ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 37, 2013-06-03 12:00

מירי רגב: צהרים טובים.

מירי רגב: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בדיון חשוב מאוד, בסוגיית הסקת מסקנות לגבי חגיגות ל"ג בעומר במירון.

מירי רגב: זה נושא שוועדת הפנים והגנת הסביבה במשך כל השנים עוסקת בו בהרחבה.

מירי רגב: גם יושבי-הראש בעבר, חבר הכנסת דוד אזולאי וחבר הכנסת אמנון כהן, עסקו בסוגיה הזאת.

מירי רגב: הסוגיה לא קשורה למגזר כזה או אחר.

מירי רגב: קבר הרשב"י הוא בעצם המקום, אם אני לא טועה, אחרי הכותל שמושך אליו הכי הרבה אנשים, אזרחים ישראלים חילונים, דתיים ומסורתיים וגם אנשים מחוץ-לארץ.

מירי רגב: כולם באים כדי להתפלל, כדי להרגיש חלק מן האווירה במקום של הצדיק רבי שמעון בר יוחאי ולבקש, כל אחד בהתאם לרצונות שלו ולאמונתו.

מירי רגב: פעמים רבות מאוד היו כמעט אסונות במהלך ההילולה וזאת כתוצאה מהיערכות אולי לא מספיקה של הגורמים שאמורים היו להיערך להילולה.

מירי רגב: מראש אנחנו יודעים שבהילולת הרשב"י מגיעים כל-כך הרבה אנשים שאנחנו צריכים להיערך לקליטתם באתר.

מירי רגב: אני רוצה גם לפתוח ולהגיד לפני שאתן את זכות הדיבור לחברי הכנסת מוזס ואזולאי, שהם יוזמי הדיון, בשנת 2011 החליטה הממשלה להקים את החברה לניהול אתר קרן הרשב"י.

מירי רגב: אני מבינה שעד היום אין יושב-ראש ומנכ"ל, או אולי אני טועה אז בבקשה תתקנו אותי.

מירי רגב: יש כאן מישהו ממשרד הדתות?

<אליהו ליפשיץ: זה לא משרד הדתות.

<אליהו ליפשיץ: האחראי הוא משרד התיירות.

מירי רגב: מישהו ממשרד התיירות נמצא כאן?

מירי רגב: אתם ממשרד התיירות?

מירי רגב: עכשיו זה במשרד התיירות?

<אליהו ליפשיץ: זה תמיד היה במשרד התיירות, מאז 2004.

מירי רגב: יכול להיות שזאת הבעיה, אילו זה היה במשרד הדתות זה היה נראה אחרת.

מירי רגב: למה לא נקבע יושב-ראש לחברה לניהול אתר קרן הרשב"י?

<אליהו ליפשיץ: בשל הבחירות.

<אליהו ליפשיץ: עכשיו באמת ייבחר יושב-ראש.

מירי רגב: מי אמור לבחור את היושב-ראש?

<אליהו ליפשיץ: חברי הדירקטוריון.

<אליהו ליפשיץ: בשלב זה יש 6 חברים מתוך 14.

ישראל אייכלר: מי הם 6 החברים?

<אליהו ליפשיץ: אני לא יודע את השמות של כולם בעל-פה.

מירי רגב: מתי זה יגיע?

מירי רגב: היה מכרז על זה?

<אליהו ליפשיץ: זה לא מכרז.

<אליהו ליפשיץ: יש נציגי ממשלה ונציגי ציבור.

<אליהו ליפשיץ: זה לא הולך למכרז.

<אליהו ליפשיץ: היחיד שנבחר במכרז הוא המנכ"ל, בוודאי לא היושב-ראש.

<אליהו ליפשיץ: היושב-ראש נבחר מבין חברי הדירקטוריון.

מירי רגב: מתי לדעתך זה יסוכם?

<אליהו ליפשיץ: בימים הקרובים.

מירי רגב: סוף-סוף בימים הקרובים יהיה לנו יושב-ראש לחברה לניהול אתר קרן הרשב"י, שמן הסתם אמורה לנהל את כל ההיערכות בכלל בקבר, באופן שוטף, ובוודאי היערכות לקראת ההילולה של הרשב"י.

מירי רגב: אני מבקשת מחבר הכנסת מוזס, ולאחריו מחבר הכנסת אזולאי, לפתוח את הדיון.

מירי רגב: לאחר מכן נעבור להתייחסות הגורמים הרלוונטיים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה ליושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

מנחם אליעזר מוזס: בתשס"ח היה הכאוס הגדול, שעמדו בדרך 7-8 שעות אנשים, נשים וטף וכל התחבורה נתקעה.

מנחם אליעזר מוזס: מאז לקחו יוזמה, בראשות מר אלכס ויז'ניצר, ראובן אדרי היה לימינו וכל החברים שהיו אז והחליטו שכל הבעיה היא שאין הפרדה בין הרכב הממונע ובין הולכי הרגל, ואז השקיעו מיליונים בהקמת המנהרה הידועה, שבאה להפריד בין התחבורה ובין הולכי הרגל.

מנחם אליעזר מוזס: ובאמת בהצלחה רבה בתשס"ט, תש"ע, תשע"א, תשע"ב, במשך 4 שנים התנהל אתר הרשב"י, התנועה היתה לעילא ולעילא.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא פשוט.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה ממש מוצלח מאוד, אנשים באו במשך שעתיים, התפללו, ירדו מן ההר ונסעו.

מנחם אליעזר מוזס: מה קרה השנה?

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר את זה במילה אחת – אין רמטכ"ל למבצע הזה, אין מישהו אחראי.

מנחם אליעזר מוזס: יש את המועצה למקומות הקדושים, שעושה עבודה נפלאה.

מנחם אליעזר מוזס: מי שמכיר את החברים שם, יוסף שווינגר וישראל דרעי שעמדו תחת השמש הקופחת שעות על גבי שעות, אבל הם אחראים על התשתיות בלבד, שתהיה תשתית מאורגנת, מעברים מסודרים, שהכול יפעל כשורה מבחינת התשתיות.

מנחם אליעזר מוזס: אבל פרט לכך אין להם שום אחריות.

מנחם אליעזר מוזס: וקיימת המשטרה שאחראית על התנועה.

מנחם אליעזר מוזס: וקיימים כל מיני גופים, שאף אחד לא מסונכרן עם השני.

מירי רגב: רק כדי להבין, כאשר אנחנו מדברים על החברה לניהול אתר קרן הרשב"י, היא אמורה בעצם לתכלל את כל הגורמים הרלוונטיים?

מנחם אליעזר מוזס: כל החברה הזאת, שיש לנו עוד הרבה השגות על זה, ואני מקווה שזה לא יקום כל-כך מהר כי כפי שאני מכיר, עד שילמדו מה זה אתר הרשב"י וילמדו מה זה האירוע במירון אז כבר נעבור את ל"ג בעומר הבא, שגם הוא יחול במוצאי שבת ועלול לקרות אותו דבר שקרה השנה.

מירי רגב: מי לדעתך צריך להיות מנהל המבצע, רמטכ"ל מבצע ההילולה?

מנחם אליעזר מוזס: מישהו שמכיר את מירון ושמוכן לקחת אחריות על הכול ולא פלחים-פלחים.

מירי רגב: תגיד לי מי לדעתך צריך להיות.

מירי רגב: זה אדם?

מירי רגב: זה ארגון?

מנחם אליעזר מוזס: המנכ"ל, האיש שייבחר לנושא הזה צריך שיהיה לו ניסיון בתיאום.

מירי רגב: אני שואלת אותך מי.

מירי רגב: תיכף נשאל בעניין הזה גם את חבר הכנסת אזולאי.

מירי רגב: אני שואלת אותך, אתה שיש לך ניסיון בעניין הזה.

מירי רגב: שלום כבוד השר, איזה כבוד.

מירי רגב: במה זכינו שלדיון על מירון אתה תגיע?

מירי רגב: חשבתי שבדיון שעבר היית צריך להיות, ולא היית, אבל פה נוח לך, חברי הכנסת אוהבים אותך.

דוד אזולאי: זה לכבוד רבי שמעון בר יוחאי.

מירי רגב: אה, רבי שמעון בר יוחאי, זכותו תגן על כולנו, אמן ואמן.

מירי רגב: שלום לך כבוד השר.

אורי מקלב: תמיד המשטרה מגיעה אחרי האירוע...

אורי מקלב: במקרה הזה המשטרה הגיעה לפני האירוע, השר היה בעצמו לפני שזה קרה.

אורי מקלב: זה ידע אישי שלי.

מירי רגב: השר נכנס בדיוק כאשר שאלתי מי לדעתך צריך להיות רמטכ"ל האירוע של ההילולה.

מנחם אליעזר מוזס: איש עם ניסיון.

מירי רגב: את זה הבנתי.

מנחם אליעזר מוזס: את רוצה את השם?

מירי רגב: לא, מאיזה ארגון?

מירי רגב: מי אחראי על זה, משטרת ישראל, מד"א (מגן דוד אדום), המועצה, לשכת ראש הממשלה, משרד התיירות?

מנחם אליעזר מוזס: משטרת ישראל אומרת: אני לא האמרגן של העניין.

מירי רגב: נמצא אתנו חתן בר-מצווה שהחלום שלו בבר-מצווה לבקר בכנסת.

מירי רגב: יש מקום טוב יותר מאשר להיות בדיון על הרשב"י?

מירי רגב: קודם כול, מזל טוב.

מירי רגב: אביב אליצור הוא חתן בר-מצווה ואחד הדברים שהוא ביקש זה בעצם לבקר בכנסת ולהיות נוכח באחד מדיוני הכנסת.

מירי רגב: אני רואה שאתה עם כיפה על הראש.

מירי רגב: אנחנו מאמינים ששום דבר לא קורה במקרה, הכול משמים.

מירי רגב: יצא לך לבוא לוועדה שדנה בסוגיית הרשב"י.

מירי רגב: אז קודם כול, שזכותו של רבי שמעון בר יוחאי תגן עליך ושתצליח ותיכנס למצוות.

מירי רגב: ואל תשכח שגם בבר-מצווה מותר להמשיך להיות ילד.

מירי רגב: אבא, אתה מבין?

מירי רגב: אנחנו שומרים גם על הזכות להיות ילדים.

מירי רגב: אז קודם כול, אתה יכול להצטרף, לשבת ליד כבוד השר, להצטרף אלינו לדיון, בבקשה.

מירי רגב: עכשיו אני מבינה למה השר בא, הוא ידע שתהיה לו תמונה בפייסבוק של מירי רגב, ידע שיש לי הרבה לייקים ואמר:

מירי רגב: אני מגיע לישיבה...

מנחם אליעזר מוזס: ובכן, כל זמן שהמצב הוא שהמשטרה מתנערת מהאחריות הכוללת- - -

אורי מקלב: הרב מוזס, התשובה שלך באמת לא חד-משמעית וחד-ערכית.

אורי מקלב: מי אחראי?

אורי מקלב: גם הגופים המקצועיים צריכים לשבת ביחד ולהחליט.

מירי רגב: אנחנו דנים בסוגיית מירון, ותיכף ידבר על זה גם חבר הכנסת אזולאי.

מירי רגב: דנים פעם אחר פעם אחר פעם, ותודה לאל לתושייה, גם של המשטרה שפועלת ושל כל הגורמים.

מירי רגב: אתם אומרים: אני רוצה רמטכ"ל לאירוע.

מירי רגב: אתם בעלי ניסיון.

מירי רגב: אל תדברו על האנשים.

מירי רגב: מי הארגון שצריך להיות מפקד האירוע הזה?

אורי מקלב: אבל יש שני חלקים באירוע.

אורי מקלב: יש חלק בהר, ההילולה עצמה, שזה באחריות המקומות הקדושים, איך ניתנים כל המעברים, אם הכול עומד בתקנים.

אורי מקלב: זה חלק אחד.

אורי מקלב: יש את החלק השני שהוא ההגעה למקום והיציאה מן המקום.

אורי מקלב: אלה שני גורמים מקצועיים אחרים.

אורי מקלב: כל מי שתיקחי שיהיה האחראי האחד, יכולה להיות כאן בעיה.

אורי מקלב: יש כאן שני גופים.

אורי מקלב: יש גם את מזמין האירוע.

מירי רגב: תן לחבר הכנסת מוזס לסיים ואחר-כך הרב אזולאי.

מנחם אליעזר מוזס: אני עוד לא הולך לסיים כי השר הגיע רק עכשיו ואני מבקש, ברשותך, שאוכל להתחיל מבראשית.

מנחם אליעזר מוזס: בעיית הבעיות, אמרתי, שאין רמטכ"ל למבצע הזה, אין אחראי.

מנחם אליעזר מוזס: המשטרה אחראית על הסדר, המקומות הקדושים אחראים על התשתיות, אחר אחראי על מגן דוד ועל איחוד הצלה.

מנחם אליעזר מוזס: אציג לכם דוגמה קטנה.

מנחם אליעזר מוזס: הגעתי לשם בערב שבת.

מנחם אליעזר מוזס: הגעתי לחניון פרוד וראיתי שהוא פקוק עד אפס מקום.

מנחם אליעזר מוזס: ואז שאלתי את מי שעמד שם במירון: הגד לי, האנשים שהגיעו לכאן מתכוננים בשבת לצאת מן החניון הזה?

מנחם אליעזר מוזס: בשבת הם הולכים לעזוב?

מנחם אליעזר מוזס: הם הרי נשארים כאן עד מוצאי שבת.

מנחם אליעזר מוזס: אז איפה ייכנסו כאן עוד כלי רכב?

מנחם אליעזר מוזס: לאיפה יגיעו ה"שאטלים" שצריכים להפחית את העומס ולהעלות את האנשים?

מנחם אליעזר מוזס: הרי החניון פקוק עד אפס מקום.

מנחם אליעזר מוזס: ואז לקחתי את הטלפון והתקשרתי לשר אהרונוביץ'.

מנחם אליעזר מוזס: אומר לי המפקד: אבא'לה, רב, כבוד הרב, חבר הכנסת, אין לך צורך להתקשר, נתגבר על זה תיכף.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי: תסביר לי איך כדי שאני לא אטריד את השר.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי: תראו, כאן הולך להיות משהו לא רגיל, אתם לא יודעים מה יקרה כאן, אסון הולך להיות כאן.

מנחם אליעזר מוזס: "נתגבר על זה, עד שבת הכול יהיה מסודר".

מנחם אליעזר מוזס: נו, ראיתם, אחת הסיבות לעומס היתה באמת חניון פרוד.

מנחם אליעזר מוזס: כל מי שהגיע מחנניה עמד קילומטרים משם, לא היה מקום בחניון, לא היה מקום ל"שאטלים".

מנחם אליעזר מוזס: זאת היתה בעיה אחת.

מנחם אליעזר מוזס: אעבור לדוגמה למה צריך כאן תיאום.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, ישנו איש האחזקה, כולנו מכירים אותו, שרגא.

מנחם אליעזר מוזס: במשך 3 שעות בעזרת נשים, באולם הגדול בציוּן, פתאום לא היה חשמל ולא היו מזגנים, היה נורא.

מנחם אליעזר מוזס: רשומות 28 קריאות לעזרה.

מנחם אליעזר מוזס: דיברתי עם איש האחזקה אבל במשך שעתיים החזיקו אותו על-יד השער הירוק למטה, לא נתנו לו לעלות עם הרכב, חיכו לאישור משטרתי.

מנחם אליעזר מוזס: שעתיים.

מנחם אליעזר מוזס: אחר-כך נתנו לו להיכנס עד שיזפרון.

מנחם אליעזר מוזס: הוא הגיע לשיזפרון ואמר שהוא חייב לעלות עם האוטו, עם כל הכלים.

מנחם אליעזר מוזס: אמרו: יביאו לך ניידת.

מנחם אליעזר מוזס: המתין עוד שעה.

מנחם אליעזר מוזס: 3 שעות – 28 התעלפויות.

מנחם אליעזר מוזס: נשאלת השאלה מה קורה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: חֶלֶם.

מנחם אליעזר מוזס: זה רק דוגמה למה שכאן היה.

מנחם אליעזר מוזס: 3 שעות הושהה איש אחזקה שצריך להציל את המצב.

מנחם אליעזר מוזס: אבל נשאלת השאלה למה אי אפשר לכזה אירוע שיהיה איש אחזקה קבוע שם, שיישב כל הזמן למעלה ואז הוא יתגבר על הבעיות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: אלה עובדות ממשיות.

מנחם אליעזר מוזס: למה אני כל-כך חושש שהמשטרה תקבל עליה את כל האירוע, שהם היו הממונים?

מנחם אליעזר מוזס: עודף הכוח שהמשטרה הפעילה הפעם – השר אהרונוביץ' הגיע לגג ושאל אותי: מה אתה כל-כך מוטרד?

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי: עזוב, כבר עברנו את זה, כבר הכול הסתדר כשורה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רואה שהוא "משהו", אכפת לו.

מנחם אליעזר מוזס: הגיע השר – שטח סטרילי, כולם לזוז, לפתוח את הדרך.

מנחם אליעזר מוזס: באו כמה יס"מניקים.

מנחם אליעזר מוזס: עמד שם הנכד של האדמו"ר, אזרח חוץ, לא יודע חוכמות, עומד ומתפלל.

מנחם אליעזר מוזס: אומרים לו לזוז כי זה שטח סטרילי, הוא לא מבין מילה.

מנחם אליעזר מוזס: הוא מוכן לבוא ולהעיד.

מנחם אליעזר מוזס: הרימו אותו כמו שק תפוחי אדמה, זרקו אותו מעבר לגדר והוא כאזרח חוץ אומר: מה?

מנחם אליעזר מוזס: הוא לא מבין.

מנחם אליעזר מוזס: מה עודף הכוח הזה?

מנחם אליעזר מוזס: באה אמא עם ילדיה.

מנחם אליעזר מוזס: אמרו: רק 10 בני אדם יוכלו לעלות על הגג.

מנחם אליעזר מוזס: מה לעשות, המשפחה הזאת מונה 11 בני אדם.

מנחם אליעזר מוזס: נתנו לכולם להיכנס אך לאמא בשום אופן לא.

מנחם אליעזר מוזס: יש לי את שם השוטר.

מנחם אליעזר מוזס: אמרו לו: סליחה, זאת האמא, אז יהיו 11.

מנחם אליעזר מוזס: "לא בא בחשבון, אדוני".

מנחם אליעזר מוזס: האמא התחילה לבכות: זה הרי הילד שלי, אני רוצה לעשות לו את ה"חָלָקָה".

מנחם אליעזר מוזס: כמו לדבר אל הקיר.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר לשוטר: אתקשר לשר.

מנחם אליעזר מוזס: "תתקשר".

מנחם אליעזר מוזס: עודף הכוח שם היה מופרז.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, הם עושים עבודה קשה.

מנחם אליעזר מוזס: יכול להיות שהחום משפיע עליהם, אני לא יודע מה, אבל אי אפשר כך, אי אפשר שיהיה כזה מצב בצפת, עד כדי כך.

מנחם אליעזר מוזס: אני כל הזמן מדבר עם השר שצריך להעמיד תחנת משטרה קבועה במירון לכל השנה, כי לא יכול להיות שבמקום שמבקרים בו קרוב ל-2 מיליון איש בשנה לא תהיה תחנת משטרה, כי המצב שם ממש קשה, אתם לא יכולים לתאר לעצמכם.

מנחם אליעזר מוזס: השקיעו כמעט 50 מיליון שקל באתר הרשב"י ואין מי שיפקח על זה.

מנחם אליעזר מוזס: באים לחלל שבת.

מנחם אליעזר מוזס: עולים מהיער אנשים תמוהים, אנשים שיצאו מבית-הסוהר ומצאו להם שם מקום, זורקים בקבוקים זה על זה.

מנחם אליעזר מוזס: אין שוטר שיבוא ויאזוק אותם.

מנחם אליעזר מוזס: אני יכול להעיד על כך, עם הרב אייכלר היינו ביום חמישי במירון.

מנחם אליעזר מוזס: עמדתי שם והתפללתי, בא מישהו והתחיל לצעוק עליי.

מנחם אליעזר מוזס: שאלתי: מה יש?

מנחם אליעזר מוזס: מה קרה לך?

מנחם אליעזר מוזס: צעק: "ציוני, ציוני" ודרש שאצא מהציוּן.

מנחם אליעזר מוזס: אתה מבין?

מנחם אליעזר מוזס: אין למי לקרוא לעזרה, שום דבר.

מירי רגב: הרב מוזס, תן לעוד אנשים לדבר.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר עוד משהו.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה שתדעי שהמבצע הבא הולך להיות שוב במוצאי שבת, כמו השנה.

מנחם אליעזר מוזס: ל"ג בעומר הולך לחול במוצאי שבת.

מירי רגב: עד אז, אל תדאג, נערוך הרבה דיונים עד אז.

מנחם אליעזר מוזס: המשמעות היא שחלילה עלולה התמונה לחזור על עצמה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה שתבינו, אם זה לא חל במוצאי שבת אז באים כבר בערב שבת או יום קודם ומתחילים להתארגן.

מנחם אליעזר מוזס: מגיעים כולם במוצאי שבת, בלי עין הרע, 440,000 איש במהלך 24 שעות.

מנחם אליעזר מוזס: באמת צריכים להתארגן לזה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל עשינו את זה לפני שנתיים ולפני 3 שנים, שגם אז ל"ג בעומר חל במוצאי שבת.

מירי רגב: המדינה יודעת וגם המשטרה יודעת להתארגן כאשר יש אירוע במוצאי שבת.

מנחם אליעזר מוזס: וזה האירוע הכי גדול במדינה.

מנחם אליעזר מוזס: נכון, אדוני השר?

מירי רגב: תיכף נשים את הדברים על השולחן.

מירי רגב: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: קודם כול, מי שמבקר קצת במירון במשך כל ימות השנה, ובמיוחד בל"ג בעומר, אין ספק שרואה וחש את זכותו של הרשב"י במקום, אחרת אין הסבר לאירוע בסדר גודל כזה, של כמעט חצי מיליון איש שמגיעים, וברוך השם בדרך כלל, ב-80%-90% זה עובר בשלום.

דוד אזולאי: לי אין ספק, אני יהודי מאמין – ללא זכות הרשב"י אני לא יודע לאן היינו מגיעים.

דוד אזולאי: אין עוד אירוע בסדר גודל כזה במדינת ישראל בזמן כל-כך קצר, אין דבר כזה, רבותי.

<דוד דהאן: בכל מקום אין דבר כזה.

דוד אזולאי: אין דבר כזה.

דוד אזולאי: לכן אני אומר, צריך גם לראות את חצי הכוס המלאה.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד, באמת צריך להגיד יישר כוח לכל העוסקים במלאכה, אם זה המשטרה, אם זה אנשי המקומות הקדושים בראשותו של הרב שווינגר וישראל דרעי, מי שרואה אותם שם במקום פשוט להגיד להם יישר כוח על כל העבודה, וגם למע"צ ולכל הגורמים האחרים.

מירי רגב: מה עם מד"א?

דוד אזולאי: כולם, באמת, לא נתחיל להזכיר שמות.

דוד אזולאי: גם מד"א וגם איחוד הצלה, כולם עובדים.

מירי רגב: אני מדברת רק על מד"א, אין איחוד הצלה.

דוד אזולאי: בסך הכול האירוע הזה התקיים כבר שנתיים במוצאי שבת וברוך-השם באמת עבר בצורה יוצאת מן הכלל.

דוד אזולאי: במיוחד אחרי בניית הכיכר בכניסה למירון התנועה זרמה.

דוד אזולאי: השנה לצערי הרב, אני באמת לא יודע מדוע, היו תקלות.

דוד אזולאי: ביקשתי להעלות את זה כהצעה לסדר היום במליאה והשר אמר לי: בוא נמתין עד שתהיה הסקת מסקנות בדיונים הפנימיים של המשטרה ונראה מה היה שם בדיוק, כי באמת אני לא יודע.

דוד אזולאי: מה שכן, ופה אני חייב להגיד, אמרתי את זה ואני חוזר ואומר, היה לחץ לא נורמלי וכתוצאה מן הלחץ הזה השוטרים פעלו ללא רסן.

דוד אזולאי: אני אומר לכם, היה מקרה אחד, שציינתי אותו גם במליאה ואציין גם פה, של נער שאין לו שום עבר, שלצערי הרב חטף בצורה לא ראויה מהשוטרים, נעצר ל-24 שעות ואחר-כך שוחרר.

דוד אזולאי: הייתי מאוד מעורב בזה.

דוד אזולאי: קרה משהו שם.

דוד אזולאי: אין לי מושג, אני לא יודע מה קרה.

דוד אזולאי: אני חושב שחייבים לקבל תשובה למה זה קרה השנה, כאשר בשנתיים הקודמות היתה אותה תנועה, היו אותם אנשים, הכול אירע במוצאי שבת.

דוד אזולאי: מה קרה השנה?

דוד אזולאי: זה דבר אחד.

דוד אזולאי: שאלת שאלה, מי ייקח את האחריות.

מירי רגב: מי לדעתך נכון שיהיה בעל הבית של האירוע.

דוד אזולאי: אגיד את תשובתי ואני יודע שהמשטרה לא אוהבת אותה.

דוד אזולאי: המשטרה איננה מעוניינת לקחת אחריות בנושא.

דוד אזולאי: אבל כשאנחנו מסתכלים על כל האירוע הזה, העיקר זה תחבורה, אין משהו אחר שם.

דוד אזולאי: אז אנשים מגיעים להר, נכנסים לציוּן.

דוד אזולאי: יש מי שדואג להוציא אותם מן המקום בסיבוב.

דוד אזולאי: אני חושב שצריך להיות שילוט.

מירי רגב: לא הבנתי.

מירי רגב: אתה אומר שהתחבורה צריכים להיות אחראים על הנושא?

דוד אזולאי: התחבורה זה עיקר העיקרים שיש בתוך האירוע הזה.

דוד אזולאי: אנשים מגיעים, החניונים מתמלאים והאנשים עולים למעלה.

מירי רגב: אני חייבת להגיד לך שבדרך כלל אני מסכימה אתך.

מירי רגב: הפעם אני ממש לא מסכימה אתך.

מירי רגב: יש לי מה להגיד.

דוד אזולאי: עדיין לא סיימתי.

דוד אזולאי: אני טוען שהמשטרה צריכה לקחת אחריות כי אין שום גורם שייתן הוראות למשטרה.

דוד אזולאי: גם אם יבוא מישהו אחר, הוא לא יכול לתת הוראות למשטרה.

מירי רגב: למשטרה יש בעל בית, קוראים לו המשרד לביטחון פנים.

דוד אזולאי: יש מישהו שיכול לקחת את הנושא הזה על עצמו ולתת הוראות למשטרה איך להפעיל תנועה, איך לווסת תנועה?

דוד אזולאי: אין דבר כזה.

דוד אזולאי: מה שכן, הייתי משלב בגוף הזה, עם המשטרה, גם את הרשות למקומות הקדושים, שלהם יש את הניסיון הטוב ביותר, הם מכירים את הדברים לפני ולפנים, מכירים את הנפשות הפועלות בתוך המערכת הזאת.

דוד אזולאי: יש דבר נוסף, גברתי היושבת-ראש, שאני חייב לציין.

דוד אזולאי: זה עולה בכל פעם.

דוד אזולאי: חבל מאוד שנציג המועצה האזורית לא נמצא כאן.

דוד אזולאי: מה שקורה, כתוצאה ממסה גדולה של אנשים ישנן מערכות שנפגעות ואי אפשר לתקן אותן.

דוד אזולאי: ואז בעצם מי שנושא אחר-כך בעול זה התושבים המקומיים, וכמובן המועצה האזורית שנדרשת לשקם את כל ההריסות.

דוד אזולאי: לצערי הרב המועצה לא מקבלת את הגמול הראוי לה על מנת לשקם את הדברים.

דוד אזולאי: אותם תושבי מירון שנושאים בעיקר הנטל, גם הם לא מקבלים את התמורה הראויה.

ישראל אייכלר: על איזה נטל אתה מדבר?

ישראל אייכלר: הם עושים מיליונים בל"ג בעומר.

מירי רגב: הרב אייכלר, תיכף אתה אמור לדבר.

דוד אזולאי: הרב אייכלר, אני לא מוכן להיות במקומם באותו שבוע.

דוד אזולאי: לך תראה מה קורה במכולת וברחובות.

דוד אזולאי: אין להם שום פרטיות.

דוד אזולאי: בוא נשים את הדברים על השולחן.

דוד אזולאי: יש בעיה ואי אפשר להתעלם ממנה.

דוד אזולאי: הנושא האחרון, ובזה אני מסיים, הוא כניסת אח"מים.

דוד אזולאי: לצערי הרב, הנושא של כניסת אח"מים גם הפעם היה לקוי.

דוד אזולאי: הזכיר כאן ברמז חברי חבר הכנסת הרב מוזס, עם כניסת אח"מים היתה בעיה.

דוד אזולאי: מי שהגיע – לא תמיד ידעו לכוון אותו למקום הנכון, למקום הראוי.

דוד אזולאי: אולי היה רצון טוב אבל זה לא פעל כשורה.

דוד אזולאי: לכן אני חושב שצריך לטפל גם בנושא הזה.

דוד אזולאי: בזמנו ישב כאן היועץ המשפטי של משרד התיירות, עו"ד ליפשיץ, ואז ביקשנו שתהיה פעם אחת ולתמיד רשימה מסודרת, שיקבעו מי יכול להיכנס, מי לא יכול להיכנס, על מנת שפעם אחת ולתמיד יהיה סדר בנושא הזה.

דוד אזולאי: אחרת, בכל אירוע אנחנו מוצאים את אותה בעיה שחוזרת על עצמה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אדוני השר, מתי שתחליט לדבר תגיד לי.

מירי רגב: כרגע אני מבקשת את נציג המשטרה.

אורי מקלב: אפשר אולי לפני כן?

מירי רגב: לא, אתה תדבר אחריו.

מירי רגב: תנו למשטרה.

אורי מקלב: יש לי כמה שאלות.

אורי מקלב: כדאי, כדי לייעל את הדיון, שאנחנו נעלה את הדברים ויוכלו להתייחס אליהם.

מירי רגב: בבקשה.

מירי רגב: תקצר בדבריך.

מירי רגב: אל תחזור על דברי החברים שלך.

מירי רגב: אתה תדבר ואחריך הרב אייכלר.

אורי מקלב: ל"ג בעומר השנה, כולם יודעים שנחוג בי"ח באייר.

אורי מקלב: כל השוני בין השנים הוא באיזה יום החג חל, האם י"ח באייר יוצא ביום שישי או ביום ראשון או ביום שלישי בשבוע.

אורי מקלב: הפעם זה יצא במוצאי שבת וביום ראשון.

אורי מקלב: זה יום עמוס יותר, יום קשה יותר, אבל זה לא היום הכי קשה.

אורי מקלב: יום שישי הוא יום קשה יותר.

אורי מקלב: צריך לציין שלא היו דברים דרמטיים מסביב לאירוע בל"ג בעומר, לא היו התרעות מיוחדות.

אורי מקלב: לנו לא היה ידוע על משהו דרמטי, על אילו שינוים, על דבר לא צפוי.

אורי מקלב: היה צפוי שיהיה לחץ, כפי שיש בכל ל"ג בעומר.

אורי מקלב: הוויכוחים היו האם יהיו אירועים מרובי-אדם או לא.

אורי מקלב: אלה כל הוויכוחים שהיו, אבל כל הדברים האחרים היו ידועים והוכנסו שיפורים רציניים מאוד בשנה ובשנתיים האחרונות.

אורי מקלב: יש לנו בעיה אחת.

אורי מקלב: אנחנו גם לא רוצים להאשים אף אחד, אין לנו שום עניין להאשים אף אחד.

אורי מקלב: אנחנו יודעים, צריך להודות שכל מי שעושה פועל באופן אמיתי מתוך רצון שהאירוע יצליח.

אורי מקלב: אין כאן ויכוח.

אורי מקלב: אבל קודם כול יש כאן ויכוח על העובדות.

אורי מקלב: ההרגשה של מי שהיה במירון, של אותם מאות אלפים שהיו שם והתגובות והתשובות שהיו כלפי מה שקרה, כאילו אנחנו חיים בשתי מדינות אחרות.

אורי מקלב: אנשים אומרים: לא קרה שום דבר, אירועים רגילים, דברים שהתגברו עליהם, אבל העובדות היו שונות, העובדות היו מאוד-מאוד קשות.

אורי מקלב: בעצם קרסו כל המערכות מסביב, כל החניונים, כל דרכי הגישה לאורך קילומטרים רבים, כל ה"שאטלים".

אורי מקלב: מה שקרה, וכך גם בקריסה הגדולה לפני כמה שנים, תמיד הקריסות היו בהגעה למקום, אך הפעם היתה גם קריסה ואנדרלמוסיה בתוך ההר עצמו, בתוך האירוע.

אורי מקלב: לא היתה בעיה באירוע שאנשים השתוללו או שקרה לאנשים משהו.

אורי מקלב: אנשים שרצו לרדת כאשר הם חשבו שכבר הגיע זמנם לרדת לא יכלו לרדת.

אורי מקלב: עצרו עשרות אלפי אנשים כדי לנסות להתגבר על הבעיה.

אורי מקלב: דהיינו, היתה השלכה הרבה-הרבה יותר רחבה.

אורי מקלב: זה הגיע לכדי כך שאנשים המתינו, נסעו 6, 7, 8, 9 שעות מירושלים, או אנשים עמדו באוטובוס כמה שעות ללא תנועה.

אורי מקלב: לא זו אף זו, לפי עניות דעתנו, ואנחנו מוכנים לשמוע, במשך כמה שעות לא מצאו פתרון, לא היה מענה מהיר ומקצועי למה שקרה.

אורי מקלב: יכול להיות שמה שקרה גם לא היה צריך לקרות.

אורי מקלב: אם יבואו אנשים ויגידו: מה אתה רוצה לעשות?

אורי מקלב: הרי הגיעו אנשים בבת אחת.

אורי מקלב: וכי לא חשבו שעלול לקרות שאנשים יגיעו כולם בבת אחת בשעה 12 לקראת ההדלקה?

אורי מקלב: ואז אין למשטרה או לכל אחד אחר האמצעים כדי לעצור את הבאים במרחקים הרבה יותר גדולים.

אורי מקלב: אם היה מצב כזה, שזה גם היה סבל, אבל אם בחניונים מסוימים רחוקים יותר, או במעגלים יותר רחוקים, לא רק בפרוד אלא הרבה יותר רחוק היו עוצרים כבר חלק ואומרים להם: אתם לא יכולים להתקרב מכיוון שכרגע כל הדרכים חסומות, גם אז היינו באים בטענות.

אורי מקלב: אבל מה שקרה, מכיוון שלא עצרו אותם מוקדם יותר כולם התנקזו למקום אחד.

אורי מקלב: אוטובוסים עמדו בשיירות, אנשים הלכו קילומטרים רבים ברגל.

אורי מקלב: לא זו אף זו, אלא גם לא ראינו שיש שום מענה.

אורי מקלב: דהיינו, אנשים הלכו על הכבישים שעות רבות.

אורי מקלב: גם לא היו אוטובוסים שנעו מן הכיוון השני, דהיינו לא היה שום שינוע.

אורי מקלב: חשוב לנו לא לטייח את העובדות.

אורי מקלב: אנחנו לא רוצים אשמים, אבל אנחנו רוצים פתרון.

אורי מקלב: אמנם אנחנו עדים לזה כבר היום בתמוז, וזה היה באייר, אבל אתר מירון כל הזמן רלוונטי.

אורי מקלב: כבר עכשיו מכינים את האירוע הבא.

אורי מקלב: אנחנו חייבים להגן על האזרחים ולשמור על זכויותיהם.

אורי מקלב: אנשים בסופו של דבר באו בסך הכול כדי להתפלל, כדי לבקש.

אורי מקלב: הם חזרו משם מותשים, מגודפים על-ידי אנשי ביטחון והם שואלים מה חטאם ומה פשעם.

אורי מקלב: לא רצינו שום דבר, לא באנו להפגין, רצינו בסך הכול לבוא ולהתפלל ולחזור בשלום, לבוא עם ילדים קטנים.

אורי מקלב: צריך לדעת שהילדים הקטנים הם משהו מרכזי בכל ההילולה הזאת, ילדים שעוברים תספורת ראשונה בגיל 3.

אורי מקלב: כל המשפחה מגיעה, הסבתות והסבים.

אורי מקלב: זה לא אירוע שאתה אומר: ניתן רק לאנשים מבוגרים יותר, מגיל 40 ומעלה, להיכנס.

אורי מקלב: זה אירוע של כל המשפחה.

אורי מקלב: אנשים רבים באים ובסופו של דבר זה מה שהם מבקשים.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: לא אחזור על דברי חבריי.

ישראל אייכלר: אני מסכים עם הדברים שלהם.

ישראל אייכלר: אני רוצה להוסיף ולומר, קודם כול, ביקשתי דיון לפני שהיושבת-ראש התמנתה, כי בשנים הקודמות חברי הכנסת אזולאי ואמנון כהן היו עורכים דיון לפני האירוע וזה הצליח.

ישראל אייכלר: הפעם לא היתה ועדה, לא היתה יושבת-ראש.

אורי מקלב: אולי זו הסיבה.

ישראל אייכלר: אני בטוח שאם היתה נערכת ישיבה היו ערוכים טוב יותר לאירוע.

ישראל אייכלר: קודם כול, אני רוצה לומר שהנס של רבי שמעון בר יוחאי הוא ברור וגלוי, כי בריכוז כזה של אנשים, בחום כזה, אם אין שם כמה וכמה – אנחנו יודעים ממדינות אחרות, במֶכַה בכל שנה יש עשרות הרוגים מדחיסות ומדחיפות, ואילו פה – ברוך-השם שנה-שנה.

<דוד דהאן: במֶכַה אין ילדים.

ישראל אייכלר: ואילו כאן יש המון ילדים.

ישראל אייכלר: כולם חזרו בשלום בסופו של דבר, צריך לומר לשבחם של כל האנשים שפעלו שם, מהמרכז למקומות קדושים עד משטרת ישראל, מד"א, איחוד הצלה, כולם.

ישראל אייכלר: כולם חזרו הביתה בשלום.

ישראל אייכלר: אנחנו לא מדברים על אסון חס וחלילה, אבל לא היינו רחוקים מכך שזה יקרה כי אנשים נקלעו, כפי שתיארו כאן, למצוקה.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה לתאר תמונה אחת.

ישראל אייכלר: בנות שלא יכלו להידחף בתוך הבלגן הזה, כשכבר הגיע אוטובוס – הרי כולם רצו לעלות – עמדו שעות, התייבשו והתעלפו בתוך האוטובוס.

ישראל אייכלר: שמעתי עדים, בנות שעמדו שעות עד שהן כבר הצליחו להיכנס לאוטובוס התעלפו.

ישראל אייכלר: ועוד דבר.

ישראל אייכלר: מי ששחרר את הפקק, אדוני השר, זה לא יאומן, הוא מהנדס משטרתי אחד.

ישראל אייכלר: יש ויכוח, יש האומרים שזה היה מהנדס "אגד" אחד, שהתיישב ואמר: רגע, רגע, מה הולך פה, בואו נתחיל לשחרר רק לירידה, ותוך שעה או שעתיים הם שחררו את הפקק.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, היה כאן כשל בגורם האנושי, כשל של מישהו, אני לא יודע מי, מפקד או שוטר, של מישהו באיזה מקום שנרדם בשמירה ואז נוצר כזה פקק שאף אחד לא יכול היה לנוע.

ישראל אייכלר: כל האוטובוסים של "אגד" עמדו ריקים וכל השיירות לא יכלו לזוז.

ישראל אייכלר: הטענה שלי, דבר לא פופולרי אולי, מדברים הרבה על אנשי המושב שסובלים ועל אנשי המועצה.

ישראל אייכלר: אני אומר שצריך לפנות 50 דונם בהר, מול ההר, ולהקים שם חניונים לאוטובוסים.

ישראל אייכלר: לא יעזור שום דבר.

ישראל אייכלר: כאשר האוטובוסים צריכים לעשות סיבובים כאלה גדולים – באופן אוטומטי נהיו פקקים.

ישראל אייכלר: אין שום סיבה שמקום ששייך לרבי שמעון בר יוחאי, אנשים יתפסו חזקות למרחקים ואז צריך להזיז את כולם.

מירי רגב: יש מקום?

ישראל אייכלר: יש מקום, תשאלי את השר אם יש מקום, מול ההר, 50 דונם.

ישראל אייכלר: אפשר לעשות את זה, אבל בכל שנה יש התנגדויות.

מירי רגב: התנגדויות של מי?

ישראל אייכלר: של כל מיני אנשים שתופסים חזקות על כל מיני אזורים.

מירי רגב: מי הם האנשים שתופסים חזקות?

מירי רגב: יש מדינה, יש ממשלה, יש משטרה.

דוד צור: של הירוקים, של הוועדה המקומית, של מי שאת רוצה.

מירי רגב: איזה ירוקים?

ישראל אייכלר: הירוקים לא מתנגדים לחניה הזמנית.

דוד אזולאי: יש התנגדות של הממונה על המחוז.

ישראל אייכלר: אני לא יודע.

ישראל אייכלר: זה הפתרון לדעתי.

ישראל אייכלר: גם דיברתי עם אנשי משטרה, אני חושב שהם יסכימו אתי, שאם היו שם 50 דונם לחניונים, וגם אנשי משרד התחבורה יסכימו, האוטובוסים יכלו לעמוד בתוך האזור ואז הסיבוב היה מתקצר.

ישראל אייכלר: גם האנשים שבאים במכוניות פרטיות לא היה צריך להרחיק אותם עד פרוד אם היו מספיק חניונים.

ישראל אייכלר: יש הרבה אירועים במדינה שמצליחים.

ישראל אייכלר: בכל אירוע לוקחים בחשבון בעת התכנון מקומות חניה.

ישראל אייכלר: בכל אירוע כדורגל או כל אירוע בפארק הירקון מכינים חניונים.

ישראל אייכלר: והדבר הכי חשוב, אדוני השר, המדינה כבר הקציבה במשך שנים לתחנת משטרה במירון.

ישראל אייכלר: לא ייתכן שבכותל המערבי יש לכם כל-כך הרבה שוטרים ואילו במירון אין שוטר במשך כל השנה.

ישראל אייכלר: אמר הרב מוזס ברמיזה שכל מיני אסירים מגיעים לאזור.

ישראל אייכלר: אני לא בא בטענה נגד אסירים, אבל יש הרבה אסירים בבתי-הסוהר, מסכנים שאין להם בית לחזור אליו.

ישראל אייכלר: אצל רבי שמעון, ברוך-השם, יש חסד ויש תמיד אוכל, הכנסת אורחים ושתייה.

ישראל אייכלר: הם באים למקום.

ישראל אייכלר: אם היה שוטר הם היו יודעים שאי אפשר להתנהל בהפקרות, אך כך כשהם עומדים לפעמים הם מטילים אימה, בכל ימות השנה, לא רק בל"ג בעומר.

ישראל אייכלר: צריכה להיות תחנת משטרה וצריך להיות מפקד משטרת מירון שיהיה אחראי, והוא צריך להיות אחראי ביחד עם הפיקוד הגבוה יותר על כל האירועים התחבורתיים ואירועי הסדר במירון.

ישראל אייכלר: לגבי הסדר הפנימי של הבניין, לזה יש שם את המועצה למקומות קדושים, יש את אנשי מושב מירון ויש את האנשים שבמקום.

ישראל אייכלר: אני אומר לכם כמי שכבר לפני 55 שנים עשו לו פאות במירון בל"ג בעומר, ואבא שלי היה במשך 50 שנה מנהל במקום, אני יודע על מה אני מדבר.

ישראל אייכלר: חייבים להתכונן עכשיו כדי שבשנה הבאה יהיה כמו בשנים הקודמות.

ישראל אייכלר: וההוכחה הגדולה ביותר שאפשר לעשות את זה היא 5 השנים האחרונות.

מנחם אליעזר מוזס: יש להפריד בין הציוּן ובין הסובב.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: כבוד השר, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': ברשותכם, באתי קודם כול כי אני מכיר את המקום כבר עשרות שנים, נמצא שם, הייתי לפני האירוע, הייתי במהלך האירוע.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שחלק מן הדברים שנאמרו כאן נכונים, אני מסכים איתם.

יצחק אהרונוביץ': בתוצאה היו פה בעיות לא פשוטות והיו כשלים לא פשוטים, צריך להגיד את האמת בצורה ברורה וחדה.

יצחק אהרונוביץ': אם אנשים לא ירדו מהאוטובוסים או היו תקועים או שלא התנהגו אליהם כשורה או כל מיני סיבות, צריך להגיד את הדברים ביושר וצריך להפיק לקחים, והמשטרה באמצע הפקת לקחים.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שהדברים האלה גם יובהרו בהמשך.

יצחק אהרונוביץ': אבל מפה אני רוצה להיכנס פנימה, כי אני גם הייתי שר התיירות, ויושב כאן הצוות שליווה אותי, אני רואה את הצוות שנמצא פה.

יצחק אהרונוביץ': בואו ניכנס לפרטים.

יצחק אהרונוביץ': דיברנו מי הרמטכ"ל ומי המפקד ומי המצביא.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, יש הנחיות וכתובים ברורים בדברים האלה.

יצחק אהרונוביץ': מי שמנהל את האירוע הוא האחראי על הרשות למקומות קדושים, הווה אומר הרשות, והוא כפוף, וימשיך להיות כפוף כנראה בממשלה הנוכחית, למשרד התיירות.

יצחק אהרונוביץ': חשבתי באיזה שלב שהוא יעבור לשר הדתות, אבל השאירו את זה כרגע תחת שר התיירות, וזה בסדר גמור מבחינתי.

יצחק אהרונוביץ': קודם כול, יש כתובת ואי אפשר להתעלם ממנה ואי אפשר לקחת את האחריות ממנה.

מירי רגב: מי זה האחראי על המקומות הקדושים?

<יוסף שוינגר: אני.

מירי רגב: אתה יכול לעשות תיאום בין כל הגורמים?

<יוסף שוינגר: מה הכוונה האם אני מסוגל?

<יוסף שוינגר: זה התפקיד שלי.

מירי רגב: אבל לא עשית את זה.

מירי רגב: עשית את זה?

מירי רגב: יש הבדל בין תפקיד ובין ביצוע.

ישראל אייכלר: השאלה אם המשטרה משתפת אתו פעולה.

מירי רגב: צריך לבדוק אם באמת יש לך יכולת לנהל את כל הגורמים, להביא אותם לפקודת מטה, לפקודת מבצע, להגיד: אתה 1, 2, 3, 4, 5.

<יוסף שוינגר: את רוצה שאני אענה עכשיו?

מירי רגב: לא, אתה תענה אחרי השר.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה קודם כול להבהיר, יש תחומי אחריות.

יצחק אהרונוביץ': תחומי אחריות יש למשרד התיירות, יש לרשות למקומות הקדושים, והייתי שם.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם, כאשר הייתי שר התיירות גם אני אמרתי: מה הקשר בין משרד התיירות לאירוע הזה?

מירי רגב: זה לא נראה לי הגיוני.

מירי רגב: זה שהוא אחראי על המקומות הקדושים לא אומר שהוא צריך להיות אחראי על האירוע במירון.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר קודם כול את תחומי האחריות.

יצחק אהרונוביץ': לכן יש שם מנהל אירוע, היום זה מר שוינגר ומחר אולי מישהו אחר.

יצחק אהרונוביץ': יש אחראי וכולם צריכים להתכנס תחתיו, תחת משרד התיירות – המשטרה, מד"א.

מירי רגב: מתי ניהל האדון שוינגר אירוע מבצעי?

מירי רגב: מחר בבוקר יקרה שם חס וחלילה אסון, מי ייקח את האחריות, הוא?

מירי רגב: אתה לוקח אחריות.

מירי רגב: מי שאמור לקחת אחריות הוא שאמור לנהל את האירוע.

יצחק אהרונוביץ': אם תאפשרי לי להגיד כמה משפטים אגיד מה תחומי האחריות.

יצחק אהרונוביץ': האחריות הכוללת, אמרתי, היא של משרד התיירות.

יצחק אהרונוביץ': משם יש אחריות על מה שקורה באירוע עצמו, על כל מה שקורה בשטח.

יצחק אהרונוביץ': האחריות לצירים, לתנועה, לסדר ציבורי, לכל התחומים האלה היא של משטרת ישראל על-פי פקודות המשטרה וזה תפקידה.

יצחק אהרונוביץ': היא מנהלת את האירוע בפנים.

יצחק אהרונוביץ': האחריות הכוללת המיניסטריאלית – אמרתי.

יצחק אהרונוביץ': למטה, בפיקוד ובשליטה – משטרת ישראל, המחוז הצפוני, ואגף התנועה, שנציגיו נמצאים פה, הם צריכים לנהל את האירוע מן הבחינות הללו ולתת פתרונות.

יצחק אהרונוביץ': אלה תחומי האחריות שצריך לסמן.

יצחק אהרונוביץ': שורש הבעיה, אני אומר לך גברתי, צריך מחר בבוקר לטפל באתר הרשב"י, לטפל בהר הזה, לטפל בצירים, לטפל בחניונים, לטפל בקבר, לטפל בכל מה שכרוך.

יצחק אהרונוביץ': שאלת: מי משתלט?

יצחק אהרונוביץ': יש שם השתלטויות, יש שם תפיסת אדמות, תפיסת חדרים, יש המון דברים.

יצחק אהרונוביץ': כשר התיירות, הייתי בתפקיד רק שנה, התחלתי להתעסק בזה, כולל הפקעות, כולל הכול, עם משרד המשפטים, אך עזבתי את המשרד.

יצחק אהרונוביץ': צריך לקחת את האתר הזה, שהוא האתר המתויר מספר שתיים היום במדינה, ולשים אותו כמו הכותל המערבי, כמו קבר רחל, שהוא האתר המתויר מספר שלוש, כמו מערת המכפלה, שהיא האתר המתויר מספר ארבע, לקחת אותו ולהסדיר שירותים, תחנת משטרה, ציר כניסות ויציאות, לחזק.

יצחק אהרונוביץ': רק לראות את תחומי הבטיחות שם – אני פשוט חששתי ממה שיקרה שם.

יצחק אהרונוביץ': להעלות חסידים וילדים ולקפוץ על הבמות שם, זה יכול להיגמר באסון המוני.

יצחק אהרונוביץ': לכן אני אומר, צריך מחר בבוקר- - -

מירי רגב: זה מחייב דיון עם שר התיירות.

מירי רגב: לא נשמע לי הגיוני הדבר הזה.

יצחק אהרונוביץ': דרך אגב, אין שם בעיה של כסף.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך, כסף זה לא הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': יש מספיק תורמים שרוצים לתרום לאתר הרשב"י, מספיק תורמים בארץ ובחוץ-לארץ.

יצחק אהרונוביץ': לכן צריך לעשות את זה מחר בבוקר, להתחיל להיכנס לעבודה, לבנות שם את הכול כפי שצריך להיות אתר מתויר בארץ ובחוץ-לארץ ולא לחכות לאירוע פעם בשנה, כי האתר הזה מתויר לא רק פעם בשנה אלא מתויר מעבר לכך.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השלישי, זה כל מה שאתם העליתם כאן – הכניסות, הצירים והחניונים.

יצחק אהרונוביץ': האתר היום מתוכנן ל-10,000 אנשים, לכל היותר 20,000 אנשים, ובאים 450,000 אנשים.

יצחק אהרונוביץ': אי אפשר, אי אפשר.

יצחק אהרונוביץ': אפשר להגיד: רבותי, אף אחד לא נכנס לאתר.

יצחק אהרונוביץ': אפשר להגיד: רבותי, תמתינו, נעלה אוטובוסים כל פעם, כפי שדיברו כאן חברי הכנסת, נוריד חלק מן האנשים ונעלה חלק מן האנשים.

מירי רגב: כמו שטח צבאי סגור, שם מחכים בצד.

יצחק אהרונוביץ': אי אפשר להכניס לאתר כזה, שמסוגל לכנס 10,000-20,000 אנשים, אולי 50,000 אנשים, אי אפשר להכניס לשם 450,000 אנשים בו בזמן, זה בלתי אפשרי.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור, זה מוצאי שבת, אנשים באו כבר ביום שישי או חמישי ותפסו מקום וישבו, וכל האוטובוסים שעולים במוצאי שבת הכול נעצר, ואז יש את הפקק הגדול ומתחילות דחיפות וצעקות והכול.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך, גברתי, אם תשאלי אותי מה צריך לעשות, זה לכנס.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו אחרי האירוע, בטח תהיה הפקת לקחים במשטרה, ויש גם תקלות אצלם, ויש תקלות בכל המערך הזה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לבדוק אותו ולראות אותו.

דוד אזולאי: אדוני, במשך שנתיים זה היה במוצאי שבת.

דוד אזולאי: מה קרה הפעם?

יצחק אהרונוביץ': חבר'ה, אני במוצאי שבת כבר נמצא שם בפעם העשירית, אתה יודע את זה?

דוד אזולאי: אבל במשך שנתיים לא היו שום תקלות.

מירי רגב: שר התיירות היה שם?

<אליהו ליפשיץ: כן.

יצחק אהרונוביץ': היו פה דברים מצטברים.

יצחק אהרונוביץ': כאשר אנחנו מדברים על מוצאי השבת שהיה בפעם הקודמת, אז היו 200,000-250,000 אנשים.

יצחק אהרונוביץ': הפעם הגיעו 450,000 אנשים.

יצחק אהרונוביץ': זה בלתי אפשרי.

מירי רגב: מה אתה מציע, אדוני השר?

יצחק אהרונוביץ': אני מציע, גברתי, לדרוש גם ממשרד המשפטים, גם מהמשרד לביטחון פנים, מכל הרשויות לבנות תוכנית עם משרד המשפטים, להקים שם רשות שתטפל מחר בבוקר ולהפוך את האתר הזה לאתר שאפשר לבקר בו, כולל מגרשי חניה, כולל צירים, כולל נקודות, כולל תחנות, כולל הכול.

יצחק אהרונוביץ': כי אחרת בעוד שנה ניפגש שם כולנו ביחד.

מירי רגב: מאה אחוז.

מירי רגב: קודם כול, אני מודה לך.

מירי רגב: אני חייבת להגיד לכם משהו.

מירי רגב: תודה לאל, אני לא שייכת למפלגה שלו אז הוא לא יכול לתת לי חוות דעת או לעזור לי אחר-כך בפריימריז.

מירי רגב: אני חייבת להגיד לך שאני מרוצה מאוד מהשקיפות ומהאמת שאתה מציג בדיונים.

מירי רגב: הלוואי והיינו מוצאים את זה גם אצל ארגונים אחרים.

מירי רגב: אתה שם את הדברים בצורה ברורה – איפה שיש תקלות צריך לתקן, איפה שיש דברים לעשות צריך לעשות.

מירי רגב: אני מרוצה מזה.

מירי רגב: אני, בניגוד אליך, חושבת שמי שצריך לקחת אחריות על האירוע הזה במירון הוא המשרד לביטחון פנים, שצריך לתכלל את כל הגורמים.

מירי רגב: המשטרה בשטח והיא צריכה להיות אחראית.

מירי רגב: יש שוטף ויש חירום.

מירי רגב: בשוטף זה משרד התיירות, בחירום זה המשרד לביטחון פנים.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר שצריך לחלק את זה לשתיים.

יצחק אהרונוביץ': אחד זה להכין את האתר, מישהו צריך להכין.

מירי רגב: זה משרד התיירות.

מירי רגב: בשביל זה נותנים לו כסף.

מירי רגב: אז איפה היו אנשי משרד התיירות כל השנים?

יצחק אהרונוביץ': להכין את האתר כמו את הכותל, להכין אותו, לסדר אותו.

מירי רגב: למה זה לא קרה במשך כל השנים?

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע.

יצחק אהרונוביץ': זה אחת.

יצחק אהרונוביץ': אחר-כך כשהאתר יהיה מוכן והכול המשטרה יודעת לעשות את זה.

יצחק אהרונוביץ': מילה אחרונה, ברשותך.

יצחק אהרונוביץ': לא הגון, אני אומר את זה באותה נשימה, לבוא בטענות למשטרת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': גם מחוז הצפון, גם אגף התנועה, גם הכבאים וגם מד"א ואיחוד הצלה, כל מי שנמצא כאן עשה הכול בחירוף נפש.

יצחק אהרונוביץ': הייתי שם וראיתי שעשו עבודה מצוינת בתנאים בלתי אפשריים.

מירי רגב: אני בטוחה בזה.

יצחק אהרונוביץ': לכן כשמעירים הערה צריך להגיד גם דברים טובים.

מירי רגב: נכון, חד-משמעית.

יצחק אהרונוביץ': הם עשו את זה באמת בצורה מקצועית.

ישראל אייכלר: כולנו ציינו את זה.

מנחם אליעזר מוזס: ציינו את זה.

דוד אזולאי: ציינו את זה.

יצחק אהרונוביץ': גם אני חייב לציין את זה.

יצחק אהרונוביץ': אי אפשר רק לבוא בטענות, צריך להגיד גם מילה טובה לאנשים האלה, לכל מי שהיה שם, ואתם הייתם שם.

יצחק אהרונוביץ': אני מתנצל אבל אני צריך לרוץ לישיבה אחרת.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: אין בעיה, תודה שהגעת.

ישראל אייכלר: רק תגיד מתי תחנת המשטרה תיקבע במירון.

יצחק אהרונוביץ': זה לא הבעיה שלי.

יצחק אהרונוביץ': זה בעיה של המועצה.

יצחק אהרונוביץ': כאשר יתנו את ההיתרים, למחרת בבוקר תוקם תחנת משטרה.

יצחק אהרונוביץ': אני מודיע לך, מחר בבוקר תוקם תחנה אם יינתנו ההיתרים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה לשר.

מירי רגב: אני פונה לנציג משרד התיירות, מנהל המקומות הקדושים, יוסף שוינגר.

מירי רגב: קודם כול אני רוצה לדעת כמה זמן אתה מנהל המקומות הקדושים.

מירי רגב: שנית, מה נעשה בכל סוגיית שיפור ושיפוץ אתר מירון כדי להפוך אותו לאתר שיכול לקלוט כל-כך הרבה אנשים בשגרה ובחירום?

מירי רגב: איך אתה מסוגל לנהל מטה מבצעי שיכול להיות אחראי על אירוע כזה בחירום?

מירי רגב: אלה שלושת הנושאים הראשונים שאני מבקשת לגביהם את התייחסותך.

<יוסף שוינגר: אני מנהל את המקומות הקדושים כמעט 13 שנים.

<יוסף שוינגר: זו למעשה השנה ה-13 שאני קשור לאירוע.

<קריאה: יש לך בר-מצווה.

<קריאה: ..

<יוסף שוינגר: למעט שני מקרים קשים של בעיות מהותיות, כל השנים עברו בשלום.

<יוסף שוינגר: עכשיו את שואלת לגבי הניסיון שלי.

מירי רגב: לא, אני שואלת, אם אתה מנהל המקומות הקדושים כבר 13 שנים למה מירון נראה כפי שהוא נראה?

<יוסף שוינגר: איך מירון נראה כפי שהוא נראה?

מירי רגב: למה אין שם שירותים, למה אין חניונים, למה אין צירים, למה אי אפשר להגיע לשם בצורה מסודרת?

מירי רגב: כל הדברים שאמרו פה.

מירי רגב: למה אין פה כבר אישור של המועצה?

מירי רגב: למה אין תחנת משטרה?

מירי רגב: 13 שנים זה המון זמן כדי לקדם נושאים.

<יוסף שוינגר: אענה לך.

<יוסף שוינגר: מיום שנכנסתי לאתר הרשב"י ועד איך שהוא נראה היום, המקום עבר מהפך, לא של 100 אחוז אלא של 1,000 אחוז, כולל חניונים, כולל צירים, כולל שירותים, כולל כל האלמנטים שאת מזכירה.

<יוסף שוינגר: אסור לשכוח ש-90% מן השטח בכלל לא שייך לנו.

מירי רגב: למי הוא שייך?

<יוסף שוינגר: לא לי.

מירי רגב: למי הוא שייך?

<יוסף שוינגר: חלק למושב מירון, חלק למינהל מקרקעי ישראל, חלק למועצה האזורית.

מירי רגב: אם אתה מתכלל אתה צריך לדעת למי הוא שייך.

מירי רגב: מי שמתכלל צריך לדעת למי השטח שייך כדי להגיד לגורמים השונים- - -

<יוסף שוינגר: יש לפחות 5-6 גופים, מהקרן הקיימת לישראל, מרשות הטבע והגנים, ממינהל מקרקעי ישראל, מהמושב מירון, מהמועצה האזורית, חלק פרטי, חלק גם ועד ההקדשות.

<יוסף שוינגר: בין כל הגופים האלה אני צריך לתמרן במשך שנים.

<יוסף שוינגר: אם היית יודעת איך התחלנו באתר הרשב"י לפני 10 ו-12 שנים ואיך זה נראה היום, המבנה כולו עבר מהפך, מהמסד ועד הטפחות, כולל דרכי הגישה, כולל חניונים שהורחבו.

<יוסף שוינגר: דיברו על 50 דונם – יש כמה מאות דונמים שהוקצו לחניונים.

<יוסף שוינגר: על מה אתה מדבר ב-50 דונם?

ישראל אייכלר: אם יהיו עוד 50 דונם זה יפתור את הבעיה.

<יוסף שוינגר: אני דווקא לא רוצה חניונים קרובים, אני רוצה חניונים רחוקים.

<יוסף שוינגר: אבל לא משנה, אני לא רוצה להיכנס פה לנושאים מקצועיים.

<יוסף שוינגר: אם את רוצה ניתן סמינריון במשך יום שלם על זה.

מירי רגב: לא, אני לא רוצה סמינריון, אני רוצה שתסביר לי בקיצור.

<יוסף שוינגר: מי שאמר לי איך לעבוד בשטח היה שר התיירות דאז, קראו לו יצחק אהרונוביץ', ואני מצטער שהוא עזב.

<יוסף שוינגר: הוא אמר לי: תזכור, אני בא מהמשטרה.

<יוסף שוינגר: כל האירוע במירון – וכאן אני מצדיק את דבריך – הוא אירוע של תנועה, אבטחה וסדר.

<יוסף שוינגר: בשום פנים ואופן אתה לא תהיה אחראי.

<יוסף שוינגר: אתה גוף מארגן, אתה גוף מתאם, אתה גוף שאמור להביא תקציבים.

<יוסף שוינגר: ומה התפקיד שלי בגדול?

<יוסף שוינגר: אני מקשר בין כל הגופים האזרחיים, ופועלים עשרות גופים אזרחיים – מד"א, כיבוי אש, איחוד הצלה, חצרות ההדלקה, חצרות חסידים ועשרות קבוצות שמגיעות לאתר במהלך היום.

<יוסף שוינגר: זו עבודה סיזיפית קשה.

מירי רגב: ביום-יום, אתה מדבר, או בהילולה?

<יוסף שוינגר: בהילולה וגם ביום-יום.

<יוסף שוינגר: אני לא רוצה להיכנס אתך לכל הבעיות העדינות שיש שם בין קבוצה זאת או אחרת, לא משנה.

<יוסף שוינגר: אנחנו כבר עובדים עכשיו, כבר ערכנו שתי ישיבות על ל"ג בעומר הבא.

<יוסף שוינגר: נניח שאהיה הרמטכ"ל הגדול האחראי ועשיתי את זה.

<יוסף שוינגר: אני אומר לך עם כל הצניעות, אנחנו זוכים כל שנה לתשבחות.

<יוסף שוינגר: יש דברים שלא קשורים- - -

<דוד דהאן: נתנו לך את כל האמצעים.

<דוד דהאן: אני יושב-ראש הארגונים החברתיים בכנסת.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה.

ישראל אייכלר: האם המשטרה משתפת פעולה אתך?

ישראל אייכלר: כאשר אתה אומר: אני רוצה כך וכך, המשטרה אומרת לך: קיבלתי, או אומרים: אל תתערב?

<יוסף שוינגר: הדוגמה השנייה, זאת בדיוק התשובה.

<יוסף שוינגר: גם אם אהיה הרמטכ"ל, חברת הכנסת רגב, אני לא יכול להעביר הוראות למשטרה.

<יוסף שוינגר: למרות שאני מסיר את הכובע בפני עבודת הקודש שהם עשו.

<יוסף שוינגר: זה המקום להגיד לאמנון איצקוביץ', מפקד מתנ"א, באמת, הבחור גר באתר הרשב"י בחודשים האחרונים, וכל מחוז הצפון.

<יוסף שוינגר: אני אומר לך, לא היו לנו יום ולא לילה, הוא יודע את זה.

<יוסף שוינגר: בשעות הכי קטנות של הלילה והבוקר דיברנו.

מירי רגב: מה אתה בעצם אומר לי?

מירי רגב: אתה אומר לי שאתה לא צריך להיות אחראי על האירוע במירון?

<יוסף שוינגר: אני לא בורח מאחריות, אבל תארי לך שאני אהיה אחראי.

מירי רגב: עזוב, זה לא עניין של בריחה.

מירי רגב: אני שואלת אותך.

<יוסף שוינגר: לא, חד-משמעית.

<יוסף שוינגר: אני גוף מתאם ומארגן.

<יוסף שוינגר: אני לא מפקד.

מירי רגב: אתה לא פקיד, נכון?

מירי רגב: אתה לא רק מתאם.

מירי רגב: אתה בעצם צריך לדאוג לכך שאתר הרשב"י יהיה מוכן ביום-יום לקראת האירוע הגדול במירון.

מירי רגב: נכון או לא?

<יוסף שוינגר: שאלת אותי שאלה מצוינת, מה הניסיון שלי.

<יוסף שוינגר: זאת שאלה פשוט מיוחדת.

<יוסף שוינגר: אני מקבל מאות דרישות מן המשטרה, ממחוז הצפון, ממשטרת התנועה, ממהנדסי בטיחות וגהות של כל הגופים בארץ.

<יוסף שוינגר: הם מגיעים עם תיק ולא משחררים לי את האירוע, במילים פשוטות, עד שאני לא ממלא את כל הבקשות.

<יוסף שוינגר: יש לנו קצין בטיחות צמוד בשם פיני אזרזר, הוא "יורד לנו לחיים" במובן החיובי, כולל קציני בטיחות שלנו.

מירי רגב: עזוב, זה ברור, זה לגבי כל אירוע.

<יוסף שוינגר: שאלת אותי על הניסיון שלי.

מירי רגב: לא, זה לא ניסיון מבחינתי.

מירי רגב: זה עניין של פרוטוקול.

<יוסף שוינגר: זה עבודה קשה מאוד.

מירי רגב: זה עניין של ניהול אירוע.

מירי רגב: כשמאשרים אירוע, כל אירוע, גם בצבא וגם במקומות אחרים, האירוע הכי קטן, מסע אופניים בפסח – נכון, בן חמו, אני צודקת או לא? – גם לנו הוציאו את הנשמה.

מירי רגב: אבל זה לא עניין של להוציא לנו את הנשמה או לא.

מירי רגב: השאלה הפשוטה שנשאלת, אם אתה מנהל המקומות הקדושים כבר כמעט 13 שנים, כמה מתוך זה אתה אחראי על מירון?

<יוסף שוינגר: 12 שנים.

מירי רגב: ועדיין לא הגענו לכך שיהיו שם שירותים, שיהיו כבישים, שיהיו צירים.

מירי רגב: אז איפה הבעיות?

<יוסף שוינגר: אני מודיע לך שיש.

<יוסף שוינגר: גברתי, אני מזמין אותך לסיור, אני מזמין את כל חברי הוועדה ואראה לכם כמה צירים חדשים, במקום לדבר למה היה כשל, ואי אפשר להיתפס בכביש כזה או אחר.

ישראל אייכלר: אולי אתה תגיד לנו איפה היה הכשל השנה.

ישראל אייכלר: אתה הרי יודע טוב יותר מכל אחד.

ישראל אייכלר: איפה היה הכשל?

<יוסף שוינגר: אני מציע שאת השאלה, שהיא שאלה מקצועית, תפנו למשטרה.

מירי רגב: דוד צור יפנה את זה למשטרה כי אני תיכף יוצאת.

מירי רגב: אני רק רוצה לשמוע את נציג ועדת התכנון.

דוד צור: אולי תתייחס גם לקיבולת.

דוד צור: נאמר פה שהאתר מוכן לקיבולת מסוימת.

<יוסף שוינגר: העובדה היא ששנים זה כן עובד.

<יוסף שוינגר: במשך שנים הציבור החרדי והדתי יודע לנייד את עצמו מצוין.

<יוסף שוינגר: אני קורא לזה: תנו לנו להתנהל בפנים לבד, בלי המשטרה.

<יוסף שוינגר: אנחנו עושים את זה הכי טוב מכולם.

<יוסף שוינגר: אני מפיק עוד אירועים במהלך השנה בעוד שורה של מקומות קדושים.

<יוסף שוינגר: האמן לי, אתה לוקח כמה סדרנים- - -

מירי רגב: מה שאתה אומר הוא חסר אחריות.

מירי רגב: אתה יודע למה?

מירי רגב: כי חס וחלילה יהיה אירוע אתה לא תהיה אחראי עליו, המשטרה תהיה אחראית עליו.

דוד צור: המשטרה מפריעה לך?

<יוסף שוינגר: את פשוט לא נותנת לי לסיים משפט.

<יוסף שוינגר: עם פיקוח חיצוני של אנשי משטרה והצלה – שאלת אותי מה הניסיון שלי, ככה זה צריך לעבוד.

<יוסף שוינגר: אני ממליץ לכולם להגיע לסיור באתר הרשב"י ולראות אם לא נעשו דברים ב-10 השנים האחרונות.

<יוסף שוינגר: להגיד שלא נעשה שום דבר?

מירי רגב: לא אמרתי שלא נעשה דבר.

<יוסף שוינגר: עובדה שבמשך 11 שנים העסק "מתקתק" כמו שעון, וצריך גם להגיד את זה.

מירי רגב: מצוין, אבל מה לעשות, לעולם לא תופסים אותך גונב.

מירי רגב: פעם אחת תפסו אותך גונב וזאת הבעיה.

מירי רגב: לא גנב, אבל אני מדברת שצריך לטפל פה בעניין.

<יוסף שוינגר: אז אני עונה לך.

<יוסף שוינגר: תבדילי בין האתר ובין תנועה וחניונים.

מירי רגב: אני לא רוצה להבדיל בין כלום.

מירי רגב: אני באתי מהצבא.

מירי רגב: בצבא יש עבודת מטה.

מירי רגב: כאשר יש אירוע כמו במירון מישהו צריך להיות אחראי על האירוע הזה ולא להעביר את האחריות לתחבורה, למשטרה, למד"א ולאחרים.

מירי רגב: עניין אותי רק דבר אחד, מי מנהל האירוע, אתה או המשרד לביטחון פנים.

מירי רגב: אם אתה, אני לא רוצה אף אחד פה, תן לנו אתה הסבר למה זה קרה.

מירי רגב: אם המשרד לביטחון פנים, אז המשרד לביטחון פנים ייתן לנו הסבר.

<יוסף שוינגר: אני גוף מתאם ומארגן, לא אחראי.

מירי רגב: גוף מתאם זה יפה.

מירי רגב: זה להיות פקיד בהסתדרות.

מירי רגב: אתה לא גוף מתאם.

מירי רגב: יש לך אחריות על המקומות הקדושים.

מירי רגב: ואם אין לך אחריות- - -

<יוסף שוינגר: נמצא כאן היועץ המשפטי של משרד התיירות- - -

מירי רגב: בסדר, אז אנחנו נביא לכאן את שר התיירות.

מירי רגב: אני רוצה להגיד לך דבר פשוט מאוד.

מירי רגב: יכול להיות שבגלל שאני לא ניהלתי את זה כל השנים אז אני רואה את הדברים אחרת.

מירי רגב: אני לא מתכוונת להגיע לאתר הרשב"י בפעם הבאה כאשר אתה אחראי ומתאם, והוא בקרקע, והזה בהר, וההוא באיגוף השמאלי של ההר, וההוא באיגוף הימני של ההר.

מירי רגב: אם יש כאן אירוע ברמה לאומית נטפל בו ברמה לאומית.

מירי רגב: יחליט שר התיירות אם הוא מסוגל לקחת על זה אחריות או לא.

מירי רגב: היועץ המשפטי ידבר אחר-כך.

<יוסף שוינגר: אין בינינו ויכוח.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אני מבקשת רק דבר אחד לדעת באשר לוועדות התכנון.

מירי רגב: מי נציג משרד הפנים שיוכל להשיב לגבי ועדות התכנון?

<אלכס שפול: אני אדריכל ומתכנן ערים.

<אלכס שפול: אני ממונה על מחוז הצפון מטעם משרד הפנים.

מירי רגב: שלום לך.

מירי רגב: יש אזורים שאמורים להיות מוקצים לצורך חניונים ושאתם עדיין לא אפשרתם?

<אלכס שפול: אין דבר כזה.

<אלכס שפול: אנחנו עכשיו בשלב התכנון המפורט של האתר עצמו.

<אלכס שפול: בתכנון המפורט של האתר חילקנו את הערכת האתר לשלושת המצבים: מצב יום-יומי, שזה פחות או יותר כ-5,000 מבקרים ביום; ראש חודש ושבתות, שאז מדובר על בין 7,000-10,000 מבקרים; ובוודאי האירוע של ל"ג בעומר, אז מדובר על כ-400,000 מבקרים.

<אלכס שפול: ברור לגמרי שבעקבות השלביות הזאת אנחנו צריכים- - -

מירי רגב: השלביות הזאת לא מעניינת אותי.

מירי רגב: כמה זמן אתם עובדים על הפרויקט הזה?

<אלכס שפול: אנחנו התחלנו לעבוד.

<אלכס שפול: קיבלנו את המימון בחודש פברואר השנה.

<אלכס שפול: עם כל העיכובים ועם כל הסיפורים אנחנו מתכוונים לסיים את התכנון בחודש אוגוסט השנה.

מירי רגב: זאת אומרת, לפני ההילולה.

<אלכס שפול: לפני ההילולה.

מנחם אליעזר מוזס: כולל תחנת משטרה?

<אלכס שפול: תחנת משטרה זו כבר תוכנית נפרדת שרצה, תוכנית מפורטת שכבר פורסמה.

<אלכס שפול: במסגרת התכנון אנחנו קודם כול קובעים את גבולות האתר.

<אלכס שפול: במסגרת התכנון אנחנו רוצים לנתק את הנגישות של האתר מנגישות למושב, לתת לו גישה נפרדת עם דרך ויצירת מעגל גדול.

מירי רגב: זה לא עוזר לי כלום.

מירי רגב: תבוא לכאן עם מפה בדיון הבא.

מירי רגב: הבנתי, תודה רבה לך.

מירי רגב: זה לא אומר לי כלום.

מירי רגב: אני רוצה להגיד כמה דברים ובסוף הישיבה חבר הכנסת דוד צור יסכם.

ישראל אייכלר: תצטרכי לערוך סיור במקום.

מירי רגב: האמן לי שאני עורכת סיור במקום גם בלעדיכם.

מירי רגב: אני גם יהודייה שהולכת בראשי חודש לקבר הרשב"י.

ישראל אייכלר: אני מדבר על סיור מקצועי.

<דוד דהאן: יש לי הצעה לפתרון.

מירי רגב: תגיד אותו אחר-כך לחבר הכנסת דוד צור.

<דוד דהאן: אני חייב ללכת.

מירי רגב: אני מודה לך שאתה חייב ללכת, אני באמת מודה לך.

מירי רגב: אתה תמתין.

מירי רגב: אני מסכמת את הדיון לעת עתה, וכמובן אחר-כך יהיה המשך סיכום של חבר הכנסת דוד צור.

מירי רגב: אני מבקשת לקיים דיון בוועדה עם שר התיירות ולברר כיצד הוא רואה את האחריות שלו על מירון ביום-יום ובאירוע של ההילולה בל"ג בעומר.

מירי רגב: לצד אחריות יש גם סמכות, ולצד סמכות יש גם אחריות.

מירי רגב: שיגיד לנו איך זה בא לידי ביטוי.

מירי רגב: אני מבקשת לקבל הצגה של משרד הפנים, ואני שמחה שיש כאן עבודה, ואני מודה לך על כך.

מירי רגב: לא עם ציורים ועיגולים אלא מפה שמסבירה לנו מה התכנון, מה יהיה בתוך התכנון הזה ומתי זה יבוא לידי מימוש.

מירי רגב: אני מבקשת מפה כמובן עם חניונים וצירים ושטח צבאי סגור באזור ההילולה, שלא כל העולם ייכנס.

מירי רגב: ילכו קצת ברגל, לא קרה כלום.

מירי רגב: פרט חס חלילה לנכים ואח"מים שלא יכולים ללכת ברגל, אבל צריך לראות אילו צירים אתה פותח לאותם גורמים.

מירי רגב: כל הדיונים הללו יהיו לפני שנצא לפגרה באמצע יולי, בעזרת-השם.

מירי רגב: נערוך דיון בתחילת יולי עם משרד הפנים, עם שר התיירות – אני מבקשת לזמן את שר התיירות לדיון הזה.

מירי רגב: דבר נוסף, אני רוצה להבין כמה כסף יש למנהל המקומות הקדושים בסוגיית מירון וכיצד מנצלים את הכסף הזה, מי מקבל את הכסף הזה, לטובת מה הכסף הזה מוצא.

מירי רגב: אני מבקשת לקבל סקירה של השר, שיגיד לי מי לדעתו צריך להיות אחראי על האירוע.

מירי רגב: אחראי על האירוע הזה הכול.

מירי רגב: כפי שרמטכ"ל אחראי על פקודת מבצע, גם האחראי על האירוע אחראי על פקודת מבצע.

מירי רגב: הוא לא יגיד לי: עכשיו אני לא יכול לתת הוראה.

מירי רגב: אם הוא רמטכ"ל הוא יכול לתת הוראה.

מירי רגב: אם הוא לא רמטכ"ל הוא לא יכול לתת הוראה.

מירי רגב: לכן צריכה להיות אחריות על העניין.

<אליהו ליפשיץ: זה לא צבא ולא רמטכ"ל.

מירי רגב: יפה, אני יודעת, אבל כאשר יש לך אירוע – יש מנהל אירוע.

מירי רגב: אני יודעת שלמנהל אירוע יש אחריות כוללת על כל האירוע.

<אליהו ליפשיץ: ההיקש לא נכון.

<אליהו ליפשיץ: כאן יש אירוע ספונטני שצריך להתייחס אליו.

מירי רגב: זה לא אירוע ספונטני.

<אליהו ליפשיץ: - - -

מירי רגב: אם אתה חושב שאירוע מירון הוא אירוע ספונטני, אנחנו בבעיה.

מירי רגב: אם אתה חושב שהילולת מירון היא אירוע ספונטני אז אתה או אני לא מבינים על מה אנחנו מדברים.

מירי רגב: אירוע מירון הוא אירוע מתוכנן, שאתה יודע שיגיעו אליו אלפי אנשים כדי להתפלל באתר והתפקיד שלך להכין פקודת אירוע.

מירי רגב: לא רק בצבא מכינים פקודה, אפילו בבית-ספר, בכיתה של הבת שלי מכינים פקודת יציאה לטיול.

מירי רגב: פקודת אירוע – כמה אנשים מתוכננים, מי אחראי על מה, מי אחראי על מה שקורה, כי כאשר יהיה אירוע לא אתה תהיה אחראי אלא המשטרה תהיה אחראית.

מירי רגב: לכן זה יובהר עד אוגוסט, מי אחראי על האירוע, מי מוציא פקודת אירוע.

מירי רגב: פה תוצג פקודת אירוע למירון.

<אליהו ליפשיץ: אף אחד לא יידע להגיד לך כמה אנשים צפויים להגיע כי זה אירוע ספונטני.

מירי רגב: Never say never.

מירי רגב: אם אתה אומר שזה אירוע ספונטני אז אתה בבעיה.

<אליהו ליפשיץ: לא, אני לא בבעיה.

<אליהו ליפשיץ: אני יודע שאני צריך להיערך בהתאם.

<אליהו ליפשיץ: תאפשרי לי להסביר.

מירי רגב: או-קיי, מאה אחוז.

מירי רגב: אני מבקשת גם לשמוע משר התיירות למה אין, או יש, איש אחזקה קבוע במקום ומה תפקידו של איש האחזקה.

<יוסף שוינגר: יש איש אחזקה.

מירי רגב: מצוין.

מירי רגב: אני מבקשת לדעת מה התפקיד של החברה שעושה אחזקה במקום.

מירי רגב: אני מבקשת מחבר הכנסת מוזס וגם מחבר הכנסת דוד אזולאי, כמי שכבר ערך פה הרבה מאוד דיונים, אם אתה יכול לרכז לטובת הלמידה שלי את הבעיות העיקריות בסוגיית מירון, כל הבעיות שאני רוצה לדעת עליהן כדי להתכונן ולשלוח את זה לגורמים הרלוונטיים, שיבואו עם מענה לפני הדיון שאנחנו נערוך בתחילת חודש יולי.

מירי רגב: אם נוכל, אשמח שהוועדה תקיים דיון במירון.

מירי רגב: זה לא must.

מירי רגב: הסיור שנערוך יהיה במושב הבא, בעזרת-השם, לקראת חודש מאי.

מירי רגב: הסיור איננו must.

מירי רגב: מה ש-must הוא לקבוע מי אחראי, מה המתווה ומי לוקח אחריות לקראת האירוע הבא.

מירי רגב: זה בשלב הזה.

ישראל אייכלר: אני מבקש גם שתהיה תחנת משטרה במירון.

מירי רגב: הוא אמר.

מירי רגב: המשטרה תציג.

ישראל אייכלר: המשטרה מוכנה.

ישראל אייכלר: המועצה עוד לא נותנת לה אישור.

מירי רגב: הוא אמר שזה יהיה חלק מההליך התכנוני.

מירי רגב: הוא אמר שהקמת תחנת משטרה היא חלק מההליך התכנוני והם יציגו את זה בתחילת החודש.

מירי רגב: תודה, וסליחה שאני אמורה לצאת.

מירי רגב: חבר הכנסת דוד צור יחליף אותי.

מירי רגב: תודה.

דוד צור: תודה.

דוד צור: אני מבקש דווקא מהמשרד לביטחון פנים, ואחר-כך מהמשטרה, לדבר קודם כול על הבסיס החוקי.

דוד צור: זאת אומרת, בהקשר של חלוקת האחריות נזרקו כאן דברים גם בין המשטרה ובין משרד התיירות ומשרד הדתות.

דוד צור: בקיצור, צריך להבין שמדובר פה באירוע המוני תחת כיפת השמים.

דוד צור: אני מניח שהנגזרת החוקית של העניין הזה היא כל מה שקשור לחוקים שמתייחסים לאירועים המוניים תחת כיפת השמים.

דוד צור: אני מבקש שתתייחסו לבסיס החוקי ואחרי כן אני רוצה לשמוע את המשטרה, ואולי את שירותי החירום הנוספים שהגיעו, ואם יש עוד אנשים אחרים שרוצים לדבר נעבור לאט-לאט להתייחסויות.

דוד צור: אני מבקש לקצר בדברים.

מנחם אליעזר מוזס: נציג משרד התחבורה נמצא?

דוד צור: כן.

דוד צור: נשמע גם את נציג משרד התחבורה כמובן.

<יואל הדר: אני היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.

<יואל הדר: באמת במשך הרבה מאוד שנים לא היה מוסדר חוקית מי אחראי על כל נושא מירון ובתוך הוואקום שנוצר, ככלל, כשהגיע האירוע, אני לא מדבר על ההתנהלות במשך כל השנה שאז במקום עצמו טיפל באמת מנכ"ל המקומות הקדושים, אבל לגבי האירוע של מירון בעצם המשטרה נשאבה אל תוך הוואקום והיא בעצם מעין ניהלה את האירוע כי לא היה גורם אחר שינהל את זה והיה צריך לקיים את האירוע.

<יואל הדר: זה לא בדיוק אירוע ספונטני אלא זה אירוע ידוע מראש ומתוכנן שמתרחש פעם בשנה.

<יואל הדר: ייתכן שמספר האנשים משתנה ולא ידוע, אבל ככלל האירוע הזה ידוע.

מנחם אליעזר מוזס: גם מספר האנשים ידוע.

<יואל הדר: אינני יודע.

<יואל הדר: אבל האירוע עצמו ידוע והיינו צריכים להיערך אליו.

<יואל הדר: לפני שנתיים נתקבלה החלטת ממשלה, שבעצם היוותה את הבסיס החוקי שאמור להסדיר את זה, ובתוך החלטת הממשלה נקבעה גם האחריות של משרדי ממשלה על כל דבר ודבר.

<יואל הדר: החלטת הממשלה מספרה 3886 מ-27 בנובמבר 2011.

<יואל הדר: זה בעצם הבסיס שעל-פיו הוטלה אחריות על משרדי ממשלה שונים.

<יואל הדר: ככלל, בגדול, המשרד שהוטלה עליו אחריות על הנושא בכללותו הוא משרד התיירות שנדרש גם להקים חברה.

<יואל הדר: דיברו על החברה בתחילת הישיבה ואחרי זה הנושא קצת ברח.

<יואל הדר: החברה הזאת בעצם אמורה לטפל בכל הקשור לאתר מירון.

דוד אזולאי: אתה מתכוון לחברת הפקה?

<יואל הדר: לא הפקה.

<יואל הדר: זאת חברה ממשלתית של משרד התיירות שאמורה לטפל בכל נושא מירון.

<יואל הדר: הממשלה החליטה לתת מענה לבעייתיות שנוצרה, שלא יישאבו אל תוך הוואקום, ולהקים חברה ממשלתית, באחריות משרד התיירות, שבעצם מנהלת.

<יואל הדר: ואם אנחנו מתמקדים בתוך האירוע עצמו- - -

דוד אזולאי: היא תפעיל את המשטרה?

<יואל הדר: היא אמורה לנהל את האירוע ובהחלט להפעיל את המשטרה.

<יואל הדר: מה זה להפעיל את המשטרה?

<יואל הדר: היא צריכה בהחלט לנהל את האירוע והמשטרה היא חלק מן האירוע.

<יואל הדר: זה לא האירוע היחיד, למשל יש אירועי ספורט, יש אירועים המוניים במתחם מסוים ברמת-גן נניח, אז יש מנהל אירוע.

<יוסף שוינגר: אני יכול לשאול שאלה, אדוני, רק כדי להבין את דבריו?

<יוסף שוינגר: שאלת הבהרה.

<יוסף שוינגר: אם לי נראה במשהו שהמשטרה מתנהגת לא כיאות באתר ואני הרמטכ"ל של האירוע, אני אומר למפקד במקום: אני חושב שאתה שוגה, והוא לא מקשיב לי, הוא לא מקבל את דבריי.

דוד צור: תיכף נבדוק את גבולות הגזרה של חלוקת האחריות.

<יוסף שוינגר: צריך לעשות סדר, והמשטרה לא תקבל ממני הוראות.

דוד צור: ביקשת רק שאלת הבהרה, לא הרצאה.

<יוסף שוינגר: אני מסביר.

דוד צור: יש פה בעיה של חלוקת אחריות וגבולות גזרה.

דוד צור: לא סתם ביקשתי, יואל הדר, שתבהיר את העניין הזה, כי לטעמי לפחות גם אם לכאורה החלטת הממשלה הטילה לפתחו של משרד התיירות את האחריות לניהול האירוע החוק לא מאפשר למשטרה להתנער מאחריותה לפיקוד ושליטה.

דוד צור: אמר את זה גם השר לביטחון פנים.

דוד צור: לכן השאלה ששאלת לכאורה לא רלוונטית, מהסיבה שהיא נוגעת לעניין האחריות המוטלת על המשטרה, האחריות הכוללת של פיקוד ושליטה על האירוע.

דוד צור: מכאן הדרישות צריכות לבוא ההיפך, זאת אומרת, המשטרה בתנאי הרישוי לניהול אירוע – אגב, הוא לא אירוע ספונטני.

דוד צור: אני יכול להסביר לך מה זה אירועים ספונטניים.

<יוסף שוינגר: העליתי רק בעיה אחת, אבל אם לא מאפשרים לי להסביר אז חבל מאוד.

דוד צור: תיכף ניתן לך.

דוד צור: אבל האירוע הוא אירוע מתוכנן.

דוד צור: אנחנו יודעים עליו היום, שהוא יהיה בעוד שנה בדיוק במוצאי שבת, כפי שאומרים לנו פה החברים, ולכן הוא אירוע מאוד מתוכנן.

דוד צור: לכן אפשר וצריך להיערך אליו.

דוד צור: אם אנחנו לא מצליחים להכניס אותו לקונטקסט של אירוע מתוכנן תחת כיפת השמים, אירוע המוני, יהיה קשה מאוד בסופו של דבר לנהל את האירוע הזאת כפי שצריך.

דוד צור: כי יש כאן אירוע מתוכנן, שתוכנן כנראה ל-200,000-250,000 אנשים והגיעו אליו בפועל 400,000-450,000 אנשים ולכן יש פה בעיית תשתיות, יש פה בעיית תנועה, ותיכף נשמע.

דוד צור: הבנתי, יואל הדר, שהחלטת הממשלה הזאת לכאורה אמורה לעשות סדר בעניין.

דוד צור: היא לא יכולה לשחרר את המשטרה מן האחריות הכוללת לפיקוד ושליטה.

<יואל הדר: היא לא משחררת.

<יואל הדר: המשטרה בהחלט נותנת הנחיות, כפי שציין היושב-ראש, היא אומרת מה היא צריכה מבחינת ביטחון הציבור.

<יואל הדר: היא נמצאת שם, היא קובעת גם את הכוחות שהיא צריכה.

דוד צור: זה גם לא בעבודה בשכר, אני מניח.

<יואל הדר: לא.

<יואל הדר: להבדיל אלף הבדלות, כאשר היה ביקור האפיפיור בארץ אז גם כן שמו מנהל אירוע מטעם הממשלה ועדיין המשטרה – גם כן היו הרבה בעיות של תנועה וסדר – היתה חלק מן המערך של הביקור.

דוד צור: ארצה לשמוע את המשטרה, בבקשה.

<אמנון איצקוביץ': אפי פרטוק ידבר על כל נושאי תחומי האחריות כנציג המחוז הצפוני אבל אני רוצה לדבר על כמה דברים לפני כן.

<אמנון איצקוביץ': אני מפקד משטרת התנועה הארצית.

<אמנון איצקוביץ': היו כאן כל מיני התבטאויות על קריסה וכישלון.

<אמנון איצקוביץ': אבל צריך להבין דבר אחד, שגם אירוע שהוא פרטי, או אירוע שמתקיים, כפי שצוין כאן לפני כן, בפארק הירקון הוא אירוע שמוגבל בכמות אנשים, הוא אירוע שיודעים כמה מגיעים, מתי מתחיל האירוע ויש היערכות לאחור.

<אמנון איצקוביץ': כאן יש אירוע שבעצם פתוח לקהל הרחב.

<אמנון איצקוביץ': אני רוצה לציין שהמקום הזה עם השנים מתחיל לקבל תאוצה של כמות חוגגים שמגיעה להר משנה לשנה, אך השטח הנתון נשאר כפי שהוא, אין שום שינוי.

<אמנון איצקוביץ': אמר מר שוינגר היקר: היתה בעיה – תפנו למשטרה.

<אמנון איצקוביץ': המשטרה היא בעצם, איך אומרים, שק החבטות של כולם, וזה לא יכול לקרות כך.

<אמנון איצקוביץ': כשהכול בסדר, זה כל האחרים; כשיש בעיה מסוימת, זה המשטרה.

<אמנון איצקוביץ': אי אפשר להפיל את זה לפתחה של המשטרה.

<אמנון איצקוביץ': המשטרה צריכה לקבל כלים על מנת לעמוד בכל המשימות שהיא נדרשת אליהן.

<אמנון איצקוביץ': זה אירוע שפתוח לקהל, לא יעזור שום דבר.

<אמנון איצקוביץ': באו חברים ואמרו: בואו נרחיב את החניונים.

<אמנון איצקוביץ': אבל בסוף גם להר הזה יש רק קיבולת מסוימת שהוא יכול לעמוד בה.

דוד צור: שים את האצבע כרגע על מה שהעלו פה חברי הכנסת הנכבדים לגבי איפה לדעתך היתה נקודת הכשל או הסתימה שקרתה.

דוד צור: האם בחניונים?

דוד צור: האם בהזרמה לא נכונה?

<אמנון איצקוביץ': זה מה שאמרתי.

<אמנון איצקוביץ': קודם כול החניונים.

דוד צור: אתה אומר, אובייקטיבית הקיבולת לא מסוגלת להכיל.

דוד צור: כל שנה מגיע הציבור.

דוד צור: מה עושים?

<אמנון איצקוביץ': הפתרונות הם בסופו של דבר בידי המינהלת שתוקם, יושב-ראש הוועדה שתוקם.

<אמנון איצקוביץ': אם לא יעשו שום מהלך כזה- - -

דוד צור: ברמה המבצעית.

דוד צור: עזוב רגע את העניין.

דוד צור: למשל ויסות?

<אמנון איצקוביץ': אין לאן לווסת כבר.

<אמנון איצקוביץ': בתהליך עצמו החניונים נסתמו כבר כי הציבור הגיע בשעה 11 בלילה, בניגוד למה שאירע לפני שנתיים שאז הם נסתמו מאוחר יותר.

<אמנון איצקוביץ': אתה עושה תנועה סיבובית מסוימת.

<אמנון איצקוביץ': הם נסתמו השנה ב-11 בלילה, בעבר הם נסתמו ב-1:30-2:00 לפנות בוקר.

דוד צור: במעגלים הרחבים אי אפשר לעזור?

<אמנון איצקוביץ': גם במעגלים הרחבים – ואנחנו פעלנו ופועלים כך לאורך שנים.

<אמנון איצקוביץ': הרי מי שהמציא את תוכנית המבצע הזה הוא ראובן אדרי, אני לא שיניתי הרבה.

<אמנון איצקוביץ': אני שיניתי דברים בהיבט של התשתיות, בהיבט של תפיסת הפו"ש.

<אמנון איצקוביץ': הרי הקונצפט עצמו נכון, אבל עם השנים- - -

דוד צור: חבר הכנסת מקלב, אני רוצה לתת לו לסיים.

אורי מקלב: רק קריאת ביניים, להוביל אותו לקראת התשובה.

אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה ש-70% מן הציבור מגיע בתחבורה ציבורית למירון.

אורי מקלב: זה באמת כלי חזק מאוד לבקרה ושליטה.

<אמנון איצקוביץ': לא, פחות.

אורי מקלב: 65%.

<אמנון איצקוביץ': גם פחות.

ישראל אייכלר: כמה חניונים חסרים לך בפועל?

אורי מקלב: באופן אמיתי, אם היית מווסת – הציבור כולו היה מעוניין לבוא להדלקה, אבל אם היית אומר מראש: אני נותן רק ל ל-10%-15% מן האוטובוסים, לאותן חברות שקיבלו רישיון, להגיע בשעה הזאת, השאר שיבואו ימתינו.

אורי מקלב: יש ציבור שלם, אני יודע על משפחתי, שכולם נוסעים למירון.

אורי מקלב: אם בסופו של דבר המשטרה תגיד: אתה לא יכול לבוא ב-11 בלילה, אתה תבוא רק ב-6 בבוקר – בלילה יגיעו 150,000 הראשונים.

<אמנון איצקוביץ': סליחה, אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

אורי מקלב: אני לא איש מקצוע, אבל לא יכול להיות שאין לזה פתרונות מקצועיים.

אורי מקלב: זה שאלה רק של רצון וביקוש.

דוד צור: הערה נכונה בנושא הוויסות.

<אמנון איצקוביץ': ההערה נכונה מאוד, אבל הוא התפרץ לדלת פתוחה כי אנחנו עובדים בשיטה של תזמון.

<אמנון איצקוביץ': אנחנו יודעים שמשעה מסוימת ועד שעה מסוימת יוצאים ממקום מסוים, מירושלים למשל, ב"אגד" או בכל חברה אחרת.

<אמנון איצקוביץ': אני יודע, כל הזמן יש לי מעקב, יש לנו פיקוח, הכול ממוחשב היום.

דוד צור: חבר הכנסת מקלב, אני רוצה להגיד לך הערה אחרת.

דוד צור: גיליתי בך יכולות חשיבה מבצעיות.

דוד צור: לדעתי אתה בזבוז ביכולת שלך לגשר בשוויון בנטל.

אורי מקלב: אבל לא הייתם מקבלים אותי למשטרה.

אורי מקלב: את הטובים שלנו אנחנו שולחים לכנסת.

דוד צור: העלית נקודה נכונה מאוד.

ישראל אייכלר: אם אין לך בגרות תוכל להיות רק שר האוצר.

ישראל אייכלר: ..

<אמנון איצקוביץ': מלבד הסוגיה של היציאות מן הערים, ששם יש לנו שליטה על החברות שבהסדר ולא על האחרים, כי גם מהאחרים יש הרבה, ועל כלי הרכב הפרטיים אין מה לדבר בכלל.

אורי מקלב: - - -

<אמנון איצקוביץ': אתה יכול לדבר במקומי.

<אמנון איצקוביץ': אתה יכול להשתתף אתי בישיבות על תוכניות לשנה הבאה.

דוד צור: החוקים מוזרים פה בכנסת, אבל הם מאפשרים לחברי הכנסת להתפרץ כאשר זה נעשה בדברי טעם, וגם לא תמיד.

דוד צור: אני למדתי את זה מהר.

דוד צור: לגבי האחרים, זה רק עם זכות דיבור.

<אמנון איצקוביץ': מלבד הסוגיה הזאת של היציאה מן הערים יש לנו וסת נוסף.

<אמנון איצקוביץ': יש לנו 3 וסתים: אחד באלייקים, אחד במגידו ואחד בשדה תרומות.

דוד צור: ומשם נלקחים ב"שאטלים".

<אמנון איצקוביץ': הקבוצות מופנות, כל אחת מופנית ממקום מסוים ושם יש את הווסתים.

<אמנון איצקוביץ': שם זה מעכבי הבערה שלנו.

<אמנון איצקוביץ': זה השליטה שלנו.

דוד צור: מה לגבי הפינוי, לגבי מה שנקרא "המחסניות", היכולת להוציא כדי שאפשר יהיה להכניס מחסנית נוספת?

<אמנון איצקוביץ': אין לנו יכולת תמרון.

דוד צור: האם נעשה תכנון לגבי הפינוי?

דוד צור: כי אחרת, המקום הרי עם קיבולת מוגבלת ובסופו של דבר אם לא תצא מחסנית – לא תיכנס אחרת.

<אמנון איצקוביץ': זה אירוע פתוח לקהל.

<אמנון איצקוביץ': אין שעות.

דוד צור: אני שואל איך בכל זאת דואגים לניהול אירוע שבו לא רק נכנסים לאירוע אלא גם יוצאים ממנו.

<קריאה: לא דואגים.

דוד צור: זאת לא תשובה.

<אמנון איצקוביץ': זה לא עניין שלא דואגים.

<אמנון איצקוביץ': העניין הוא אחד, שברגע שאין שעת התחלה ושעת סיום, אתה לא יודע.

<אמנון איצקוביץ': זה פתוח לקהל, כל אחד יכול להגיע מתי שהוא רוצה ולעזוב מתי שהוא רוצה.

<אמנון איצקוביץ': אין לך שליטה.

ישראל אייכלר: אבל יש מספיק אנשים לכל אוטובוס.

ישראל אייכלר: אתה רק צריך לשחרר אותם.

<אמנון איצקוביץ': זה לא מדויק.

דוד אזולאי: מה עם החניונים שנמצאים בדרך למירון, למשל ביקנעם?

דוד אזולאי: אלה לא היו עמוסים.

<אמנון איצקוביץ': ציינתי.

<אמנון איצקוביץ': הייתי רוצה לומר עוד שני משפטים.

<אמנון איצקוביץ': אנחנו אומרים בסופו של דבר שאנחנו צריכים לממש את האחריות שלנו.

<אמנון איצקוביץ': האחריות שלנו היא לכל תחום הבטיחות של אנשים שמגיעים לשם ולהיבטים התנועתיים, אם בצירים שמובילים לכיוון מירון ואם בתוך מירון עצמו.

<אמנון איצקוביץ': במבחן התוצאה אני יכול לומר בגאווה שלא קרה שום דבר, מבחינתנו לא נפגע אדם בנפשו מרכב.

דוד צור: מה היה זמן ההמתנה הכי ארוך?

דוד צור: דיברו כאן על שעות, 8 שעות.

<אמנון איצקוביץ': אני לא מכיר מידע על המתנה של 8 שעות.

<אמנון איצקוביץ': נפגשנו גם עם חברת "אגד" ודרור גנון ממשרד התחבורה יכול לציין את זה.

<אמנון איצקוביץ': אני לא מכיר המתנה של 8 שעות.

דוד צור: היו חסרים אוטובוסים?

<אמנון איצקוביץ': לא.

<אמנון איצקוביץ': השנה "דור" הוסיף לנו עוד "שאטלים".

<אמנון איצקוביץ': יש עיקרון שמנחה אותנו, של הפרדה בין הולכי רגל ובין כלי הרכב.

<אמנון איצקוביץ': זה עיקרון שמנחה אותנו ואליו אנחנו נצמדים.

<אמנון איצקוביץ': אנחנו עובדים על בסיס לקחים, ואתה יודע טוב מאוד שבארגון אנחנו עובדים על בסיס לקחים, מיישמים אותם, ועבדנו גם על לקחים מ-2011, על בסיס אירוע שחל במוצאי שבת.

<אמנון איצקוביץ': אני אומר עוד פעם, אם לא יקום מישהו ויעשה מעשה שיגרום לשינוי בכל המערך הזה, בשנה הבאה יקרה אותו דבר.

ישראל אייכלר: מה השינוי שאתה רוצה?

<אמנון איצקוביץ': שתקום מינהלת ויקבלו החלטות וייתנו למשטרה כלים לעשות את העבודה.

ישראל אייכלר: אילו כלים?

ישראל אייכלר: מה היה חסר?

אורי מקלב: עשרות אלפים שיוצאים מירושלים מזמינים כרטיס מראש.

אורי מקלב: עליך לדעת, אדוני היושב-ראש, ואתה מנווט יפה מאוד את הדיון וגם בצורה מקצועית, אבל את החלק הזה אתה לא יודע מהשירות הקודם שלך.

אורי מקלב: מה שקרה בשנתיים-שלוש האחרונות, למשל ב"אגד" בירושלים אדם צריך להזמין כרטיס כדי לעלות לאוטובוס והוא יודע את השעה, את מספר האוטובוס ואת הכיסא שלו.

דוד צור: יש יכולת שליטה הרבה יותר גדולה.

אורי מקלב: עדיין הוויסות קיים, הכול ממוחשב.

דוד צור: חבר הכנסת אזולאי, רצית להגיד משהו בקצרה.

דוד אזולאי: אני מבקש לשאול את אמנון איצקוביץ', הרי בכל זאת אין פה ויכוח על כך שלפני שנתיים ולפני 3 שנים ובשנה הקודמת היה בסדר גמור.

דוד אזולאי: ב-3 השנים האחרונות הכול היה בסדר.

דוד אזולאי: מה קרה השנה?

דוד צור: כנראה לא היתה קיבולת כזאת.

<אמנון איצקוביץ': אני אומר שוב, ראובן אדרי ידידי היה שם.

<אפרים פרטוק: אחת לכמה שנים יש הגעה מאוד-מאוד מסיבית של קהל.

<אפרים פרטוק: אני לא יודע להסביר את זה.

דוד אזולאי: אני חושב שהשנה לא היו יותר מאשר בשנה שעברה.

אורי מקלב: היו יותר.

אורי מקלב: הכבישים יותר טובים.

אורי מקלב: כביש 6 מביא את האנשים.

ישראל אייכלר: אנשים שומעים שיותר קל להגיע.

<אפרים פרטוק: שמי אפי פרטוק.

<אפרים פרטוק: היום אני ראש ענף השיטור במחוז הצפוני.

<אפרים פרטוק: אני מלווה את האירוע 31 שנים, מתוכן רק שנתיים לא הייתי באירוע, כשבממוצע יוצא לי להיות בהר בזמן האירוע בין 24-48 שעות.

<אפרים פרטוק: האירוע הזה של קריסה במוצאי שבת מתרחש אחת לכמה שנים.

<אפרים פרטוק: מה הסיבה בדיוק, אני לא יודע, אבל זה קרה ב-2008 וקרה גם לפני כן, קריסה מוחלטת של ההר.

<אפרים פרטוק: אני יכול להעלות כמה דברים.

<אפרים פרטוק: קודם כול, הכי חשוב, לא כפי שנאמר, לא העיקר התחבורה, ממש לא.

<אפרים פרטוק: מה שחשוב זה הבטיחות והביטחון של הציבור.

<אפרים פרטוק: אני יכול להיות גאה ולהגיד שיצאנו מהאירוע הזה בצורה טובה, ולא בכדִי.

<אפרים פרטוק: היתה שם השקעה אדירה של שוטרים.

<אפרים פרטוק: הגדלנו את הסד"כ, את סדרי הכוח שלנו ביותר מ-1,000 שוטרים.

<אפרים פרטוק: בכל משמרת היו כמעט 1,200 שוטרים שעבדו 12 שעות, אבל זה יצא להם עם הנסיעות ועם הכול 16-18 שעות, כאשר מפקדים עבדו הרבה יותר שעות.

<אפרים פרטוק: באופן טבעי יש תקלות מינוריות.

<אפרים פרטוק: אז באמת רכב לא עלה והיתה איזו תקלה עם הרכב התפעולי או דברים כאלה, אבל אלה תקלות מינוריות יחסית לכל הגורמים שעלו ולכל האח"מים שהעלינו בצורה מסודרת וכל האירוע שהתנהל, לפי דעתי, למופת.

<אפרים פרטוק: התקלה שאני ראיתי באירוע הזה היא לא בבעיה של ויסות אוטובוסים אל האתר, אלא היו שלוש הדלקות בו-זמנית באתר על ההר במוצאי שבת שנסתיימו יחד.

<אפרים פרטוק: כאשר הן הסתיימו יחד בעצם כל הציבור הרחב שהיה על ההר ירד בבת אחת למטה.

<אפרים פרטוק: אנחנו עוד עשינו דברים נוספים כדי למנוע תאונות.

ישראל אייכלר: אחרי תפילת הנץ החמה.

ישראל אייכלר: כך זה בכל שנה.

<אפרים פרטוק: אנחנו ביטלנו את הלינה בלולים.

<אפרים פרטוק: זאת אומרת, סדר גודל של אלפי אנשים לא היה להם מקום לינה בלולים, מטעמי בטיחות, ומיד כשהסתיימה ההדלקה הם ירדו למטה.

<אפרים פרטוק: נוצר מצב שבסביבות שעה 5 בבוקר כל הקהל ירד, היה במגמה למטה – לא כל הקהל אבל מאסה מאוד-מאוד כבדה במגמה למטה.

<אפרים פרטוק: כשהם הגיעו לנתיבים יש 3 מסלולים: מסלול אחד שמנתב לכיוון צפון, מסלול אחד שמנתב לכיוון הגשר, המעבר התת-קרקעי, ומסלול אחד שמנתב לחניונים ולצד השני.

<אפרים פרטוק: העומס של האנשים שירדו בבת אחת היה כל-כך גדול שהקהל נאלץ לרדת לכביש, אי אפשר היה לבלום אותו.

<אפרים פרטוק: לפי דעתי מזל שלא בלמנו אותו, כי אם היינו בולמים אותו בנתיב הצר שנוצר להולכי רגל אנשים היו נפגעים.

<קריאה: היה חשש מפני דריסות.

דוד אזולאי: אתה מדבר על שעות לפנות בוקר, אבל אני מדבר על הלילה.

דוד צור: חכה, חבר הכנסת אזולאי, תן לו להתייחס.

דוד צור: הוא מתייחס יפה וחשוב להבין את זה.

<אפרים פרטוק: נוצר עומס מאוד רציני.

<אפרים פרטוק: למזלנו האנשים ירדו לכביש.

<אפרים פרטוק: אני אומר למזלנו.

<אפרים פרטוק: התפקיד שלי לשמור על בטיחות האנשים.

<אפרים פרטוק: למזלנו הם ירדו לכביש והכביש נחסם לתנועה.

<אפרים פרטוק: כאשר שמנו לב שהכביש הזה נחסם לתנועה הורדנו 600 שוטרים למטה, זאת אומרת, דיללנו את כוח האדם על ההר.

<אפרים פרטוק: אז לא היה כאן קוסם ולא היה פה מהנדס אלא היתה כאן עבודה קשה מאוד של קצינים ושוטרים בכל הדרגות, ניצבי משנה ואחרים, שעומדים ומנסים להזיז את הקהל מעט הצידה, לפנות נתיב אחד כדי לאפשר הזרמה של התנועה.

<אפרים פרטוק: מה שקרה שם, ברגע שאוטובוס היה מגיע הוא היה מתמלא בשניות, כאשר מאות אנשים מנסים לעלות עליו, כולל דרך החלונות.

<אפרים פרטוק: התפקיד שלנו כמשטרה היה למנוע רמיסה של אנשים בזמן עצירה של האוטובוסים.

ישראל אייכלר: למה האוטובוסים לא הגיעו?

ישראל אייכלר: אם היו מספיק אוטובוסים- - -

דוד צור: אתם ביצעתם תחקיר?

<אפרים פרטוק: כן, ביצענו תחקיר.

<אפרים פרטוק: היו מספיק אוטובוסים אבל הציר היה חסום.

<אפרים פרטוק: ברגע שהוא חסום אז הכול לא מגיעים, לא יורדים.

<אפרים פרטוק: מה שעשינו שם, לקחנו את חברת "אגד".

דוד צור: שנייה.

דוד צור: תדלג על הלקחים ותגיע למסקנות בסוף.

דוד צור: האם בשנה הבאה, נאמר ובתרחיש כזה, נכון יהיה להזיז את האוטובוסים לאותה נקודת ויסות העלייה?

דוד צור: או בסעיף תקלות, האם נלקח בחשבון שיהיה שם צבר של אוטובוסים שיהיה זמין, כפי שחבר הכנסת אייכלר שואל?

<אפרים פרטוק: הבעיה לא היתה היעדר צבר של אוטובוסים.

<אפרים פרטוק: היה צבר של אוטובוסים.

<אפרים פרטוק: הבעיה שהם לא יכלו לזוז.

דוד צור: על זה אני מדבר.

דוד צור: האם הם היו שם ולא היו צריכים להגיע לשם?

דוד צור: לזה אני מתכוון.

<אפרים פרטוק: כן.

<אפרים פרטוק: מה שצריך לעשות, ראשית, צריך לווסת את זמני ההדלקה.

<אפרים פרטוק: את זה לא עשינו.

דוד צור: זאת נקודה חשובה לכם, למארגני האירוע.

<אפרים פרטוק: כשכולם מסיימים ביחד אנחנו בבעיה.

<אפרים פרטוק: אז ראשית, צריך לווסת את זמני ההדלקה.

<אפרים פרטוק: דבר נוסף, צריך לשלט בשילוט אחר כדי להכווין את האנשים כי הרבה מאוד אנשים ירדו מן ההר ולא ידעו איפה האוטובוסים שלהם.

<אפרים פרטוק: צריך שם שילוט אחר, בולט מאוד, זוהר, מואר אפילו, שיצביע בדיוק איפה החניונים.

<אפרים פרטוק: זה דבר נוסף.

<אפרים פרטוק: צריך לעבוד על מעגלי תנועה שונים.

<אפרים פרטוק: אני לא איש תנועה ואולי אחרים יתייחסו, אבל צריכים להיות מעגלי תנועה נפרדים שלא מעלים את כל האוטובוסים.

<אפרים פרטוק: נכון להיום יש תנועה מעגלית דרך העוקף.

<אפרים פרטוק: ברגע שהעוקף נחסם כל התנועה מהחניונים, גם של האוטובוסים הפרטיים, נעה דרך העוקף ופוקקת אותו.

<אפרים פרטוק: צריכים להיות שלושה מעגלי תנועה אחרים לגמרי: מעגל תנועה של פרוד, שעולה ומגיע עד הכניסה למירון, עושה פרסה ויורד.

דוד צור: אל תיכנס כאן לתכנון של התנועה כרגע.

דוד צור: המסקנה הזאת חשובה מאוד.

<אפרים פרטוק: צריכים להיות שלושה מעגלי תנועה שונים.

<אפרים פרטוק: יכולנו לטפל טוב יותר אם אוטובוסים היו מסכימים להעלות קהל ולהוריד קהל מן ההר.

<אפרים פרטוק: נאלצנו להשתמש שם בכפייה נגד נהגים שעצרו עם אוטובוסים ריקים אבל סירבו להוריד נוסעים כי זה לא המסלול שלהם.

<אפרים פרטוק: ייאמר לזכותו של "אגד" שבאמת מרבית הנהגים כן עזרו, העלו נוסעים והורידו נוסעים לפרוד.

<אפרים פרטוק: היו כאלה שלא הסכימו.

<אפרים פרטוק: אם זה היה גוף אחד, היה פשוט יותר.

<אפרים פרטוק: היו כמה חברות.

<אפרים פרטוק: אני חושב שהעבודה של המשטרה היתה נכונה.

<אפרים פרטוק: אני חושב שצריך גורם אזרחי שינהל ויתכלל את האירוע, אזרחי, לא דתי ולא חילוני, אזרחי, שמרכז את הכול, כי זה גם כספים, זה גם אירועים, זה גם חניונים.

<אפרים פרטוק: צריך להוסיף חניונים.

<אפרים פרטוק: צריך שמישהו יבוא ויגיד: אנחנו בעלי הבית, לא אנשי המושב, שיש להם המון-המון כוח ומפריעים לניהול של האירוע, ולא גורמים אחרים.

מנחם אליעזר מוזס: באותו בוקר כשקרה הכאוס הנורא, בשעה 7:00 עמדו אלפי אנשים, ב-8:00, 9:00, 10:00, עד 11:00, שאז נגמר כל הפקק הזה.

מנחם אליעזר מוזס: התקשרתי לרוני עטיה מנהל המחוז, לברונו שטיין מנהל אגף התנועה, לקנטרוביץ' מנהל מיפקדת צפת.

מנחם אליעזר מוזס: למדתי מכל הנושא הזה שמה שקרה כאן, היו המון אוטובוסים בצפת אך מכיוון שהחניונים היו מלאים דחפו את האוטובוסים אל תוך העיר צפת.

מנחם אליעזר מוזס: בצפת אין הגבלה לתנועה פרטית, היו מלא רכבים פרטיים עם אוטובוסים ופשוט העיר היתה פקוקה, לכן לא יכלו להביא אוטובוסים לשטח.

מנחם אליעזר מוזס: זה אחד הגורמים המהותיים ביותר שהיו.

מנחם אליעזר מוזס: זה המידע שקיבלתי מאנשי המשטרה.

מנחם אליעזר מוזס: חשוב לי לציין את זה לפני שנציג משרד התחבורה ידבר.

דוד צור: בבקשה, נציג משרד התחבורה, אנא הצג את עצמך.

<דרור גנון: אני אחראי על תחבורה ציבורית.

<דרור גנון: קודם כול, נתחיל בזה שמירון זה "סיפור ארוך", כפי שנאמר פה ולא אחזור על זה, אבל אנחנו עוסקים בסוגיית מירון כבר קרוב ל-11 שנים.

<דרור גנון: היה באמת דוח מבקר המדינה שהוזכר כאן שדיבר על כל נושא הפעילות.

<דרור גנון: היסטורית, באמת מירון קרסה – לא הייתי משתמש במילה קרסה, אלא התחבורה וכל תנועת המבקרים לא תפקדה – פעמיים, פעם אחת לפני 5 שנים.

<דרור גנון: בפעם האחרונה שזה קרה זה גם היה במוצאי שבת.

<אליהו ליפשיץ: ב-2011 זה היה במוצאי שבת והכול היה בסדר.

<דרור גנון: אבל לפני כן כאשר ל"ג בעומר חל במוצאי שבת היתה קריסה.

<דרור גנון: אני מדבר על הקריסה, לא על הפעם האחרונה שזה היה בסדר.

<דרור גנון: יש עניין פשוט מאוד.

<דרור גנון: רוצים או לא רוצים, מטבע הדברים רוב המבקרים שמגיעים בערב להדלקה, לשעות הראשונות, הם אנשים דתיים, נקודה.

<דרור גנון: מוצאי שבת יוצא מאוחר, כולם מגיעים במכה אחת ויש הגעה המונית לכיוון האירוע.

<דרור גנון: כולם עולים במכה אחת וכולם יורדים במכה אחת, זה פחות או יותר הסיפור.

<דרור גנון: משרד התחבורה נערך בפריסה מוקדמת של כל מפעילי התחבורה הציבורית לקליטת כל אותם מבקרים, גם באמצעות הזמנת מקומות מראש ב"אגד".

<דרור גנון: "אגד" לבד הסיעה השנה קרוב ל-80,000 איש.

דוד צור: תן לנו את המסקנות שלך, בעיקר לפעם הבאה, בראייה קדימה, לא אחורה.

<דרור גנון: קודם כול, חשוב רק ציון קטן.

<דרור גנון: אני יודע שאין זמן.

<דרור גנון: משרד התחבורה מעמיד תקציב באופן וולונטרי, אני חייב להגיד את זה, של 1.2 מיליון שקלים להפעלת ה"שאטלים".

<דרור גנון: זאת לא חובתנו.

<דרור גנון: אנחנו מסיעים שם ב"שאטלים" בחינם את הנוסעים שמגיעים, וזאת במטרה למנוע את בעיות התנועה מהגעה של אוטובוסים ורכבים אל תוך המעגל הפנימי, המעגל העליון.

<דרור גנון: אנחנו נמליץ לשנה הבאה קודם כול להזיז את האוטובוסים הפרטיים לחניון 8 ולהוציא אותם מהטבור של המעגל.

<דרור גנון: גם זה בעיה.

<דרור גנון: כפי שנאמר פה, הם לא רצו להעלות נוסעים כאשר הם היו ריקים.

<דרור גנון: אתם מדברים על אותם אוטובוסים של המפעילים הפרטיים.

<דרור גנון: קודם כול, נזיז אותם החוצה.

<דרור גנון: דבר שני, ברגע שהחניונים הפרטיים מגיעים לקיבולת של 90% אנחנו מבקשים לעצור את המכוניות הפרטיות בשלב מוקדם יותר ואפילו, בהתייעצות עם המשטרה, להעיף בכלל את המכוניות הפרטיות מהאזור, להעביר אותן לחניונים מרוחקים יותר.

<דרור גנון: חבר'ה, זה אירוע של תחבורה ציבורית, למי שלא הבין.

<דרור גנון: יותר מ-250,000 איש הגיעו בתחבורה ציבורית.

<דרור גנון: צריך למנוע את החיכוכים.

אורי מקלב: אבל גם ה"שאטלים" שצריכים לקחת אנשים בעלי רכב פרטי מהחניונים, גם אם זה היה במרחק של עוד 10 קילומטרים – הם עצמם קרסו.

<אמנון איצקוביץ': ה"שאטלים" לא קרסו.

<אמנון איצקוביץ': כפי שציין חברי אפי פרטוק, ה"שאטלים" פשוט לא יכלו להיכנס לאזור בגלל הולכי רגל.

<אמנון איצקוביץ': הם נתקעו.

<אפרים פרטוק: ההתנפלות שהיתה על האוטובוסים לא אפשרה לנוע.

<דרור גנון: צריך למנוע חניית רכבים פרטיים לאורך הצירים.

דוד צור: זה לא קורה?

<דרור גנון: לא.

דוד צור: חניית רכבים פרטיים לאורך הצירים?

דוד צור: שנים אני שם ולא זוכר שזה קרה פעם.

<דרור גנון: זה לא קרה.

<דרור גנון: עוד פעם, אני לא שנים רבות שם, אבל השנה זה קרה.

דוד צור: למה, כי זה היה מוצאי שבת?

<אפרים פרטוק: זה היה מחוץ לחניונים, בצירים שלפני החניונים.

דוד צור: אבל למה על הצירים?

<אמנון איצקוביץ': אסביר.

<אמנון איצקוביץ': אני הייתי שם.

<אמנון איצקוביץ': מה שקרה, הגיעה כמות אדירה של כלי הרכב, גם פרטיים, גם אוטובוסים אזרחיים שלא בהסדר.

<אמנון איצקוביץ': הכמות היתה אדירה, מעבר לכל פרופורציה שניתן אפילו לתאר.

<אמנון איצקוביץ': ברגע שאנשים איבדו את הסבלנות, ובצדק, אני מצדיק אותם, כי כבר לא היה מקום, כי אם לא יבנו משהו אחר, משהו שונה, זה ימשיך להיות כך, הם איבדו סבלנות והחנו את הרכב בשוליים והתחילו ללכת ברגל.

דוד צור: הבנתי.

דוד צור: תחתור לסיום ולמסקנות.

<דרור גנון: אלה המסקנות לשנה הבאה.

<דרור גנון: הגדלת חניוני רכב פרטי פי שתיים במקום מרוחק יותר.

<דרור גנון: מי שירצה, אנחנו נעמיד את המשאבים מבחינת "שאטלים" גם למקומות מרוחקים יותר, זה חשוב גם כן.

<דרור גנון: אם לא, אני אומר בצורה גלויה, אם לא יהיו המרכיבים האלה בשנה הבאה לא נממן "שאטלים" כי חבל על הכסף של המדינה.

<דרור גנון: ה"שאטלים" עמדו ולא נוצלו, בוזבזו כאן מיליון שקלים, חבל.

<דרור גנון: בסוף הכוונה הטובה צריכה להיות מלווה במרכיבים נוספים.

<דרור גנון: אני כן מסכים עם חברי.

<דרור גנון: זה לא קשור כאן למי ינהל, אם הוא דתי או לא דתי.

<דרור גנון: האירוע הוא אולי אירוע דתי, אבל הניהול הוא ניהול כמו בכל אירוע.

<דרור גנון: יכלה להיות גם הופעה של להקת 2U באיזה חניון, לא משנה כרגע, זה באותם סדרי גודל.

<דרור גנון: יכולים להגיע גם 400,000 איש למקום אחר.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה משפטית.

ישראל אייכלר: האם אפשר לחייב את כל חברות האוטובוסים לציית לשוטר כאשר הוא אומר לנהג שהאוטובוס שלו ריק שעליו לקחת אתו אנשים כשהוא יורד למטה?

ישראל אייכלר: האם ניתן לקבוע דבר כזה?

<דרור גנון: נהג האוטובוס לא חייב כלום לאף אחד.

ישראל אייכלר: אולי צריך להתנות תנאי:

ישראל אייכלר: אם אתה רוצה להסיע אנשים למירון בל"ג בעומר תתחייב שכאשר אתה יורד אתה מוריד אנשים.

<דרור גנון: אני אומר תנאי אחר: אל תעלה בכלל.

דוד אזולאי: קבלת רישיון להסיע נוסעים תהיה בתנאים.

אורי מקלב: יש לי שאלה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: האם חברות התחבורה הציבוריות יכולות לווסת את התנועה?

דוד צור: תיכף נתייחס לזה.

דוד צור: שמעתי את השאלה.

דוד צור: ראובן אדרי, ואחרי כן נציג משרד התיירות.

<ראובן אדרי: אני מנהל מרחב צפון של "נתיבי ישראל".

<ראובן אדרי: אדבר רק על נושא התשתיות.

<ראובן אדרי: כמי שקצת מכיר את הסיפור הזה, השנה ההגעה של כמות האנשים היתה לא בכדִי אלא בעקבות כל השיפורים שנעשו בכבישים בשנים האחרונות.

<ראובן אדרי: במשך 4 השנים האחרונות הושקעו יותר מ-70 מיליון שקל בהרחבה של כל הצירים והכשרתם.

<ראובן אדרי: מי שמכיר קצת את אזור מירון, הוא השתנה לחלוטין וקיבל בכלל צורה אחרת.

<ראובן אדרי: השנה עסקנו בשני דברים שלא היינו אמורים לעשות, ועסקנו בזה והשקענו, קודם כול בהכשרה של כל המגרשים במצב הנוכחי, במה שקיים.

<ראובן אדרי: בכל שנה אנחנו פורשים תאורה רק לצורך האירוע הזה, רק נושא תאורה עלותו יותר מ-600,000 שקל.

<ראובן אדרי: אסכם לפי מה שאנחנו רואים את זה, מכיוון שלדעתי כמות האנשים רק תלך ותגדל, ובוודאי בשנה הבאה כשהחג גם יוצא במוצאי שבת.

<ראובן אדרי: אירועי ל"ג בעומר לא מתחילים במירון.

<ראובן אדרי: מי שחושב שההילולה מתחילה בל"ג בעומר, לדעתי זו הטעות הראשונית.

<ראובן אדרי: הילולת ל"ג בעומר מתחילה בירושלים, במודיעין, בבית-שמש, בכל הערים.

<ראובן אדרי: אם לא יכשירו מספיק מגרשי חניה, ואנחנו לא הצלחנו, יש בעיות עם רשות הטבע והגנים הלאומיים- - -

דוד צור: אני רוצה לשאול אותך.

דוד צור: אמר פה מנהל המחוז במשרד הפנים שעד אוגוסט אמורים לאשר תוכניות.

דוד צור: האם מהתהליך הזה של האישור תספיקו לעשות חניונים, בהנחה שיהיו לכם ההיתרים?

<ראובן אדרי: אם התוכניות יהיו רק באוגוסט- - -

דוד צור: עד שתצאו למכרז ותמצאו קבלנים.

<יוסף שוינגר: תסביר שזה גם לא אותו מקום.

<ראובן אדרי: זה לא מעכשיו לעכשיו.

<ראובן אדרי: אני לא יודע אם זה יהיה מוכן להילולה בשנה הבאה.

<ראובן אדרי: אם זה לא ישתנה, בטוח שאתם תתכנסו כאן עוד פעם ותדברו, וזה בסדר.

<ראובן אדרי: אני מציע מיד לאפשר הרחבה של החניונים.

<ראובן אדרי: צריך לתת כלים למשטרה.

<ראובן אדרי: אני לא מכיר אירוע אחר שבו המשטרה התחילה בהיערכות כבר במוצאי ההילולה הקודמת.

דוד צור: נציג משרד התיירות, בבקשה.

<אליהו ליפשיץ: רק כמה דגשים.

<אליהו ליפשיץ: ההשוואה לאירוע ספורט או לאירוע אחר לא מתאימה.

<אליהו ליפשיץ: מדובר באירוע שקשור לתאריך.

<אליהו ליפשיץ: בל"ג בעומר יש יהודים שהמנהג שלהם לעלות לציוּן של קבר הרשב"י במירון.

<אליהו ליפשיץ: הם יעלו גם אם יכריזו שהאירוע מבוטל וגם אם הרבנות הראשית תכריז שצריך להדליק בערב שלאחר מכן, זה לא עזר ולא יעזור, בגלל שזה מנהג שקיים כבר מאות שנים.

<אליהו ליפשיץ: ככל שישפרו את דרכי התחבורה יגיעו יותר אנשים.

<אליהו ליפשיץ: בוודאי לא מדובר בציבור שיבוא בהתאם להזמנה של פלוני או אלמוני.

<אליהו ליפשיץ: מדובר באירוע שמצריך תיאום.

<אליהו ליפשיץ: מדובר באירוע שהוא רב פעילות של משרדים שונים, כאשר משרד התיירות- - -

דוד צור: תחדש לנו משהו בכל זאת, תגיע לנקודה.

<אליהו ליפשיץ: מה שייעשה הוא בדיקה של הכשלים ומציאת פתרון, כאשר הכשל העיקרי במקרה הנוכחי היה כשל תחבורתי של חוסר תיאום ולכן הנושא הזה צריך לבוא לידי פתרון, לא בכיוון של רמטכ"ל או מנהל אירוע או משהו מן הסוג הזה.

<אליהו ליפשיץ: הנקודה השנייה, שהיא חשובה, הממשלה משקיעה הרבה מאוד כסף בתשתיות.

<אליהו ליפשיץ: התחומים שקשורים בתשתיות, הן במקום והן בסביבה הקרובה והרחוקה, הם לא פתרון לחודשים הקרובים אלא פתרון שיימשך זמן רב, כאשר חלק מן הפתרונות יובאו לידי ביטוי בשנה הנוכחית וחלק לאחר מכן.

<אליהו ליפשיץ: אין ספק שככל שיעבור הזמן המצב יוטב, אבל בפירוש, אם וככל שיגיעו יותר אנשים יצטרכו להיערך כל פעם אחרת, כולל שיפור בתשתיות הקרובות והרחוקות.

דוד צור: תודה.

דוד צור: קודם כול היועצת המשפטית, אחרי זה ארצה לשמוע גם מילה מכם, בכל זאת הגעתם מרחוק, ואז חבר הכנסת מקלב ואני אסכם.

<אהובה זקן: מאוד בקצרה.

<אהובה זקן: אני לא היועצת המשפטית.

<אהובה זקן: אני הסמנכ"לית לתפעול במשרד התיירות.

<אהובה זקן: מי שדיבר כרגע הוא מהלשכה המשפטית, עו"ד אליהו ליפשיץ.

<אהובה זקן: לא אחזור על מה שנאמר, ובכל זאת אוסיף מספר דברים קצרים.

<אהובה זקן: אכן אנחנו מדברים על אירוע שהוא בעיקרו דתי, אבל יש פה פן תיירותי ולכן משרד התיירות, וכמובן על בסיס החלטת הממשלה, מעורב בכל הנושא הזה מכיוון שכל הסמכויות הועברו אליו.

<אהובה זקן: מאחר שנסגר משרד הדתות ב-2004 הנושא עבר מיניסטריאלית למשרד התיירות.

<אהובה זקן: לכן אנחנו מסתכלים על הנושא הזה בצורה כזו, שאנחנו אמונים על הנושא הזה גם בפן התיירותי וגם ברמה היום-יומית, וכמובן לקראת האירוע הגדול שעליו אנחנו מדברים.

<אהובה זקן: חשוב לציין, ודיברו כרגע על נושא התשתיות, במקביל לנושא של תשתיות קבועות נעשה גם הליך של הפקעה.

<אהובה זקן: נושא הפקעת הקרקעות שם מורכב, אני לא אפרט עליו כי מי שאמון עליו כרגע ומי שמוביל אותו הוא עו"ד אליהו ליפשיץ.

<אהובה זקן: בנוסף, חשוב לומר שהשאלה אם יש אבא אחד לכל האירוע הזה או לא היא שאלה מאוד מורכבת.

<אהובה זקן: אני בהחלט מבינה שלשם כולנו מפנים את חיצינו, אבל צריך לציין ולהבהיר שקובעי המדיניות קבעו, וגם בתוך החלטת הממשלה יש הפרדת סמכויות.

<אהובה זקן: זאת אומרת, כל נושא התחבורה והתשתיות – מי אחראי, מי אחראי על הסדר – זה המשטרה, מי אחראי על התיאומים – זה משרד התיירות.

<אהובה זקן: זאת אומרת, החלטת הממשלה בפירוש לא מדברת על אבא אחד אלא על מספר משרדי ממשלה.

<אהובה זקן: זה מאוד חשוב.

<אהובה זקן: נושא נוסף שאני מבקשת לציין, במקביל לכל הליך ההפקעה ולהליך של התשתיות הקבועות וכולי, והתקציבים והתיאומים, קם דירקטוריון לנושא החברה לניהול קרן הרשב"י.

<אהובה זקן: אנחנו ממתינים עכשיו להליך סיום השלב של מינוי המנכ"ל והקמת החברה הזאת.

<אהובה זקן: במקביל כרגע האחריות היא על המרכז למקומות הקדושים.

דוד צור: המנכ"ל הזה בעצם יהיה אחראי לניהול האירוע?

<אהובה זקן: לתיאום.

<אהובה זקן: בכול מדובר כאן על תיאומים.

<אהובה זקן: אי אפשר יהיה להטיל את זה על גוף אחד.

דוד צור: תודה רבה, תרמת לדיון.

דוד צור: נציג מגן דוד אדום, בבקשה.

<גיל מושקוביץ: קודם כול, אני חוזר כאן על משהו שנאמר על-ידי כולם אבל חשוב להדגיש אותו.

<גיל מושקוביץ: הסכנה האמיתית באירוע הזה היא שאין באמת מישהו שמגדיר כמה אנשים יכולים להיות על ההר בו-זמנית ואיך מונעים מצב שחורגים מן המספר הזה.

<גיל מושקוביץ: אתה מכיר ממחוז תל-אביב שפיקדת עליו, שבאירוע בפארק הירקון מוגדר כמה אנשים יש במטר מרובע, ושם זה שטוח.

<גיל מושקוביץ: פה יש מתאר שטח מאוד-מאוד מורכב, עם מבנים בתוכו.

דוד צור: בירקון נמכרים כרטיסים, זה משולם, אתה יכול לשלוט בזה.

<גיל מושקוביץ: אתה יכול לשלוט בזה בכניסות מרחוק ולמנוע מאנשים להגיע.

<גיל מושקוביץ: אין מה לעשות, צריך לתכנן בצורה כזאת, אם זה בהיבט של התנועה ואם זה בהיבט של התכנון מרחוק והשליטה על האנשים.

<גיל מושקוביץ: הרי אנחנו יודעים בדיוק את ההדלקות ואיזו אוכלוסייה אמורה להגיע בכל שעה.

<גיל מושקוביץ: שלכל הדלקה תגיע האוכלוסייה הרלוונטית אליה ואחרים פשוט שלא יגיעו, פשוט לנסות לסגור את זה.

<ראובן אדרי: איך תסגור את זה?

<ראובן אדרי: זה אירוע דתי.

דוד צור: לא נתחיל עכשיו פינג-פונג.

<גיל מושקוביץ: הרמטכ"ל של האירוע מבחינתנו, הגורם הפוקד הוא משטרת ישראל.

<גיל מושקוביץ: מי שמתכנן ומתאם, אנשי הרשות למקומות קדושים מתכננים את זה כל השנה, מתאמים את הפעילות כל השנה, אבל ברור לנו מי הגורם הפוקד.

<גיל מושקוביץ: יש פה אתגר תכנוני.

<גיל מושקוביץ: יש פה מתאר שטח מורכב.

<גיל מושקוביץ: יש פה מיקום מרוחק, שמרוחק גם מבתי-חולים וגם עם יכולות תגבור בעייתיות.

<גיל מושקוביץ: מבחינתנו האירוע הזה מורכב ומתואם במשך חודשים מראש.

<גיל מושקוביץ: יש צירי הגעה ופינוי מורכבים.

דוד צור: בכמה אנשים טיפלתם?

<גיל מושקוביץ: אנחנו טיפלנו בקרוב ל-400 מטופלים, מהם פינינו 30 לבתי-חולים.

דוד צור: היו נפגעים?

<גיל מושקוביץ: הנפגע המורכב ביותר היה נפגע שריפה, שפינינו אותו במסוק לרמב"ם.

יעקב אשר: יחסית לכמות כזאת של אנשים זה מעט.

<גיל מושקוביץ: באופן יחסי לכזאת כמות של אנשים זה מעט יותר מהשגרה.

<גיל מושקוביץ: אבל שוב, יש לך דחיסה.

אורי מקלב: מה אופי הפגיעות?

<גיל מושקוביץ: אופי הפגיעות – הן לא פגיעות קשות, הן לא פגיעות מורכבות.

<גיל מושקוביץ: פגיעות של נפילות, חבלות, מחלות.

<גיל מושקוביץ: יש כאן הרבה מאוד מחלות.

<גיל מושקוביץ: נמצאת פה גם אוכלוסייה מבוגרת.

<דוד דהאן: אני יושב-ראש הארגונים החברתיים בכנסת.

<דוד דהאן: אני גם כן מהמשקיעים המובילים ביותר בנושא של הזוהר, של כל מה שקשור לספרי הזוהר.

<דוד דהאן: אני יודע 18 ספרים בארמית בעל-פה כמעט, אותן סוגיות, חוכמות של הזוהר, עם כל מי שאני נמצא, קבוצות של קבלה, רבני קבלה.

דוד צור: נשמח לקיים על זה דיון בנפרד.

דוד צור: ..

דוד צור: תתייחס למה שמדובר פה.

<דוד דהאן: כל הדיון הזה היה גם לפני שנה וחצי ושוב הכול עולה פה.

<דוד דהאן: אחריות אף אחד לא לוקח כי אף אחד לא יכול לקחת אחריות על חצי מיליון אנשים, כולל ילדים בני שנתיים-שלוש שערים ב-2-3 בלילה.

<דוד דהאן: באף מקום בעולם אין דבר כזה, וכל הציבור האחר שקיים כאן.

<דוד דהאן: אף אחד לא יכול לקחת אחריות.

<דוד דהאן: בגלל זה כולם מתחמקים.

<דוד דהאן: היה אותו דבר גם לפני שנתיים.

<דוד דהאן: יש לי פתרון לעניין הזה.

<דוד דהאן: בכל הזוהר לא כתוב באף מקום מתי ההילולה של רבי שמעון בר יוחאי אמורה להתקיים.

<דוד דהאן: בפרשת "בהר" אפשר לעשות את זה- - -

דוד צור: איך הבאת אותנו עכשיו לעניין הזוהר?

<דוד דהאן: אפשר לפרוש את זה על פני 3 או 4 ימים, לעשות את כל הל"ג בעומר הזה.

<דוד דהאן: זה יפתור את כל הבעיה.

דוד צור: הבנתי.

דוד צור: תן לנו לפתור את בעיית נשות הכותל קודם, אחרי זה נתפנה גם לעניין הזה.

דוד צור: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, היה יתרון נוסף לכך שניהלת את הדיון.

אורי מקלב: אתה איש משטרה לשעבר והבנת את הדברים, ראיתי את זה לפי השאלות.

דוד צור: תודה.

אורי מקלב: אנחנו מבינים שפנינו לעתיד.

אורי מקלב: נכון, חשוב מי אחראי.

אורי מקלב: צריך לקבוע פעם.

אורי מקלב: במקרה הזה – לא זה מה שיכריע, וזאת גם המסקנה מתוך מה שקרה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים דבר אחד, שלא היתה כאן דחיסה של ציבור מסוים לכיוון שער מסוים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהבעיה היתה בתנועה, בשינוע של האוטובוסים.

אורי מקלב: לאו דווקא משטרת התנועה.

אורי מקלב: אמרתי שאנחנו לא מחפשים אשמים.

אורי מקלב: אני חושב שהפתרון, המסקנה המקצועית האחת שלי יש בכל אופן, בוודאי צריך להקים עוד חניונים ועוד מעגלים יותר רחבים.

דוד צור: אמרתי לך, חבר הכנסת מקלב, אתה מבוזבז.

<דוד דהאן: לא יהיה לזה סוף, תמיד מספר האנשים יגדל.

<דוד דהאן: זה יגיע ל-2 מיליון אנשים.

אורי מקלב: סליחה, אתה לא אמור לענות.

אורי מקלב: אתה יודע על הזוהר, אבל אתה מבין גם בחניונים?

דוד צור: איאלץ להוציא אותך מן הדיון.

דוד צור: זאת תהיה הפעם הראשונה בשבילי ואפילו יהיה לי תענוג לעשות את זה.

אורי מקלב: אני יודע שאולי זה קצת יקשה על הציבור אבל אני תורם לזה כנציג ציבור ואומר שיש צורך לווסת באמצעות התחבורה הציבורית את זמן ההגעה.

אורי מקלב: לא כל האוטובוסים יקבלו רישיון.

דוד צור: אתה גוזל לי מדברי הסיכום, בדיוק התכוונתי לומר את זה.

אורי מקלב: בלי לפגוע באף אחד, אחרי שזה קרה, ולא משנה למה זה קרה, לא היה כאן מענה מקצועי מיידי.

אורי מקלב: זאת בשבילי מסקנה ברורה בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא מאשים אף אחד, אבל היה כאן כשל, לא היה מענה מקצועי בשטח מאותם שוטרים או מאותם קצינים שעמדו במחסומים.

אורי מקלב: ההוראות לא היו ברורות, לא היה שום ניסיון, כך נראה, במשך זמן רב לרוקן את המחסנית, למצוא פתרונות כאלה או אחרים.

אורי מקלב: בוודאי שמבחן התוצאה, שבסופו של דבר היו מכות בין אנשים, היו מעצרים, שהיו תפיסות, ומשך הזמן שאנשים עמדו והמתינו, בוודאי מבחן התוצאה אומר שמשהו כאן היה לא בסדר.

אורי מקלב: אני חושב שהסקת המסקנות צריכה להיות באופן כזה.

אורי מקלב: היום שמענו דברים אחרים מאשר שמענו בתגובות של המשטרה ושל אחרים אחרי האירוע, שאז היתה באיזה מקום התכחשות לכל העניין הזה.

אורי מקלב: היום אנחנו שומעים דברים אחרים.

אורי מקלב: זה כבר דבר טוב.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו לא צריכים לבקש הסקת מסקנות.

אורי מקלב: המשטרה בעצמה היתה צריכה לבוא אלינו בעניין הזה, לא כי אני צריך לברר מי אשם ומי לא אשם.

אורי מקלב: בסופו של דבר את הפתרונות צריך למצוא מתוך מה שקרה, אך להפנים שהיה משהו.

דוד צור: תודה רבה.

דוד צור: חבר הכנסת אשר, ואחרי זה מרדכי הלפרין ואני אסכם.

יעקב אשר: לא הייתי כאן בחלק מן הדיון, וחבל.

יעקב אשר: מאחר ואני מגיע מאותו רקע של אורי מקלב, מרשות מקומית, ואנחנו מכירים את הדברים האלה, גם מעיר דחוסה מאוד ב"פיקים" של חגים, כמו בני-ברק, ברגע שמתכננים – לכל דבר יש פתרון תחבורתי.

יעקב אשר: יש פתרונות טובים יותר וטובים פחות, אבל פתרונות תחבורתיים קיימים, עם כניסות ויציאות אחרות, עם שני מקומות, לפצל תחבורה ציבורית ותחבורה פרטית.

יעקב אשר: ברור שאם יהיו עוד חניונים אז רק יהיה יותר טוב.

יעקב אשר: אני חושב, באמת בלי לחפש אשמים, שלמשטרת ישראל את הידע, לחברות התחבורה גם כן יש את הידע.

יעקב אשר: יש גם אנשים בציבור החרדי שאוחזים בידע הזה, יכול לספר לך דרור גנון, גם מחברת "דן" וגם אחרים, עד כמה אנחנו, אני אישית כראש עירייה, ישבנו על "peak" לא קטן, לא בקנה המידה הזה אבל עם מאפיינים דומים.

דוד צור: חבר הכנסת אשר, חייבים לחתור לסיום.

דוד צור: דיברנו על הנושאים האלה.

יעקב אשר: צריך להכין תוכנית שיכולה לעבוד.

יעקב אשר: ועובדה שלפני האירוע לא שמענו מאף אחד התרעה: חבר'ה, זה לא הולך לעבוד.

יעקב אשר: לא היו התרעות, לא ממשטרת ישראל, לא ממשרד התחבורה, לא מהגורמים המקצועיים.

יעקב אשר: אם עוברים על הסצנריו הזה אפשר לשפר אותו, גם אם אולי רמת השירות תהיה טיפה יותר נמוכה.

דוד צור: אני מצטער לקטוע אותך.

דוד צור: אחרון הדוברים הוא יושב-ראש ועד הישוב מירון, בבקשה.

<מרדכי הלפרין: לישוב מירון, שחבריו, כפי ששמענו, "עושים מיליונים מן האירוע", היתה הפרעה חזקה מאוד, שמשום מה לא הוזכרה כאן עד לרגע זה, והיא חילול השבת ההמוני שנגרם כתוצאה מכך שאף אחד לא נותן את דעתו על מה שקורה כאשר אירוע כזה מתרחש במוצאי שבת.

<מרדכי הלפרין: לתדהמתנו בשעת מנחה, דהיינו בשבת אחר הצהרים, התמלא הישוב שלנו בכוחות משטרה שהגיעו עם כלי רכב עד לפתח הישוב, באנשי ביטחון שנשכרו על-ידי המרכז הארצי למקומות קדושים, שהסתובבו בישוב ובאתר עצמו עם מכשירי קשר בעיצומה של השבת.

<מרדכי הלפרין: לנו הדבר הזה מפריע.

<יוסף שוינגר: הם היו נוכרים, דרוזים.

<מרדכי הלפרין: יהודים, ביניהם קצין ביטחון שאני מכיר אישית.

דוד צור: הסוגיה הזאת לא רלוונטית כרגע לדיון הזה.

<מרדכי הלפרין: כבוד חבר הכנסת צור, אם ההדלקה הזאת היתה נערכת שעתיים לאחר מכן לא היינו מגיעים למה שהגענו, גם בקשר לזה.

<מרדכי הלפרין: אני מצטרף לקריאות שהושמעו כאן לגבי כתובת יחידה ואחידה.

<מרדכי הלפרין: אציג דוגמה אחת, ובזה אני מסיים.

<מרדכי הלפרין: יש לנו תמונות של אנשים שמבוֹססים במדמנה של ביוב שפרץ על גדותיו בכבישים העולים לציוּן, שהם הכבישים המרכזיים של הישוב מירון, וזאת בזמן שיש תוכנית מוכנה ואפשר לצאת למכרז מחר בבוקר.

דוד צור: איך הגענו לתאגידי המים עכשיו?

דוד צור: אני מבין את האמירה.

<מרדכי הלפרין: היתה החלטת ממשלה שקבעה תקציב לביצוע תשתיות, יש כסף אך הדבר הזה לא מתקיים.

דוד צור: הבנתי.

דוד צור: תודה.

דוד צור: אני מסכם את הדיון.

דוד צור: קודם כול, אני מבקש לומר שהאירוע הזה הוא אירוע מתוכנן ביותר.

דוד צור: הוא לא ספונטני, הוא אירוע מתוכנן.

דוד צור: הוא חוזר על עצמו בקביעות שנה אחרי שנה, שנה אחרי שנה.

דוד צור: משטרת ישראל ושאר הגורמים – אני בכוונה מציין בראש ובראשונה את משטרת ישראל, לא בגלל שאני בא משם, אלא כי אמרתי קודם, אחריות לא יכולה להתחלק.

דוד צור: יש החלטת ממשלה, שהיא כנראה מעורפלת קצת ואני חושב שצריך יהיה בסופו של דבר להבהיר אותה, שהאחריות לניהול האירוע היא של משרד התיירות.

דוד צור: ירצה משרד התיירות לשנות את זה, יצטרך לחזור לממשלה, לקבל החלטת ממשלה אחרת.

דוד צור: האחריות לפיקוד, שליטה, סדר ציבורי, אבטחה ובוודאי תנועה היא של משטרת ישראל.

דוד צור: זאת אומרת שבסמנטיקה, 90% מניהול האירוע בסוף נופל לפתחו של מפקד המחוז ושל מפקד מתנ"א.

דוד צור: זאת אומרת, האירוע כאירוע חייב להיות מנוהל ברמה שמשמעה: אתם מווסתים, אתם דואגים שמי שצריך לדאוג למינהלות יתוזמן באופן נכון.

דוד צור: אני לא רואה אותו פה, אבל עם היכולת המבצעית האנליטית של קצין מבצעים חבר הכנסת מקלב אמר את זה בצורה טובה.

דוד צור: כנראה – ותנו קרדיט למי שאומר לכם את זה כרגע – דווקא בניהול אירועים המוניים גדולים מעגלי התנועה ומעגלי החניונים צריכים להיות רחבים יותר מאשר הם מתנהלים כרגע.

דוד צור: אני אומר את זה באמירה כללית כרגע, בלי להיכנס לתוכניות המפורטות.

דוד צור: קרי, ה"שאטלים" צריכים להיות יותר רחוקים מאותם חניונים שנמצאים כרגע.

דוד צור: נכון שזה יכול ליצור קושי בוויסות התנועה מירושלים, ממודיעין ומכל המקומות האחרים.

דוד צור: צריך לדאוג לוויסות הזה עוד טרם צאתם.

דוד צור: איך עושים את זה מול משרד התחבורה?

דוד צור: זה כנראה סוגיה כבדה מאוד שעליה תצטרכו לדון מולם.

יעקב אשר: הם יצליחו.

דוד צור: להבנתי ככל שמשרד הפנים יהיה זריז מאוד, ושמחנו לשמוע את נציג המחוז, והתוכניות יהיו מוכנות ובחודש אוגוסט יאושרו, ולשמחתנו ראובן אדרי "ירוץ" עם הצוותים של מע"צ ויכשירו חניונים, המקום כנראה בצורה שקיים היום לא מסוגל להכיל 450,000 מבקרים ב-peak אחד.

דוד צור: לכן אני גם פונה אליכם, אל מנהלי האירוע, משרד התיירות והדתות.

דוד צור: אם ההדלקה יכולה להיות מווסתת ולא ב-peak אחד, שלא כולם נכנסים באותו רגע ויוצאים באותו רגע, זה דבר חשוב מאוד שצריך לשלוט בו.

ישראל אייכלר: יש הדלקות גם למחרת אחר הצהרים של קהילות גדולות מאוד.

דוד צור: להבדיל מאצטדיון, שבו יש כניסה מדורגת, שאמנם יוצאים ב-peak אחד, אבל יוצאים מ-20-30 שערים ל-30 מקומות שונים- - -

<ראובן אדרי: כמעט ואין קשר להדלקות, מר צור, יש כאן טעות.

<מרדכי הלפרין: זה לא נכון.

דוד צור: אמר את זה נציג מפקד המחוז.

<ראובן אדרי: אני אומר עוד פעם, כמעט ואין קשר להדלקות.

דוד צור: ההדרגה תעזור וצריך לדאוג לזה.

דוד צור: אם הייתי צריך להגדיר את האירוע הזה, המשטרה הגדירה את זה נכון, המוקד הוא בטיחות ואבטחה של האירוע ובזה הם עמדו, וזה יפה מאוד.

דוד צור: באשר לסדר ציבורי, זה אירוע שהוא פחות סד"צי, אם כי יכול להתפתח ככזה.

דוד צור: הוא אירוע תנועתי, ולכן מעגלי התנועה שדיברנו עליהם, אמנון איצקוביץ', צריך לקחת פה בחשבון, לעשות תוכנית מאוד מסודרת.

דוד צור: אני לא רוצה כרגע להיכנס לפרטים.

דוד צור: תסיימו את כל התחקירים.

דוד צור: אני חושב שהתחקירים חייבים להיעשות במשותף עם כל הגורמים האחרים.

דוד צור: אני לא יודע אם נעשה תחקיר כזה ברמה הארצית.

דוד צור: אני ממליץ למפכ"ל או לראש אג"מ לקיים תחקיר ברמה הארצית שבו משתתפים כל הגורמים האלה.

דוד צור: הוועדה הזאת לא באה להחליף את התחקיר המבצעי שעושה הארגון.

דוד צור: לגבי תחנת משטרה ביום-יום, שמענו פה סוגיות בעייתיות, של פלישה, של הצקה למתפללים.

דוד צור: זה חייב להיעשות במהירות ובדחיפות, גם אם מר הלפרין לא יכול לקדם.

דוד צור: תקדמו את ההליך של אישור להקמה של תחנת משטרה קבועה במקום.

דוד צור: הדבר הזה ייתן הסדרה של הדברים.

דוד צור: אגב, ייתכן שגם יקל על האירוע בעצמו, מכיוון שביום-יום תהיה אינטראקציה קצת יותר טובה.

דוד צור: אני מבין שהדבר הזה הולך לקראת פתרון אז אני מבקש להאיץ בו.

דוד צור: לגבי נושאי התשתית שעליהן דובר פה שהן לטווח הארוך, קודם כול, אין ספק שהמקום הזה דורש, ובדחיפות, טיפול בתשתיות.

דוד צור: אני לא מזלזל בביוב, לא סתם הערתי על עניין התאגידים.

דוד צור: אין ספק שהתכנון צריך לכלול הכול – קליטה של כמויות כאלה גדולות של אנשים ב-peak גבוה ובשגרה.

דוד צור: חניונים זה must.

דוד צור: נדרשים חניונים באזור, במקום והרחק מן המקום, על מנת שהוויסות של האוטובוסים יהיה כזה שאפשר יהיה להגיע אל האתר.

דוד צור: לגבי סדרנים וכן הלאה, נאמרה כאן אמירה שכביכול השתמע ממנה שהמשטרה בכלל מפריעה לאירוע.

דוד צור: זאת אומרת: "אנחנו ננהל את האירוע בלי משטרה בתוך המקום ואז הכול יעבור בשלום ".

ישראל אייכלר: בתוך הבניין יש מאבטחים.

דוד צור: בבניין זה בסדר, אין לי בעיה.

דוד צור: בסופו של דבר האחריות לניהול האירוע היא של משרד התיירות.

דוד צור: האחריות לאבטחה, לסדר ציבורי ולתנועה חייבת להישאר לפתחה של המשטרה.

דוד צור: כבר נאמר שאם הוועדה תקיים דיון נוסף אחרי שהמשטרה תמצה את כלל התחקירים, בסופו של דבר נרצה שיוצגו בפני הוועדה המסקנות העיקריות, בראייה קדימה.

דוד צור: אנחנו לא מחפשים עכשיו מי אשם ולמה אשם, כי עובדה שגם השר לביטחון פנים וגם מפקד מחוז הצפון ציינו שהיו כאן קטעים כאוטיים, שאנשים יכלו להירמס וזו יכלה להיות אחת מהקטסטרופות הכי גדולות.

דוד צור: לא נסלח לעצמנו אם אסון כזה יקרה.

דוד צור: אנחנו לא מחפשים כאן אשמים, אנחנו עם הפנים קדימה.

<צבי יעקבסון: למה לא לחפש אשמים?

דוד צור: אני מודה לך מאוד על תרומתך בכניסתך לדיון.

דוד צור: אני עדיין אומר לך, אני לא תולה אנשים בכיכרות.

דוד צור: התנהל כאן דיון ממצה, עם הפנים קדימה.

דוד צור: אני לא מחפש כרגע אשמים.

<צבי יעקבסון: למה לא לחפש אשמים?

דוד צור: שמעתי אותך, כבודו.

דוד צור: אני אוציא אותך.

דוד צור: רגע לפני הסיום תיתן לי את התענוג לעשות את זה, עוד לא זכיתי לזה.

<צבי יעקבסון: תן קרדיט לבעלי הניסיון.

דוד צור: אני עפר לרגליך עם הניסיון שלך.

דוד צור: תן לי עדיין את הקרדיט שאני יודע על מה אני מדבר.

דוד צור: לכן אני מבקש, כאשר תסיימו את התחקירים, את הפקת הלקחים, אמרה יושבת-ראש הוועדה שנקיים כאן דיון שבו תציגו את הלקחים, תציגו את המסקנות.

דוד צור: לקראת האירוע בשנה הבאה אני ממליץ לוועדה הזאת לקיים דיון עם כלל המשתתפים האלה, כפי שנעשה בשנים עברו- -

דוד אזולאי: לפני האירוע.

דוד צור: - - כדי לראות שכולם מדברים פחות או יותר על אותו דבר.

דוד אזולאי: יש לי רק בקשה אליך, לפני שאתה נועל את הישיבה, לגבי הדוח.

דוד אזולאי: אני מבקש שהמשטרה תשלח אלינו את הדוח על מנת שנוכל לקיים עליו דיון בוועדה.

דוד צור: המשטרה תשלח את החומר לפני הדיון בוועדה.

דוד צור: לא את התחקירים המבצעיים.

דוד צור: תודה רבה.

דוד צור: הישיבה נעולה.