזה.

איילת שקד: ואני מבקשת מכם לתת צ'אנס לתעסוקת חרדים.

איילת שקד: השר בנט וגם אני בתור חברת כנסת מתעסקים בזה הרבה מאוד ומשקיעים בזה הרבה מאוד זמן.

איילת שקד: אספר לכם סיפור אישי.

איילת שקד: אח שלי הקים חברת אינטרנט לפני כעשר שנים והוא מעסיק כמעט רק חרדים.

איילת שקד: ולפני שבועיים בשבת שאלתי אותו: ירון, אתה מרוצה מהם, הם עובדים טובים?

איילת שקד: לדעת שאני עושה דבר טוב.

איילת שקד: והוא אומר לי: לא רק שאני מרוצה מהם, אני צריך להגיד להם תודה, כי הם עובדים מעולים.

איילת שקד: הם עובדים אצלי שמונה, עשר שעות, ואחר כך עוד הולכים ולומדים בחברותא.

איילת שקד: אני מצטטת אותו, הוא אמר לי: לא יודע, יכול להיות בגלל שהם לומדים הם אפילו יותר טובים מעובדים רגילים, כי הם לומדים גם בלילות, אבל הם עושים עבודה מצוינת.

איילת שקד: אז אני מבקשת באמת כאן מהתעשיינים, אנחנו מנסים להוביל מהלך ואנחנו צריכים את עזרתכם שתתנו לזה צ'אנס.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<רמי לוי: למה אומרים שהחרדים לא עובדים?

אבישי ברוורמן: סליחה, אדוני לא ברשות דיבור.

<רמי לוי: אני שואל שאלה.

אבישי ברוורמן: לא, אתה לא יכול לשאול שאלה.

אבישי ברוורמן: אני אומר פה: חברי כנסת, לפי הנורמות, זה לא החוק, מותר להם להתפרץ, לאחרים לא.

איילת שקד: אני יכולה לענות לו?

אבישי ברוורמן: אז תעני.

איילת שקד: על-פי האחוזים והמספרים שיש בידינו כ-49% מהגברים החרדים עובדים.

איילת שקד: והמטרה שלנו בסוף זה להשוות את האחוזים של גבר חרדי לגבר חילוני.

איילת שקד: דרך אגב, גברים חרדים בגילאי 50 ומעלה עובדים כמו גברים חילונים, מדובר רק על גברים יותר צעירים, בין גיל 20 לגיל 40.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני אבקש עכשיו מיפתח שקד.

אבישי ברוורמן: יפתח, אתה התחלת את מחאת הקוטג', אתה היית פעם "גרינברג" בסופר.

אבישי ברוורמן: תגיד לי דבר אחד: יושב פה השר בנט, השר בנט רוצה שמחירי המזון ירדו נניח ב-10%.

אבישי ברוורמן: אני כבר אמרתי הבוקר: 10%, אדם שמקבל משכורת של 3,000, ויש הרבה כאלה בישראל, במידה והוא מוציא שליש על מזון, אז נאמר הוא מוציא 1,000 שקל על מזון.

אבישי ברוורמן: נניח שבאמצעות שינויים כאן אנחנו נוריד את מחירי המזון ב-10%.

אבישי ברוורמן: אז זאת אומרת, 100 שקל כפול 12 חודשים, 1,200 שקל, הוא יוכל ללכת לטיפול שיניים, דברים אחרים.

אבישי ברוורמן: אם אתה היית היום בתפקיד של השר, יפתח, מה היית עושה עכשיו, שניים-שלושה דברים במיידי, כדי שאנחנו נעמוד במצב של, אני לא מדבר על 30%, 10% מחירים ירדו למטה.

אבישי ברוורמן: יפתח, בבקשה, בקצרה.

<יפתח שקד: ברשותך, רק לפני כן.

<יפתח שקד: אני לא עבדתי ב"גרינברג", אני הייתי הבעלים של "גרינברג", הקמתי את הרשת, מכרתי אותה.

אבישי ברוורמן: זה מה שהתכוונתי.

אבישי ברוורמן: רגע, הבעלים לא עובדים?

אבישי ברוורמן: רמי, אתה לא עובד בכלל?

<יפתח שקד: בוודאי.

<יפתח שקד: אני עובד קשה.

<יפתח שקד: אני רוצה רק לפני כן לספר לכם, שמחאת הקוטג', היינו פה בשבוע הראשון של המחאה ואני הובלתי להתנגדות לפתיחת שוק החלב לייבוא.

<יפתח שקד: יפתיע אתכם אולי.

<יפתח שקד: היינו נגד.

<יפתח שקד: זאת אומרת, לא באנו הנה על מנת להרוס את התעשייה, אין לנו כוונה כזאת.

<יפתח שקד: אמרתי גם למנכ"לים: החטא היחיד שלכם הוא בזה שאתם הגזמתם במחיר.

<יפתח שקד: הקמתם פה תעשייה לתפארת, אני מכיר חלק מהאנשים, הם באמת לתפארת מדינת ישראל.

<יפתח שקד: מוצרים איכותיים, מוצרים שכולנו אוהבים, העניין הוא שהם הגזימו במחיר.

באסל גטאס: מה זה הגזימו במחיר?

<יפתח שקד: מה זה הגזימו במחיר?

<יפתח שקד: אני יכול לספר לך.

באסל גטאס: כל אחד רוצה להרוויח.

<יפתח שקד: שנייה, אני יכול לספר לך סיפור קטן.

אבישי ברוורמן: הזמן כל כך קצוב פה, אז אני מבקש - - -

<יפתח שקד: אבל לפני כן, אני אספר סיפור קטן.

<יפתח שקד: יושב פה שר המסחר התעשייה.

אבישי ברוורמן: חשוב לי מאוד שהשר יקשיב ושהציבור יבין.

<יפתח שקד: נסעתי לתערוכת המזון הבין-לאומית על חשבוני, על מנת קצת לחוש את המצב היום בשוק.

<יפתח שקד: ועליתי שם על ספק דבש של "יד-מרדכי" – מפתיע.

<יפתח שקד: "יד-מרדכי" כשאין לה מספיק תוצרת מבקשת מהתמ"ת להפחית לה את המס או אולי לקבל פטור ממס על ייבוא דבש, כאשר על ייבוא דבש יש 150 ומשהו אחוז מכס.

<יפתח שקד: נפגשתי עם הספק בספרד, קיבלתי ממנו מחירים, חזרתי הנה, בדקתי את המוצרים של "יד-מרדכי".

<יפתח שקד: אני רוצה לספר לכם: התפקיד של התמ"ת, כשהוא נותן פטור כזה ל"יד-מרדכי" הוא צריך מהצד השני גם לא לאפשר לה להכניס את כל הכסף לכיס, אחרת מה עשינו בזה.

אבישי ברוורמן: ולכן?

<יפתח שקד: ולכן מה שהם עשו זה מקסמו את הרווח, כי אם פלוני יעשה מחר יבוא, הוא יצטרך לשלם 150% מכס.

<יפתח שקד: אז אם המוצר עלה ל"יד-מרדכי" עלה עשרה שקלים, לו זה יעלה 25 שקלים.

<יפתח שקד: "יד-מרדכי" יודעת שהוא רוצה להרוויח כמה גרושים, אז היא יכולה למכור ב-30 שקל.

אבישי ברוורמן: ולכן?

<יפתח שקד: ולכן אתם צריכים לפקח על זה.

אבישי ברוורמן: עכשיו, מה שלוש ההמלצות שהיית עושה עכשיו?

אבישי ברוורמן: אני רוצה לשים פה דברים, כי הלוא רשתות השיווק, אני כלכלן, בדקתי לאחרונה וראיתי את התשואה שלהן – 3%.

<יפתח שקד: אכן נכון.

אבישי ברוורמן: "רמי לוי" שמוכר אולי עוף בשקל אבל מעלה את כל המחירים האחרים גם כן קצת, אז אצלו הוא כבר ירד מ-7% ל-4% עכשיו?

אבישי ברוורמן: לא יודע כמה.

אבישי ברוורמן: בכל מקרה, אני רואה מבחינת התשואה, כשאני משווה את זה לתשואות של חברות אחרות, שסך הכול הן יותר נמוכות ממקומות אחרים.

אבישי ברוורמן: מצד שני, אני רואה שיש גם ספקים גדולים, ספקים שקנו את כל היצרנים.

אבישי ברוורמן: הם התחילו בחברה אחת, קרא לזה "אלי", הם קנו חברה אחרי חברה.

אבישי ברוורמן: אצלם הרווחים יותר גבוהים.

אבישי ברוורמן: לכן מה שחשוב לי עכשיו, ולכן אני מבקש שהדיון יהיה כאן, שינהל אותו כלכלן ולא עיתונאי, כדי שהדברים ייעשו בצורה מאוד מאוד מסודרת, נראה את המספרים.

יצחק וקנין: אבישי, זה סיכול ממוקד מה שהם עשו.

יצחק וקנין: אני אומר לך: זה סיכול ממוקד.

אבישי ברוורמן: הם תכננו את זה, אתה אומר.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אני לא רואה משהו אחר.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: לכן אני רוצה פה דיון אמיתי לגבי מה שקורה פה.

אבישי ברוורמן: ולכן אני שואל אותך, מכיוון שהיית בעל הבית של "גרינברג": איפה הרווח העודף?

אבישי ברוורמן: ובשלוש החלטות, איך אנחנו מקדמים כדי שהשר יבין שאנחנו רוצים לעשות פה עבודה ולא הצבעה?

באסל גטאס: משפט אחד, אבישי.

באסל גטאס: זה לא התשואה על ההון, זה ה-EBITDA שצריך להשוות.

אבישי ברוורמן: בסדר, קיבלתי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: יפתח, דבר בקיצור.

<יפתח שקד: בסיכום דוח קדמי אמר בצורה חד-משמעית: הוציאו את היצרנים באחריות אפס לכשל השוק.

<יפתח שקד: רשתות השיווק – אתה נוסע היום לרמת-גן, יש "רמי לוי" ו"שופרסל", יש "אושר עד", וקיימת עוד רשת ליד, "קואופ" אם אני לא טועה, והצרכן מחליט ברגע האחרון לפעמים, לפנות ימינה או שמאלה ל"אושר עד" או ל"רמי לוי" או ל"שופרסל".

<יפתח שקד: הם מוכרים 80% ויותר אותם מוצרים, קל מאוד להשוות.

אבישי ברוורמן: ולכן?

<יפתח שקד: חטאה היחיד של "שופרסל" אולי היה בזה שהיה לה נוח אולי לאשר עליית מחיר.

<יפתח שקד: מכיוון שהיא נמדדת במכירה על מטר מרובע ועל סניפים קיימים.

אבישי ברוורמן: אז מה אתה ממליץ?

<יפתח שקד: אני ממליץ על הסרת חסמים על ייבוא מקביל.

אבישי ברוורמן: שזה בא במסקנות ועדת קדמי?

<יפתח שקד: לא, לא טיפלו בזה.

אבישי ברוורמן: לא דיברו על זה?

<יפתח שקד: דיברו על זה, לא טיפלו בזה כמו שצריך, העבירו את זה לממונה על ההגבלים לבדיקה.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

<יפתח שקד: אם אתם שואלים אותי, הוא דיבר על רשתות שהקימו כמה חנויות צמודות אחת לשנייה.

<יפתח שקד: החלק הגדול של כשל השוק הוא האישור של הממונה על ההגבלים לרכישת ספקים קטנים ובינוניים.

<יפתח שקד: אני בטוח שאם אני אשאל פה מי זאת "אסם" ומה היא מוכרת, שלושה רבעים מהאנשים פה לא יודעים.

<יפתח שקד: כי "אסם" זה "טבעול" וזה "עוף טוב" וזה "הוד לבן" וזה "מטרנה" וזה "בונז'ור" וזה "בית-השיטה" וזה "נסטלה" וזה "עסיס".

<יפתח שקד: ואני אומר לכם: הנה, יושבים פה רמי לוי ומנכ"ל "שופרסל", סליחה שאני מתבטא ככה, אני בטוח ש"אין להם ביצים" להוציא מחר את הפתי בר של "אסם" מהגיוון, מכיוון שאם הם יוציאו את הפתי בר של "אסם" מהגיוון, הם גם ככה מפסידים למשל על "מטרנה" ועל קטשופ של "אסם", הם מחר פשוט יקבלו מכתב מ"אסם" שהפחיתו להם את ההנחה.

אבישי ברוורמן: ולכן אם פה יש שר שהדבר המרכזי שלו זה נושא התחרותיות, אני אמרתי: יש ועדה שהנושא שלה תחרותיות, היא רוצה צרכנים, היא רוצה יצרנים - - -

<יפתח שקד: אני לא בטוח שיש פה מישהו שמסוגל היום לפרק את היצרנים האלה.

אבישי ברוורמן: אבל להתחיל לשפר.

<יפתח שקד: בטח ובטח אסור לתת להם לרכוש - - -

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני עובר עכשיו, חברת הכנסת גילה גמליאל, את מייצגת את המפלגה השלטת.

אבישי ברוורמן: חשבתי שהיא הייתה שלטת פעם.

גילה גמליאל: עדיין, כמו שאתה יודע.

גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה לברך את השר על עצם זה שהגעת לכאן לוועדה לסקור את הפעילות של המשרד, ובהחלט יש הרגשה שיש כאן רוח חדשה שרוצה להיכנס, וכאן תפקידנו גם לסייע בידך לקדם את כל הרפורמות.

גילה גמליאל: בסוגיית המזון, כמי שגם הקימה שדולה על מנת לטפל בנושא הזה, אני חושבת שהמקום הראוי, לא בכדי קראת למשרדך כלכלה, שזה באמת ידון כאן בוועדת הכלכלה.

גילה גמליאל: ביחד ננסה לטפל בסוגיה הזאת.

גילה גמליאל: דיברת על מספר דברים.

גילה גמליאל: לפני שאני אגע בסוגיית המזון שלדעתי היא מאוד מאוד קריטית ביוקר המחיה, הנושא של טיפול בעסקים הקטנים והבינוניים, אני חושבת, היה חשוב לא פחות.

גילה גמליאל: אני חושבת שכשאנחנו בחנו כאן בוועדה את סוגיית האשראי שלא מגיע בעצם לעסקים הקטנים בהיבט הבנקאי, והוא יכול בהחלט לפתור חלק ניכר מהבעיה בסוגיית העסקים הקטנים והבינוניים.

גילה גמליאל: וכאן לדעתי צריך לשלב זרועות עם הפעילות שלך יחדיו על מנת לתת את המענה באופן כללי.

גילה גמליאל: הנושא של המזון.

גילה גמליאל: בעיקרון ביקשתי את המרכז מחקר ומידע של הכנסת להגיש לנו דוח.

גילה גמליאל: אני אקבל אותו במלואו בעוד כשבועיים.

גילה גמליאל: יחד עם זה, הדוח הראשוני מציג תמונה מאוד עגומה.

גילה גמליאל: שוב, ביחס לעולם המחירים שלנו עולים בשיעור ריאלי מצטבר של 13.5% בשנים האחרונות.

גילה גמליאל: אני חושבת שכאן צריך להבין שלצערי לא הפיקוח על המחירים מסייע, בוודאי ובוודאי בגלל שמרבית המוצרים שהם מוצרים מאוד מבוקשים לאו דווקא מקבלים את הפיקוח הממשלתי בעניין הזה.

גילה גמליאל: אני חושבת שבכלל כל הסוגיה הזאת צריכה להיבחן מחדש.

גילה גמליאל: עצם העובדה שמאז מחאת הקוטג' עברו כבר שנתיים ועדיין בכנסת ישראל לא ניתן מענה אמיתי לבעיה מגיעה לפתחך, ואני מאמינה שיש לך את היכולות לקדם את זה, ואנחנו נעזור כאן בעניין של הפרלמנט.

גילה גמליאל: אני חושבת שכמו שעשה השר כחלון בסוגיית התקשורת, שבה הוא פשוט עשה בדיקה מקיפה של כל ההתגלגלות של מערך התקשורת עד לבחינה ממשית איפה בדיוק ה"באג", איפה בדיוק נמצאת הנקודה שבה הצרכן סופג את מרבית העלויות, כבוד השר, כבוד יושב-ראש הוועדה, אני חושבת, את אותו דבר ואת אותו תהליך צריך לבצע במערך המזון.

גילה גמליאל: צריך לבחון ממש את הסוגיה הזאת, מתחילת דרכה עד שהיא מגיעה לצרכן, היכן בדיוק מגיעה הנקודה שבה הכשל המרכזי בהיבט של יוקר המחיה.

גילה גמליאל: ודבר שאותי מאוד מקומם באופן אישי כשאני בוחנת זה העניין של הקרטל של יצרניות המזון.

גילה גמליאל: במדינת ישראל קיימות חמש יצרניות מזון גדולות שהן בהחלט שולטות בריכוזיות בענף המזון.

גילה גמליאל: אני חושבת שצריך לפתוח את השוק הזה לתחרות.

גילה גמליאל: ומה שמקומם לא פחות זה מי שמסתובב בעולם ורואה את אותם מוצרים שכאן קונים אותם, ב-40% פחות עלות בחו"ל.

גילה גמליאל: אני מאמינה שביחד אנחנו יכולים לקחת את העוולה הזאת.

יצחק וקנין: גילה, אפילו אותם מוצרים נמכרים שם יותר בזול.

גילה גמליאל: זה מה שאמרתי: שם הם יותר זולים ב-40%.

גילה גמליאל: את אותם מוצרים של אותו קרטל מזון שקיים היום בארץ עם אותן חמש יצרניות מזון צריך לשים את הדגש - - -

<אמיר חייק: אדוני יושב-ראש הוועדה, קרטל זו מילה משפטית שהיא מאוד מסוכנת בשימוש בה.

<אמיר חייק: זה לא דבר של מה בכך.

גילה גמליאל: אני יודעת שזו מילה שפחות אוהבים, אבל בוא לא נקשט את האמת.

גילה גמליאל: זו האמת לצערנו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת חייק, אף אחד לא יתבע פה על שימוש במילה לא מדויקת.

<אמיר חייק: לא, אבל בסוף אנחנו צריכים להיזהר במה אנחנו אומרים.

אבישי ברוורמן: בסדר.

אבישי ברוורמן: קיבלתי.

גילה גמליאל: אני חושבת שההתנהלות היא התנהלות פרועה של היצרניות.

גילה גמליאל: צריך לשים לה סוף.

<אמיר חייק: - - -

גילה גמליאל: לא מפריעים, סליחה, חברי כנסת בדרך כלל יש להם זכות - - -

אבישי ברוורמן: אמיר, אתה בזמן האחרון - - -

<אמיר חייק: אני מתנצל.

אבישי ברוורמן: אמרתי שאתה חבר כנסת, ואתה יודע, עוד לא הגעת לדרגה כל כך גבוהה.

גילה גמליאל: באמת יש לך יכולות, אתה בהחלט יכול להיות בבית הזה, אבל צריך באמת - - -

אבישי ברוורמן: כן.

גילה גמליאל: על כן, כבוד השר, אני חושבת שלפתחך עומדות באמת משימות כבדות משקל.

גילה גמליאל: אני באמת מאמינה שאתה יכול לקדם אותן, ואנחנו כאן על מנת לסייע בעדך.

אבישי ברוורמן: תודה לחברת הכנסת גמליאל.

אבישי ברוורמן: לכבוד השר יש פגישה עם מושל מישיגן, עיר ואם בארצות-הברית, מדינה ואם בארצות-הברית.

אבישי ברוורמן: קודם כול, הצוות שלך ימשיך כאן כי חשוב לי שגם לצוות וגם לפרוטוקול, כי בסופו של דבר השר מרים את ידיו כמעשה משה, אבל כל האנשים פה יעשו בדברים.

אבישי ברוורמן: שמעת את קול העם ואני מקווה שאתה מקשיב.

נפתלי בנט: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: עמית, בוא לידי.

אבישי ברוורמן: אני מבקש עכשיו, לאחר חברת הכנסת גמליאל, אני רואה פה את אייל עופר מ"ישראל יקרה לנו".

אבישי ברוורמן: אייל, איפה אתה?

אבישי ברוורמן: אני מבקש בשתי דקות.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אייל עופר: חבל שבדיוק השר הלך.

אבישי ברוורמן: השר ישמע את דבריך.

אבישי ברוורמן: תאמין לי, אם עמית שומע, אז השר שומע.

<אייל עופר: אין שום בעיה.

<אייל עופר: תעסוקה היא תוצאה ישירה של כוח קנייה.

<אייל עופר: וכוח הקנייה במדינת ישראל נשחק בשבע השנים האחרונות.

<אייל עופר: אי-אפשר לחשוב שאנחנו נמצא מקומות עבודה לחרדים ולערבים, ולכל מי שאנחנו רוצים לתת לו תעסוקה, כאשר בעצם הביקושים במשק נפגעים כתוצאה מזה שהמחירים במשק הם מאוד מאוד גבוהים.

<אייל עופר: הסיבה שהמחירים גבוהים, ואני מחזיק פה את דוח קדמי ותרשו לי לצטט רק שורה אחת ממנו: שיווי משקל במבנה המשק בו כוחם היחסי של החקלאים והצרכנים ירד.

<אייל עופר: ומה שגרם לכל הדברים האלה זה המבנה האוליגופולי במשק – אתם לא רוצים שאני אשתמש במילה קרטל.

אבישי ברוורמן: אתה רואה, אז הורדנו את המילה קרטל.

אבישי ברוורמן: עכשיו, אמיר חייק, הציבור מבין לחלוטין, זה לא קרטל, זה אוליגופול.

אבישי ברוורמן: אני צריך להגיד: מדבר אייל עופר.

אבישי ברוורמן: הדוקטורט כבר הוצג או עוד לא?

<אייל עופר: עוד מעט.

אבישי ברוורמן: עוד מעט.

אבישי ברוורמן: אוטוטו ד"ר אייל עופר, שהוא הוביל את "ישראל יקרה לנו", ואמא שלו, פרופ' אמירה עופר, ידועה ואנחנו מכירים אותה.

אבישי ברוורמן: כלכלנית.

אבישי ברוורמן: כן.

<אייל עופר: התוצאה של חוסר התחרות במשק הוא מה שמוביל לזה שהמשק הזה יש לו בעיות של פריון.

<אייל עופר: הייתי מפנה את כבוד השר למחקר מאוד מאוד מעניין של ליאור גאלו מבנק ישראל, שבדק חברות ישראליות שנחשפו לתחרות בחו"ל.

<אייל עופר: מהרגע שהן נחשפות לתחרות בחו"ל הפריון של אותה חברה עולה בהרבה.

<אייל עופר: ולכן כאשר פה ידידי אמיר חייק מתלונן על זה שיש יותר מדי רגולציה, אני הייתי אומר שהדבר הכי חשוב הוא לדאוג להורדת מחירים.

<אייל עופר: בכל דבר, במזון וגם באותן תשומות של התעשייה.

אבישי ברוורמן: ולכן?

<אייל עופר: אם התעשייה, אפשר להוריד לה את מחירי החשמל, את מחירי הגז, ולכן דרך אגב אנחנו לא מבינים, מדוע התאחדות התעשיינים תומכת בייצוא של חומר הגלם הזול, הגז, לחו"ל?

אבישי ברוורמן: אשר לגז לגז.

אבישי ברוורמן: עכשיו לגבי – מה ההמלצה שלך?

מיכל רוזין: חברי הכנסת מצטרפים אליך בתמיהה.

<אייל עופר: אוקיי.

<אמיר חייק: אם תינתן לי זכות הדיבור, אני אסביר.

אבישי ברוורמן: אמיר, אתה עוד מעט כבר משתלט על הכנסת.

אבישי ברוורמן: השתלטת על התאחדות התעשיינים – גם על הכנסת?

אבישי ברוורמן: Too much.

אבישי ברוורמן: כן.

<אייל עופר: הדבר החשוב גם לצורך העבודה וגם לצורך הצרכנות הוא לדאוג לטפל במונופוליזציה.

<אייל עופר: למשל אחת ההמלצות שלא נמצאת בוועדת קדמי היא להקצות שטח מדף ליצרנים קטנים.

<אייל עופר: כי היום, בדיוק כמו שידידי יפתח אמר, אם יש איזושהי רשת שיווק שרוצה להקצות מקום לעוד יצרן של פתי בר, היא עלולה לספוג בעיות בקטשופ, שמה יש שליטה של יצרן גדול.

אבישי ברוורמן: נכון.

<אייל עופר: ולכן הקשרים האלכסוניים האלה בין יצרנים, כפי שאמרה חברת הכנסת גמליאל, חמישה יצרנים שולטים בלמעלה מ-42% מייצור המזון במדינה.

<אייל עופר: זאת הבעיה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: אבל כל ההערות האלה כשנדון בהצעת החוק, בכל מקום, כל הערה לגופו של עניין, כדי שנביא לחוק שיביא ברכה לאזרחי ישראל וגם ליצרנים.

אבישי ברוורמן: אני מבקש מחבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: האמת, שאני לא יודע מאיפה להתחיל.

אבישי ברוורמן: אז תתחיל מהתחלה ויש לך שתי דקות.

יצחק וקנין: אני מסכים עם כל מה שהוא אמר.

יצחק וקנין: הבעיה המרכזית של מדינת ישראל, כמי שיושב פה וזועק וצועק בכל מיני פינות, בכל מיני ועדות, אני אומר:

יצחק וקנין: הבעיה זה העלאת המחירים, קודם כול המדינה אשמה, אף אחד אחר, רבותי.

יצחק וקנין: כאשר המדינה מעלה את המע"מ, רבותי, זה מעלה אותנו למעלה.

אבישי ברוורמן: יפה.

יצחק וקנין: ואני אתן דוגמה.

יצחק וקנין: המס על הסיגריות.

יצחק וקנין: המדינה בצעד אחד חשבה שהיא תכניס 700,000,000 במס הזה האחרון, ואני אומר לך: היא תפסיד כסף.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: כי כבר עכשיו יש ירידה של מעל 10% מהאנשים שאומרים: לא נעשן.

יצחק וקנין: זה לא יעזור.

באסל גטאס: אז עכשיו זה מטעמי בריאות.

יצחק וקנין: עזוב, גם באלכוהול אותו דבר.

יצחק וקנין: האמן לי, גם באלכוהול.

יצחק וקנין: רבותי, יש פה איזה הגזמה פרועה, באוצר יש את אותם אנשים שיושבים עם אותו ראש, לא השתנה כלום, רבותי.

יצחק וקנין: כשאני זעקתי על הדירות, וגם פה אני אומר:

יצחק וקנין: קחו את מחיר הדירה.

יצחק וקנין: 40% ממחיר הדירה במחירים נומינליים זה כסף שהולך למדינה, מיליון שקל – 400,000 שקל מהכסף שמשלם אזרח במדינה - - -

אבישי ברוורמן: מה שחבר הכנסת וקנין אומר זו אמירה מאוד חשובה.

אבישי ברוורמן: המטרה המרכזית של חלק מהמדיניות הישראלית, לא רק כאן, גם בעבר, זה קודם כול למנוע גרעון ולמלא את הקופה.

אבישי ברוורמן: איך למלא את הקופה?

אבישי ברוורמן: בצורה הכי קלה, ובדרך כלל המעוותת ביותר ומונעת צמיחה.

יצחק וקנין: אבישי, אני זוכר שישב שר האוצר, נגיד בנק ישראל ושר הבינוי השיכון, ואני צעקתי ואמרתי: אני שם את המפתחות, הולך הביתה, רבותי, אין לי מה לחפש פה.

יצחק וקנין: אמרתי: רבותי, מה שאתם עושים, אתם יורים לאנשים בראש.

יצחק וקנין: אומר לי הנגיד באותה ישיבה: המחירים מתחילים להתמתן במחירי הדיור.

יצחק וקנין: איזה להתמתן, רבותי?

יצחק וקנין: הם לא יודעים איפה הם חיים בכלל.

יצחק וקנין: אני חי בפריפריה אז אני יודע את זה.

יצחק וקנין: עכשיו, אם אני משליך את זה לרשתות המזון כחקלאי, אז אני אומר: יושב פה אבו, שגם הוא חקלאי כמוני.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אבו וילן לשעבר.

<אמיר חייק: הוא אבו וילן, אבל הוא חבר הכנסת לשעבר.

אבישי ברוורמן: מה שאמרתי, ידעתי שתתקן אותי.

אבישי ברוורמן: אני נותן דוגמה: חקלאי מקבל על עגבנייה שקל ועשרים, נמכרת בתשעה שקלים על המדף.

אבישי ברוורמן: איפה המרווח הזה?

אבישי ברוורמן: ואנחנו אשמים.

אבישי ברוורמן: כשרוצים לקבוע את מחיר המטרה גם על החלב ועל כל מיני, גם על הביצה שאני מגדל אותה, אני רואה את הפערים.

אבישי ברוורמן: שוב פעם, הבעיה שאנחנו חובבנים בכל הטיפול ויש לנו את אותם חכמים גדולים שמבינים הטוב ביותר.

אבישי ברוורמן: וכשאתה אומר איפה אתה צריך לטפל במרווח הזה בין החקלאי עד שזה מגיע למדף או גם בנושא של הדיור, כי אם אני לוקח את שלומי היום, שאם שילמת בשכירות 1,200 שקל, היום אתה משלם 2,800 שקל בתוך תקופה כל כך קצרה.

אבישי ברוורמן: המחירים של הדירות עלו אותו דבר.

אבישי ברוורמן: המדינה נותנת לזה את המנוף הגדול ביותר במיסים, והמיסים זאת טעות, רבותי.

אבישי ברוורמן: כשאתה מטיל מס מישהו חושב שהוא למד את הכלכלה אני לא יודע איפה, אבל רבותי, זה לוקח אותנו – אני פוחד שבתקופה הקרובה אנחנו יורים לעצמנו בראש עם העלאת המיסים האחרונה שתביא אותנו להקטנה בהכנסות המדינה ולא בהגדלה, ואני אומר את זה באחריות.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת וקנין, אתה יודע כמה אני מכבד אותך, אבל אני גם שמח שכרגע נודע לי שסוף כל סוף קיבלה הנהלת הכנסת – הקואליציה, האופוזיציה, אני אף פעם לא מבין – שאתה מצטרף כממלא מקום קבוע לוועדה הזאת.

אבישי ברוורמן: אתה באמת ברוך פה, ודבריך תמיד מוסיפים כאן.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני רואה את פרופ' דניאל דורון.

אבישי ברוורמן: אני כל כך מכבד אותו.

אבישי ברוורמן: איפה הוא?

אבישי ברוורמן: אז אני נותן לך שתי דקות.

אבישי ברוורמן: אתה מוכן לדבר שתי דקות?

<דניאל דורון: אני אנסה.

אבישי ברוורמן: אז בוא, תתקרב לשולחן, פרופ' דורון.

<דניאל דורון: אין לי פרופסור, דרך אגב.

אבישי ברוורמן: אתה יכול לשבת.

אבישי ברוורמן: בכנסת לא עומדים, יושבים.

<דניאל דורון: אני בן 84 וראיתי כמה דברים בחיי, ואני השתתפתי בהרבה ועדות כאלה וכו'.

<דניאל דורון: יש פתרון פשוט ליוקר המחירים ולעוני בישראל, אפשר לגמור אותם תוך שנתיים.

<דניאל דורון: תפתחו את המשק לייבוא, פשוט מאוד.

<דניאל דורון: תעשו תחרות אמת, לא כאילו תחרות בתוך הביצה הקטנה שלנו, שכל אחד עושה מניפולציות, אלא תחרות אמת.

<דניאל דורון: עכשיו, בקשר לכל הרשתות הגדולות.

<דניאל דורון: אם תפסיקו לחנוק עסקים קטנים, תאמינו לי, יהיו הרבה מאוד חנויות מכולת שיכו את הרשתות מהר מאוד.

יצחק וקנין: זה מנוע הצמיחה הטוב ביותר של המדינה.

<דניאל דורון: יושב כאן אדם שנתן דוגמה איך עושים את זה, ועשה את זה בגדול וכל הכבוד לו.

<קריאה: הוא הפך בעצמו לרשת – רמי.

<דניאל דורון: אנחנו צריכים עוד 100 כמוהו וזה יפתור את הבעיה.

אבישי ברוורמן: ד"ר דורון, תקשיב אלי רגע, אני מכבד אותך, אבל אני אגיד לך מה הבעיה, אם יהיה לנו עוד 100 "רמי לוי", אני לא חושב שאפשר - - -

<דניאל דורון: בכל מיני גדלים.

אבישי ברוורמן: או, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: עדיין מדינת ישראל היא מדינה כל כך קטנה שהיא קטנה בשביל 100 "רמי לוי".

<דניאל דורון: אז יהיה לו סניפים בקפריסין.

<דניאל דורון: עכשיו, רבותי, מתי נרפא מהאשליה שממשלה היא מכשיר לפיתוח כלכלי?

<דניאל דורון: אנחנו 50 שנה מפתחים את הנגב, מפתחים את הגליל, מוציאים על זה מיליארדים.

<דניאל דורון: 60 שנה יש לנו תוכניות תעסוקה – לא שוות פרוטה.

<דניאל דורון: ממשלה לא נועדה לעסוק בבריאות - - -

אבישי ברוורמן: אבל היא מפתחת את יהודה ושומרון טוב, יהודה ושומרון מתפתחים.

<דניאל דורון: הניחו לפוליטיקאים לעשות את מה שהם עושים מצוין, וזה פוליטיקה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<דניאל דורון: רגע.

אבישי ברוורמן: נתתי לך את שתי הדקות, שידענו מה תגיד, אבל נתתי לך בשביל הציבור.

<דניאל דורון: עוד חצי דקה.

אבישי ברוורמן: חצי דקה, כן.

<דניאל דורון: הדרך לפריצה כלכלית היא פשוטה מאוד: דה-רגולציה של עסקים קטנים.

<דניאל דורון: עסקים קטנים הם מנוע הצמיחה בכל משק.

אבישי ברוורמן: כולנו מסכימים.

<דניאל דורון: כל חברה שיש בה פחות מ-15 עובדים, לפטור אותה מרגולציה, לפטור אותה שנתיים ממס הכנסה, והעיקר לתת לה נגישות לאשראי.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: לזה פייר, לזה פאסה.

אבישי ברוורמן: אייל עופר דיבר כבר.

אבישי ברוורמן: אני רואה פה את מיקי לפיד, פעם קראו לו ליפמן.

ישראל אייכלר: אבישי, אמרת חברי כנסת, נכון?

אבישי ברוורמן: חבר כנסת גטאס, כן, סליחה.

באסל גטאס: אני רציתי להתייחס בעיקר לכלכלה הערבית ולהשפעה של המשרד על הכלכלה הערבית, אבל בהיותי גם כלכלן בחצי מהזמן אני לא יכול לא לדבר על התחרותיות ועל העניין הכללי של המשק.

באסל גטאס: ואין ספק ששמה קבור הכלב, איך אומרים, שמה זה the name of the game.

באסל גטאס: More of the same לא עוזר, עוד "רמי לוי" לדעתי לא עוזר, צריך לחפש שיטות אחרות.

באסל גטאס: תראו לדוגמה בשביל להתגבר על הפער הזה בין המוצר לבין הצרכן הסופי, במיוחד באירופה, גם בארצות-הברית, גם בקנדה, הלכו לנושא של מה שנקרא Fair Trade.

באסל גטאס: ה-Fair Trade זה שממש מהחקלאי לצרכן באמצעים שונים.

באסל גטאס: אתם רואים ברוב ערי אירופה לדוגמה בשבת וביום ראשון יש שווקים, ממש אנשים ניתנת להם הזדמנות לקנות במקומות אחרים לגמרי ובמחירים אחרים לגמרי.

באסל גטאס: צריכים לחפש איך לשבור את המעגלים האלה, ששוב מחזירים אותנו לרמת המחירים שהצרכן לא יכול לעמוד בה.

באסל גטאס: התפרסם לפני כמה ימים דוח יפה מאוד על הכלכלה הערבית, על התעסוקה, על ההפסד האדיר של המשק הישראלי מזה שרמת התעסוקה נמוכה בכלכלה הערבית.

באסל גטאס: ושוב מדברים על תעסוקת נשים ואיך להוציא נשים ערביות, ונדבר על זה עוד עשר שנים כנראה.

באסל גטאס: הפתרונות הם לא פתרונות קסם, צריך ללכת ולהשקיע.

באסל גטאס: ובמצב של תקציב שהולכים ומקצצים בו, אני לא יודע מאיפה יבואו השקעות.

אבישי ברוורמן: אתה מחזק את הדברים שנאמרו פה גם על-ידי מר חייק ועוד אנשים אחרים.

באסל גטאס: פתרון אחד שאני הצעתי מעל במת הכנסת בהצעה לסדר – קיימים אזורי תעשייה על גבולות הערים והיישובים הערביים.

אבישי ברוורמן: באסל, אתה חייב לצמצם.

באסל גטאס: מסיים.

אבישי ברוורמן: תודה.

באסל גטאס: אזורי תעשיה – להפוך אותם מאזורי תעשייה ברשות אחת לאזורי תעשייה מרחביים, שיהיו תחת הנהלה משותפת של כמה ישובים.

באסל גטאס: זה ידרבן עסקים לצאת החוצה מתוך הכפרים והיישובים לאזורי התעשייה האלה, וזה גם מקור הכנסה בארנונה לעיריות וליישובים.

באסל גטאס: זה דבר שדורש החלטה.

אבישי ברוורמן: שצריך לעשות אותו מזמן וצריך ליישם אותו.

באסל גטאס: החלטה פוליטית של שר הכלכלה ושר הפנים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: ישראלה מני, סמנכ"ל איגוד לשכות המסחר.

<ישראלה מני: שלום.

<ישראלה מני: אני לא אוסיף כי האמת שהסכמתי עם אמיר.

<ישראלה מני: לא תמיד אנחנו מסכימים.

<ישראלה מני: לא, רגע, אבל אני כן רוצה להוסיף משפט.

אבישי ברוורמן: משפט.

אבישי ברוורמן: יש לנו חוק: אף אחד לא חוזר על מה שמי שכבר דבריו נאמרו קודם.

<ישראלה מני: קודם כול, פרופ' או ד"ר דניאל - - -

אבישי ברוורמן: ד"ר דורון.

אבישי ברוורמן: הוא דמות ידועה.

<ישראלה מני: אני יודעת, הוא ישב עם אוריאל ואתי לא מעט פעמים.

<ישראלה מני: אני לחלוטין מסכימה עם מה שהוא אמר.

<ישראלה מני: אבל מעבר לזה, אני רוצה להזכיר שיש בידי - - -

אבישי ברוורמן: זה לא אומר שכולנו מסכימים אבל.

<ישראלה מני: לא, אני.

<ישראלה מני: אני מדברת עכשיו, אז אני מדברת.

<ישראלה מני: יש בידי הממשלה ובידי הכנסת אפשרות לקדם נושאים.

<ישראלה מני: יש רפורמה ברישוי עסקים, כי אנחנו מדברים פה, מי שכלכלן מבין שאת המחיר, צריך לבדוק את הרכיבים שלו.

<ישראלה מני: ואם אנחנו נבדוק, ומי שייקח דוחות כספיים של חברות יראה, שהחלק של הממשלה בעלויות של החברות שלנו - - -

אבישי ברוורמן: אנחנו כה תמימי דעים, ואת שמעת את זה גם מחבר הכנסת וקנין וגם מעוד אנשים.

<ישראלה מני: מעולה.

<ישראלה מני: אז יש בידי הממשלה, רק שאני רוצה להגיד, קודם כול, שבתקציב הנוכחי, שאנחנו עוד לא התחלנו לדון בכל מיני סעיפים שם, יש לפחות שלושה סעיפים שיש שם עלויות, מגדילים את העלויות במגזר העסקי.

אבישי ברוורמן: ואת מציעה, ישראלה?

<ישראלה מני: אני מציעה שבדיון שאנחנו מנהלים, יש פה נציגים של האוצר - - -

אבישי ברוורמן: זה פרומו לדיון.

אבישי ברוורמן: זה לא דיון.

<ישראלה מני: זה פרומו לדיון לגמרי.

<ישראלה מני: הדבר השני, אני רוצה להגיד: הוציאו מחוק ההסדרים נושא מאוד חשוב שהוא הנושא של הביקורת או הבקרה על רגולציה.

<ישראלה מני: ומשרד האוצר יחד עם המועצה הלאומית ויחד עם לדעתי עורך-דין - - - קידמו את הנושא הזה, יש הצעה במחליטים וזה עף החוצה מחוק ההסדרים.

<ישראלה מני: הנושא הזה לטווח ארוך עשוי לשנות משהו בעלויות לכלל המשק, ואני כן ממליצה להחזיר אותו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

<אמיר חייק: במפתיע, אני מאוד תומך במה שהיא אומרת.

אבישי ברוורמן: אתה, אתה יודע, פעם שנייה – פעם שלישית אני אוציא אותך.

אבישי ברוורמן: ואתה אל תחשוב שאני מחייך, אבל אני מתכוון לזה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: אמרת שלא נחזור על דברים שאמרו, אני רוצה להתחיל דווקא במה שאתה אמרת, שיש להם תפקיד, לאני לא יודע בדיוק מי, להעשיר את הקופה של המדינה, לטפל בגרעון, וכמובן זה על חשבון האזרחים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שפעם היה שר אוצר שקראו לו פנחס ספיר, ותמיד מזכירים אותו לטובה, והיו עוד שרי אוצר כאלה, שקודם כול דאגו שתהיה פרנסה לאזרחים, אחר כך גם שתהיה אפשרות לקופה לממן את התעסוקה הזאת.

ישראל אייכלר: ואמרו פעם שהמדינה ענייה והאזרחים עשירים, לכל אחד הייתה דירה והיה קצת בבלטות, אתה זוכר את התקופה.

ישראל אייכלר: היום המדינה עשירה והאזרחים מרוששים.

ישראל אייכלר: המהפך הזה הוא מהפך שצריך להיפסק, ואמר נכון שר הכלכלה שעם קיצוצים לא בונים כלכלה.

ישראל אייכלר: והיום הזה עומדת הכנסת לאשר תוכנית נוראה שתזיק לכל אחד מאזרחי ישראל ותמנע מהם את היכולת לקנות את המוצרים.

ישראל אייכלר: 100 "רמי לוי" לא יספיקו לספק - - -

אבישי ברוורמן: רמי, אתה רואה, אתה כבר נכנס לספר הקדושה.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, אתה רק לוי וכבר עושים אותך כהן.

ישראל אייכלר: אבל המציאות היא שאילולא "רמי לוי", אני מכיר מאות משפחות שלא היו גומרות את החודש.

ישראל אייכלר: ואפילו אנשים שעובדים ועובדים קשה הולכים ל"רמי לוי" לא בגלל שזה קרוב, זה דווקא רחוק, אבל הולכים בגלל שהם יודעים ששם יש מחירים סבירים יותר.

ישראל אייכלר: בהתחלה כל התעשיינים אמרו: הוא יפסיד והוא יפשוט את הרגל.

ישראל אייכלר: הוא מרוויח, ברוך השם, ועוד מתרחב יותר, וסימן שכולם יכולים לעשות את זה.

ישראל אייכלר: ואני תומך במה שאומר שר הכלכלה, שהרגולציה ובפרט במשרד התעשייה והמסחר חונקת את התעשייה ואת המסחר, וצריך למצוא דרכים לפשט, לפשט ולפשט.

ישראל אייכלר: אבל איך אמר לי איציק אלרוב שהיה הראשון, הוא אמר לי: על מלח שולחן יש פיקוח מחירים, אבל על מזון לתינוקות ומוצרים בסיסיים אין פיקוח מחירים.

ישראל אייכלר: טוב שהערת לי את הדבר הזה.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, בעיירה שידידי חבר הכנסת אייכלר כתב עליה רבות היו חכמי חלם.

אבישי ברוורמן: אתה יודע, אבל באמת חכמי חלם כנראה גם עלו, הפכו להיות ציונים, הפכו להיות מחרדים לציונים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים ולומר שאני רוצה לשבח את חברת הכנסת איילת שקד, למרות שהיא עומדת לתמוך היום בגזרות הנוראות, מה שהיא דיברה על העובדים החרדיים, ומה שרמי לוי אמר, מי אומר שהחרדים לא עובדים.

ישראל אייכלר: לדעתי הסטטיסטיקה הזאת ש-49% חרדים לא עובדים או 51% לא עובדים זה כולל את כל הצעירים שבאוכלוסיות אחרות גם לא עובדים אלא נמצאים במקומות אחרים או בחוץ לארץ או בטיולים שלאחר הצבא, ופה מחשיבים את כולם מלמטה עד למעלה.

ישראל אייכלר: כך שהסטטיסטיקה הזאת גם לא נכונה.

ישראל אייכלר: אבל אם נשקיע, וטוב שתעשה דיון על זה, אם נשקיע רק בהכשרות ותעשיית תארים שזה הבלם - - -

אבישי ברוורמן: תהיה תעשיית הכשרות אבל אנשים לא ילכו לעבוד.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: וגם תעשיית התארים שהם החוסמים, אתה לא יכול לקבל מקום עבודה אם אין לך תארים.

ישראל אייכלר: אז אתה צריך ללכת להעשיר את תעשיית התארים, ובסופו של דבר זה לא רלוונטי.

ישראל אייכלר: אז יש לנו את הזכות ואת המנכ"ל עמית לנג שיושב פה, תיקחו את הדבר הזה ותלמדו את הנושא הזה, ואני מברך את היושב-ראש שיעשה דיון מיוחד לתעסוקת חרדים.

ישראל אייכלר: בעניין יוקר המחיה אני חוזר גם על מה שאמרו אחרים: חייבים להחיות חזרה את בעלי המכולת, חייבים לאפשר שוב את הקמעונאות ולמנוע את הריכוזיות במשק.

ישראל אייכלר: תודה.

אבישי ברוורמן: אני מודה לך.

אבישי ברוורמן: מיקי לפיד.

אבישי ברוורמן: מיקי, איך קוראים לתנועה שאתה מייצג?

<מיכאל לפיד: קבוצת צרכנות נבונה.

אבישי ברוורמן: צרכנות נבונה.

אבישי ברוורמן: מכיוון, רבותי, שיש כל כך הרבה ארגוני צרכנים, מה זה צרכנות נבונה, את מי אתה מייצג?

<מיכאל לפיד: קבוצת צרכנות נבונה זה קבוצה שעושה סקרים.

<מיכאל לפיד: אמר השר בנט, שתחרות בתחום המרכולים זה עניין מקומי, אנחנו עושים סקרים על בסיס מקומי: אבן-יהודה באבן-יהודה, קרית-ביאליק בקרית-ביאליק, עומר בעומר, הרצליה בהרצליה.

אבישי ברוורמן: כמה אתם מרושתים?

<מיכאל לפיד: 14 מקומות יישוב כרגע, כ-10,000 חברים, 100 אנשים יוצאים כל שבועיים או שלושה לסקור 25 מוצרי מזון, גם אצל "רמי לוי", בכמה מרכולים.

אבישי ברוורמן: ומה תמונת המצב היום?

<מיכאל לפיד: ואנחנו פותרים לעצמנו את הבעיה של השקיפות, כי אתם לא נותנים לנו שקיפות.

<מיכאל לפיד: אנחנו שנים לא קונים מקרר, לא קונים מלון, לא מזמינים טיסה בלי אינטרנט.

<מיכאל לפיד: לא תמיד קונים דרך האינטרנט אבל מסתכלים באינטרנט.

<מיכאל לפיד: מוצרי מזון שזה 20% מהתקציב של המשפחה, כמעט 3,500 שקל לחודש, הרבה יותר מסלולר, אתה צריך לבוא לסופר, לחפש חניה, לשים חמישה שקלים בעגלה, להיכנס בפנים, כדי לראות שהם יקרים.

<מיכאל לפיד: מה תעשה?

<מיכאל לפיד: תשאיר את העגלה, תיקח את האוטו ותיסע למקום אחר?

<מיכאל לפיד: זאת אחת המדינות היחידות בעולם שאי-אפשר לבדוק את המחירים באינטרנט.

<מיכאל לפיד: עכשיו, יש לנו סיפור מעניין.

<מיכאל לפיד: שלושה חוקים בבית הזה.

<מיכאל לפיד: חוק אחד מהחדר הזה, מכרמל שאמה, לקח אותו נחמן שי, הביא אותו בכנסת הנוכחית, עבר ועדת שרים לחקיקה.

<מיכאל לפיד: חברים, אופוזיציה, עבר קריאה טרומית – 33 בעד, אפס נגד.

<מיכאל לפיד: עכשיו, אנחנו יזמנו, חתיכות מוועדת המזון של קדמי, כי ראינו באוקטובר-נובמבר שאין כנסת, הלכנו אצל חברי הכנסת החדשים, ניסינו לשכנע אותם שיגישו הצעת חוק.

<מיכאל לפיד: הרימה את הכפפה איילת שקד יחד עם חברת הכנסת עדי קול, הגישו הצעת חוק – שום דבר.

<מיכאל לפיד: התראיינו בעיתונים, מאז כלום.

<מיכאל לפיד: לא הגיע לוועדת חקיקה, לא הגיע לקריאה טרומית, לא שום דבר.

<מיכאל לפיד: האופוזיציה כן, הקואליציה לא.

<מיכאל לפיד: חבל שהשר איננו וחברת הכנסת שקד איננה.

<מיכאל לפיד: ואז מגיע המסמך הפנטסטי הזה שהיה חלק מחוק ההסדרים, ששם נעשתה עבודת מאסטר.

<מיכאל לפיד: ואני אומר לך את זה כצרכן, כאופוזיציה, אני צמחתי במחאה.

<מיכאל לפיד: הכניסו אותו לחוק ההסדרים, הוציאו אותו מחוק ההסדרים, אמרו שהוא יהיה לוז הסדרים, אחר כך אמרו שהוא יהיה במקום אחר, אחר כך אמרו שזה בגלל לחצים, עכשיו אומרים שתהיה תת-ועדה.

<מיכאל לפיד: חברים, אני פונה לחברי הכנסת שכבר אינם פה, בתור צרכן ובשם הצרכנים.

מיכל רוזין: למה אינם פה?

מיכל רוזין: סליחה, אנחנו פה.

<מיכאל לפיד: סליחה, רובם אינם פה.

<מיכאל לפיד: עזבו את המלחמות הפוליטיות.

<מיכאל לפיד: עם החוק הזה, שהוא פשוט, ומנוסח, וברור, וגמור וסגור לא יעבור עד ה-31 ביולי הוא לא יעבור לעולם, כי אתם הולכים לפגרה וכשנחזור יהיה נובמבר ובזה ייגמר הסיפור.

אבישי ברוורמן: לא לא לא.

<אתי בנדלר: ממש לא.

<מיכאל לפיד: אנחנו מכירים, סופו יהיה כמו הסוף של כרמל שאמה, אותו דבר בדיוק.

<מיכאל לפיד: סליחה, החוק של כרמל שאמה.

<מיכאל לפיד: תעשו מאמץ.

אבישי ברוורמן: מיקי, תודה.

אבישי ברוורמן: עכשיו תקשיב.

אבישי ברוורמן: מה שאני אמרתי עכשיו גם לגבי הנושא הזה, אני ביקשתי מיד שבנושא הזה של המזון תתקבל החלטה היום או מחר, זה יעבור לוועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: כל הנושא שיבוא כאן אנחנו לא נמשוך אותו, אבל אנחנו נעשה פה דיון בשקיפות, בניהול מתאים על כל נקודה, נעבור סעיף סעיף וייצא חוק לפני הפגרה.

אבישי ברוורמן: מדוע?

אבישי ברוורמן: כי אנחנו רוצים לפתור אותו.

אבישי ברוורמן: עכשיו, נתתי את זה לפתחי השר והמנכ"ל, שהם יחליטו.

אבישי ברוורמן: אם הם רוצים לשחק את המשחקים של להרים ידיים, להוריד ידיים.

אבישי ברוורמן: בואו נעשה פעם אחת ונוכיח שבישראל יש בגרות.

אבישי ברוורמן: כי אתה צודק, הבגרות, המשילות בישראל בכנסת ובממשלה היא מהנמוכות בעולם.

אבישי ברוורמן: זה לא אחוז חסימה של החרדים 3.5%, זה לא 20 שרים או 18 שרים, זה בגלל שכל שר מושך לכיוון אחר ואין תכלול ואין פרויקטור.

אבישי ברוורמן: ובכנסת לצערי על שטויות רבים, במקום להבין שעובדים כל אחד – אמרת: למה אין פה חברי כנסת?

אבישי ברוורמן: תראה, כולם נעלמו, מפני שזה הפרלמנט מהיחידים בעולם שחברי כנסת מכהנים בשלוש ועדות.

אבישי ברוורמן: בכל פרלמנט אתה יושב רק בוועדה אחת, אתה לומד את החומר.

אבישי ברוורמן: ואני אגיד לך עוד דבר אחד: לא מדרגים אנשים לפי מספר החוקים שהם נותנים אלא לפי איכות הדיון.

אבישי ברוורמן: כאן זה הפך להיות שכל אחד מציג 2,000 חוקים וקם בבוקר עם דבר חדש.

אבישי ברוורמן: זאת הבעיה, תרבות המשילות הישראלית.

אבישי ברוורמן: ואני מודה לך על פעולתך, כי הלחץ של הציבור לדעתי הולך ומשפיע כדי שיתנהגו פה גם קצת בבגרות וקצת באחריות.

אבישי ברוורמן: אתה מדליק את הלפיד ואנחנו אחריך.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: רבותי, החבר כנסת הבא כבר איננו, נכון?

אבישי ברוורמן: אני מחפש אותו – איננו.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: אז אני מעביר את זה.

אבישי ברוורמן: עכשיו, אני רואה שאוריאל לדרברג, מנכ"ל ארגון פעמונים, זה הארגון שמסייע למשפחות להתנהל נכון כלכלית.

אבישי ברוורמן: איפה אתה?

אבישי ברוורמן: תתקרב לשולחן.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאנחנו קרובים לסיום ואני רוצה שעמית יאמר מספר דברים, כל אחד שבאמת יוסיף מילה, כי בכל זאת יש לנו את כל ישיבות הסיעות וכו' וכו'.

<אוריאל לדרברג: שלום.

<אוריאל לדרברג: רציתי להוסיף ולציין דברים כלפי המשרד.

<אוריאל לדרברג: השר הציג את המתווה שלו בנושא התעסוקה, אז להוציא אנשים מובטלים ולהכניס אותם לתוך עולם התעסוקה זה דבר בעל ערך חשוב, אבל הנתונים בישראל הם שמי שנכנס לעולם התעסוקה לא בהכרח יוצא מעולם העוני.

<אוריאל לדרברג: וצריכים להבין ולראות איך משלבים ועושים את התהליך שהוא יהיה קצת יותר ארוך, קצת יותר מלווה וקצת יותר דואג באמת, שהיציאה המשמעותית והתרומה העצומה למשפחה ולמובטל ביציאה לעבודה תהיה יציאה הרבה יותר משמעותית מאיזה סטטיסטיקה של מובטלים.

<אוריאל לדרברג: ולהסתכל באמת על התא המשפחתי, מה זה עושה לו, וכנראה צריכים לפעול עוד כמה דברים, שאני אשמח מאוד שבאמת המשרד יטפל בזה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, אוריאל.

אבישי ברוורמן: אני רואה שנרשם קודם ולא נתתי לו, רונן רגב כביר מאמון הציבור.

אבישי ברוורמן: איפה אתה, רונן?

<רונן רגב כביר: כן.

<רונן רגב כביר: שלום, תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מה יש לך להוסיף לנו לפרומו של הדיון שהתקיים?

<רונן רגב כביר: קודם כול, אני מברך את הוועדה על לוח הזמנים והמהירות, מפני שכפי שגם התאחדות התעשיינים אמרה, יכול להיות יותר עומס, פחות עומס רגולציה, הכי גרוע זה אי-ודאות.

אבישי ברוורמן: נכון.

<רונן רגב כביר: צריך לייצר סיגנל מאוד ברור לשוק לאן הולכים, ולכן צריך לסגור את הנושא הזה כמה שיותר מהר.

אבישי ברוורמן: נכון מאוד.

<רונן רגב כביר: יש שתי נקודות שאני רוצה להתייחס אליהן.

<רונן רגב כביר: קודם כול, בין כל שלל ההצעות שעולות עלתה גם הצעה להקים מאגר ממשלתי של מחירים.

<רונן רגב כביר: זאת הצעה מאוד בעייתית, זאת פשוט דרך בדוקה לדאוג שזה לא יקרה.

<רונן רגב כביר: ברגע שהממשלה תחליט, אם היא תחליט להקים מאגר כזה, זה בעצם אומר שאנחנו יודעים שזה לא יקרה, ועוד כמה שנים נתחיל לנתח למה זה לא קרה ואיך עושים את זה אחרת.

<רונן רגב כביר: יש מספיק שירותים, מספיק שחקנים בשוק שמסוגלים לייצר את ההשוואות הסופיות לשוק.

<רונן רגב כביר: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר, אחד הדברים הבולטים בדיון הזה זה כמה מורכב וקשה התהליך של התמודדות עם רמות המחירים.

<רונן רגב כביר: הדרך להתמודד בצורה עניינית עם רמות המחירים הגבוהות של המוצרים הריכוזיים בישראל היא לייצר השוואות באופן שוטף ועקבי לרמות המחירים של אותם מוצרים בעולם.

<רונן רגב כביר: יש הרבה מדינות שכבר התחילו באופן שוטף לרכוש שירותי השוואות כאלה.

<רונן רגב כביר: אני מציע לוועדה כגורם של ביקורת - - -

אבישי ברוורמן: תעביר לנו את האינפורמציה.

<רונן רגב כביר: אנחנו נעביר את האינפורמציה, כולל מהלכים ש-"ACNIELSEN" העולמית עשתה, לעשות אינטגרציה של כל שירותי ההשוואות המדינתיות שלהם, כדי לספק שירותים כאלה למדינות שונות.

אבישי ברוורמן: תודה, רונן.

אבישי ברוורמן: איציק אלרוב מתנועת הצרכנים.

אבישי ברוורמן: איציק, תסביר, כי יש לנו כל מיני ארגונים.

אבישי ברוורמן: מיקי הסביר, הוא הסביר.

<יצחק אלרוב: אחד הדברים היפים בכנסת זה שפעם הלוביסטים היו יושבים סביב השולחן וחברי הכנסת כאן.

<יצחק אלרוב: היום הארגונים החברתיים, והלוביסטים מאחורה.

<יצחק אלרוב: זו כבר התקדמות.

אבישי ברוורמן: התקדמות.

<יצחק אלרוב: אני חושב שחלק מהטענות שעלו פה על-ידי הנציגים של הרשתות, רשתות השיווק, היו שהמדינה גובה מיסים מאוד גבוהים על מוצרי המזון, אבל אם אנחנו נסתכל, בדיקה פשוטה של המועצה לצרכנות גילתה רק בשבוע שהממשלה העלתה את המע"מ באחוז אחד, ואנחנו מגלים שרשתות השיווק התירו לעצמן להעלות את המחירים בהרבה יותר מאחוז.

<יצחק אלרוב: ככה שאחת האשמות בהעלאת המחירים זה רשתות השיווק והיכולת שלהם בגלל חוסר השקיפות לעשות את הצעדים הללו ולהעלות את המחירים.

<יצחק אלרוב: דבר נוסף, בוא נזכור שאנחנו מדברים על עלות התעשייה בישראל, על עלות עובד בישראל.

<יצחק אלרוב: כשאנחנו מסתכלים על המחירים בישראל לעומת אירופה עלות עובד בישראל זולה יותר לעומת עלות עובד באירופה במדינות ה-OECD, ולמרות זאת כאן אנחנו רואים את המחירים גבוהים יותר.

<יצחק אלרוב: יש הרבה מאוד תירוצים למה לא להוריד את המחירים.

אבישי ברוורמן: מה אתה מציע?

אבישי ברוורמן: אתה שר הכלכלה, מה אתה עושה?

<יצחק אלרוב: אז ככה, יש בעצם הרבה מאוד דברים.

אבישי ברוורמן: שניים.

<יצחק אלרוב: כמו ששר הכלכלה אמר, שצריך לעשות, אבל כרגע הדבר הדחוף ביותר זה להקים צוות שיהיה כפוף לשר, והוא ינטר ויבדוק את כל קטגוריית המחירים בשוק המזון.

<יצחק אלרוב: ברגע שאנחנו רואים קטגוריה שחורגת ב-5% מהמחירים במדינות ה-OECD, אוטומטית זה נכנס לבדיקה וטיפול מיידי.

אבישי ברוורמן: טוב, ועדת בקרה.

אבישי ברוורמן: משה בר, ידידי, יושב-ראש עמותת תנו יד לחרש ונכים למען נכים.

<משה בר: אני רוצה שני דברים בקצרה לומר.

<משה בר: דבר אחד זה שאיפה שיש רשתות נגיד של "רמי לוי" והוא הוריד את המחיר, שאר הרשתות מורידות את המחיר כדי לעשות תחרות, ואיפה שאין רשתות אנחנו משלמים את המחיר גם של ההורדה וגם את המחיר הרגיל.

<משה בר: זאת אומרת שאנשים שגרים נגיד בבת-ים, בראשון-לציון, משלמים מחירים מלאים בזמן שבמקומות אחרים – בירושלים, בהרבה מקומות שיש לו סניפים, משלמים הרבה פחות.

<משה בר: אני גם נסעתי למודיעין ושילמתי הרבה פחות, אבל הייתי צריך לנסוע מבת-ים למודיעין בשביל לקנות את זה.

<משה בר: זאת אומרת שהרשתות כן יכולות להוריד את המחירים מתי שהם רוצים.

<משה בר: אז הכול פה קשור אני חושב ברשתות ולא באנשים הנוספים מסביב.

<משה בר: גם הרשת שתבוא לתעשייה ולכולם, ותגיד לו: תשמע, שמה הורידו, גם אני חייב פה להוריד, זה המחירים, כולם יבואו - - -

אבישי ברוורמן: תחרות.

<משה בר: תחרות ויורידו.

<משה בר: וזה הדבר שאנחנו כולנו נפגעים בו.

<משה בר: דבר שני, וגם בקצרה רציתי לשאול את המנכ"ל, רציתי לשאול את השר.

<משה בר: יש קרן לעסקים, יש כל מיני דברים.

<משה בר: מה עם הנכים בקרנות האלה?

<משה בר: אני ניגשתי עם מספר נכים לקבל הלוואות, אמרו להם: אתם צריכים להביא רואה חשבון, לשלם לו 1,500 דולר שיבנה לכם תוכנית, אתם אחרי זה אולי תקבלו ואולי לא, ואנחנו גם נכתיב לכם איזה עסקים שתעשו, לא מה שאתם רוצים.

<משה בר: אז אם זה לעודד עסקים של נכה, שאם אתה נותן לו עסק, קודם כול הוא מפסיק לקבל קצבאות, הוא מפסיק לקבל הכול, ואז הנכים יהיו פחות פרזיטים, כמו שאתם אומרים, לא ייקחו מהמדינה אלא יתרמו למדינה.

<משה בר: והדבר הזה לא נעשה.

<משה בר: ואלה הדברים שאני רוצה לומר.

אבישי ברוורמן: אוקיי.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כמו במחזות של שייקספיר, יש עוד מישהו שרוצה לומר דבר או לעולם ישתוק, forever remain silent.

אבישי ברוורמן: רבותי, קודם כול העדפה לבעלי המשקפיים ואחרי זה אתה.

<הרצל קרן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

<הרצל קרן: שמי הרצל קרן, אני מייצג את המשווקים ואת הקמעונאים של הירקות והפירות בישראל וגם את המכולות.

<הרצל קרן: אני מייצג בנוסף למכולות, ומדובר באלפים בישראל, גם את הירקניות – כמעט בכל עיר יש לא מעט ירקניות, בכל כפר וכו'.

<הרצל קרן: אני מייצג את השווקים הפתוחים – מחנה-יהודה, שוק הכרמל וכו' וכו'.

<הרצל קרן: ואני מפנה את תשומת לבכם, רבותי, לכשל שוק חמור, שאם לא נעשה מעשה אז בעוד כמה שנים כל אזרחי מדינת ישראל יוכלו לקנות ירקות ופירות אך ורק ברשתות השיווק.

<הרצל קרן: היום ניתן לקנות ירקות ופירות בזרוע נוספת, אותה זרוע קמעונאית של הירקניות, מכולות, שווקים פתוחים, אלא שלמרבה הצער, התחרות שמקיימות הרשתות מול אותן ירקניות באופן שמורידות את מחירי הירקות, בעיקר ירקות אבל גם פירות, לרמת מחירי הפסד, דהיינו "רמי לוי" קונה עגבנייה בארבעה שקלים ומוכר את זה ב-49 אגורות בשביל למשוך קונים אליו לרשת, המשמעות היא שאותה ירקניה ליד "רמי לוי" בהדרגתיות הולכת ונעלמת.

<הרצל קרן: אני מפנה את תשומת לבכם, סתם דוגמה, למה שקורה בשוק מחנה-יהודה ושוק הכרמל.

<הרצל קרן: תסתובבו שם היום, תראו: פעם בשוק מחנה-יהודה היו 300 ירקניות, היום יש 20.

<הרצל קרן: תלכו לשוק הכרמל – 20 ירקניות, כל השאר זה עסקים אחרים.

<הרצל קרן: אותו דבר, המגמה של חיסול הירקניות הולכת ומתגברת, בעוד חמש שנים לא יהיו ירקניות.

אבישי ברוורמן: מה אתה מציע?

<הרצל קרן: מה אני מציע?

<הרצל קרן: דבר מאוד פשוט.

<הרצל קרן: בכל מדינות ה-OECD, אני מדגיש את זה, ישנה חקיקה ברורה האוסרת מכירת ירקות ופירות במחירי הפסד בשביל למנוע בדיוק את הכשל שאני מדבר עליו.

<הרצל קרן: זה אומר שאם אנחנו לא נחוקק את החוק הזה בישראל, בעוד חמש, עשר שנים, אזרחי מדינת ישראל יקנו ירקות ב"שופרסל", אצל "רמי לוי", ב"מגה" וכו', כי לא תהיה אלטרנטיבה.

<הרצל קרן: המשמעות – הרשתות יהפכו להיות מונופול בתחום הירקות והפירות, ויקרה מה שקרה בטלפוניה.

<הרצל קרן: ארבע רשתות גדולות ישתלטו על השוק, מחירי הירקות – נכון, לטווח קצר זה נראה נפלא, מחירי הירקות במחירי הפסד, הצרכן מאוד מרוצה ממחירים לכאורה זמניים נמוכים, אבל בעוד חמש שנים, כאשר מה שיישאר בשוק זה רק רשתות השיווק בתחום הזה, המחירים יעלו, בדיוק מה שקרה בתחום הטלפונים הסלולריים.

<הרצל קרן: אגב, אני חייב להגיד בהערה, ברשות היושב-ראש, עוד משפט אחד.

<הרצל קרן: היינו אצל הממונה על ההגבלים לפני חודש.

<הרצל קרן: הוא אמר: אני לא מבין מה אתם רוצים, יש ארבע רשתות גדולות שמתחרות אחת בשנייה, הן יתחרו באופן שמוריד מחירים.

<הרצל קרן: השבנו לו בצורה מאוד פשוטה.

אבישי ברוורמן: הרצל, אתה יודע שיש כבוד במדינת ישראל לאדם ששמו הפרטי וגם לפעמים שם המשפחה הוא הרצל, אבל "הרצל אמר".

<הרצל קרן: משפט לסיום, אדוני.

אבישי ברוורמן: משפט סיום.

<הרצל קרן: משפט לסיום.

<הרצל קרן: התשובה שלנו הייתה ברורה וחד-משמעית.

<הרצל קרן: בתחרות שהתקיימה בתחום הסלולר הוכח שרק כאשר נכנסו לשוק המתחרים הקטנים ירד המחיר.

אבישי ברוורמן: נכון.

<הרצל קרן: זה בדיוק מה שאנחנו צריכים לעשות.

<הרצל קרן: פה דיברו ארוכות על חיזוק הירקנים הקטנים, המכולות.

<הרצל קרן: בפועל מה שאנחנו עושים בתחום הזה זה הפוך.

אבישי ברוורמן: מחסלים אותם.

אבישי ברוורמן: הדובר האחרון.

אבישי ברוורמן: שמך.

<גד הרן: שמי גד הרן.

אבישי ברוורמן: מה תפקידך?

<גד הרן: אני פה נציג פורום מכולות ומזון.

אבישי ברוורמן: אתה בעל מכולת?

<גד הרן: אני לא בעל מכולת, תודה לאל.

<גד הרן: יש עשרות אלפי עסקים קטנים מהסוג הזה שנסגרו כבר בגלל הקרטליזציה – או לא הקרטליזציה.

אבישי ברוורמן: האוליגופוליזציה.

<גד הרן: האוליגופוליזציה, כן.

<גד הרן: בכדי להגביר את התחרות, כמו שדובר כאן, בכדי לחזק את העסקים הקטנים, ואם רוצים לדבר בשמם של אנשים שאינם מסוגלים בלי רכב להגיע אל הרשתות הגדולות אלא צריכים להיעזר במכולת הקטנה שלהם ליד הבית, וזה האמא הזקנה שלי בת ה-85 פה ברח' אלפסי.

<גד הרן: כשהם מגיעים למכולת המחירים שמה גבוהים דווקא לעניים ביותר.

אבישי ברוורמן: נכון מאוד.

<גד הרן: מה שאנחנו מבקשים, והפורום שלנו עוסק כבר ארבע שנים בהכנת תוכנית ביחד עם הרשות לעסקים קטנים, ואנחנו מבקשים את תמיכתכם באפשרות לעמותה הזאת, לפורום הזה, להקים איגוד שייעזר, שיקים שרשרת אספקה.

אבישי ברוורמן: באזורים מסוימים, כדי שאפשר יהיה לשווק ביחד.

אבישי ברוורמן: רעיון מצוין.

<גד הרן: כדי שיוכל להתמודד מול הרשתות הגדולות ומול היצרנים הגדולים.

<גד הרן: ואנחנו צריכים את עזרתו של הממונה על ההגבלים העסקיים.

אבישי ברוורמן: תעביר לי את ההצעה הספציפית, אני יושב עם פרופ' גילה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לך.

<גד הרן: זה מאות מכולות שמוכנות להתאגד.

אבישי ברוורמן: אני מבין את זה.

אבישי ברוורמן: להתאגד כדי לשפר - - -

<גד הרן: התוכנית קיימת.

<גד הרן: וגם ההקצבה קיימת, הקצבה לתת להם את המינון לצורך המהלך הזה.

<גד הרן: גם זה כבר קיים.

אבישי ברוורמן: קראתי על זה, תעביר לי את זה ואני אשב עם הממונה.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך.

אבישי ברוורמן: רבותי, קודם כול, תודה לכולם על הסבלנות.

אבישי ברוורמן: אני גם בתקווה שאכן באמת אנחנו נתכנס ונדון בזה בצורה ברורה, ניכנס לכל סעיף וסעיף ונקבל החלטה שתשפר, אני לא מדבר פה על מהפכה עד לשמיים, שתשפר את מצבם של אזרחי ישראל.

אבישי ברוורמן: ואני מסכם.

אבישי ברוורמן: שר הכלכלה הציג כאן את תוכניותיו של המשרד, ואני מברך על התוכניות לצמצום הרגולציה, הגברת התחרותיות והגדלת ההשתתפות של אוכלוסיות רבות בכוח העבודה.

אבישי ברוורמן: ועדת הכלכלה תשתף פעולה לקידום רפורמות לטובת המשק והעובדים.

אבישי ברוורמן: אבל אני חוזר על דברי מתחילת הדיון: הוועדה הזאת רוצה יחד עם שאר התוכניות לקדם את הורדת מחירי המזון והגברת התחרותיות בשוק המזון.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לכם על ההקשבה.