ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 29, 2013-06-12 09:30

אבישי ברוורמן: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אבישי ברוורמן: על סדר-היום: צו היבוא והיצוא (יבוא כלי רכב דרך נמל אילת) (הוראת שעה).

אבישי ברוורמן: מי יציג את הנושא?

אבישי ברוורמן: משרד הכלכלה, תהילה ורון.

אבישי ברוורמן: יש קשר לוורון שלשמאלי?

<תהילה ורון: לא שידוע לי...

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<תהילה ורון: אנו דנים היום בצו הייבוא והייצוא, ייבוא כלי רכב דרך נמל אילת.

<תהילה ורון: הצו עוסק בכך שעד 31 בינואר 2016 כלי רכב שמיובאים מהמזרח הרחוק ייובאו רק דרך נמל אילת.

<תהילה ורון: הסיבה לכך היא שכשנמל אילת הופרט, היות שייבוא כלי רכב הם 70 אחוז מהכנסות הנמל, כדי שהנמל לא ייקלע לקשיים כלכליים עד סכנה לקיומו אפילו, הוחלט כאחד מתנאי ההפרטה שבמשך תקופה מסוימת של זמן – במקרה הזה זה יצא שלוש שנים ממועד ההפרטה, עד 31 בינואר 2016 - - -

<אתי בנדלר: ההפרטה בוצעה ב-31 בינואר 2013?

<תהילה ורון: כן.

קריאה: אז הועברו המניות.

<תהילה ורון: למשך שלוש שנים רוצים לשמר את המצב הקיים כדי לתת לנמל אילת את האפשרות לייצר אפיקי הכנסה אחרים.

אבישי ברוורמן: כלומר זו תקופה זמנית של הגנה עקב החלפת הבעלות וכו'.

<תהילה ורון: כן.

<תהילה ורון: נמל אילת הוא גם סוג של נכס אסטרטגי למדינת ישראל.

<אתי בנדלר: האם הבלעדיות הכמעט מלאה בייבוא כלי רכב דרך נמל אילת הובטחה לרוכש במסמכי המכרז?

<תהילה ורון: אני רק רוצה לציין שזה רק מהמזרח הרחוק.

יצחק וקנין: האם נכנסים כלי רכב מהמזרח הרחוק- - -

אבישי ברוורמן: באים לאשדוד עכשיו גם.

<ניר כהן: חלקם.

<ניר כהן: חלק ספציפי ממדינות ספציפיות.

אבישי ברוורמן: שאלת תם – אם פתאום באילת רוצים להביא לא מהמזרח הרחוק?

אבישי ברוורמן: בדרך כלל זה לא ישתלם.

<יערה למברגר: תיאורטית אפשר, זה לא מונע.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<גונן גומלסקי: מה שהוצג בפני המשתתפים בהליך המכירה זו החלטת הממשלה שהתקבלה באפריל 2012, שבעצם היא משמשת בסיס לנוסח הצו.

<גונן גומלסקי: זה הוצג בפני המשתתפים בהליך המכירה.

<גונן גומלסקי: ידעו על זה.

<גונן גומלסקי: יחד עם זה, לא התחייבנו שיהיה צו כזה.

<גונן גומלסקי: הם ידעו שקיימת החלטת ממשלה, והממשלה תפעל להוצאת צו בנוסח שמפורט בהחלטת הממשלה, שהוא נוסח שעומד בבסיס הצו.

אבישי ברוורמן: מישהו רוצה להוסיף משהו לטובת העניין?

אבישי ברוורמן: מה הרווח שאתם צופים לנמל כתוצאה מההחלטה הזו?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: בלי ההחלטה הזאת כמה היית מפסיד, ועכשיו, עם ההחלטה הזאת, כמה היא שווה?

<גדעון גולבר: ההחלטה טובה, אבל היא לא מספיקה.

אבישי ברוורמן: קודם כל תסביר כמה היא שווה.

אבישי ברוורמן: נניח שאנחנו מבטלים את ההחלטה הזאת.

<גדעון גולבר: זו מכת מוות לנמל אילת, לעיר אילת ולכל הנגב.

<גדעון גולבר: קודם כל, לא מיותר לציין את החשיבות האסטרטגית של נמל אילת גם ביטחונית וגם כלכלית לעיר אילת ולכל הנגב.

<גדעון גולבר: 70 אחוז, כפי שציינה הגב' ורון, מהכנסות הנמל זה מכלי רכב מיובאים מהמזרח הרחוק, כלומר כל ירידה של 10 אחוז, ובצו הזה יש פה 10 אחוז - לא מכלל כלי הרכב שמגיעים לנמל אילת אלא מכלי הרכב שמגיעים למדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: 70 אחוז מהכנסות- - -

<גדעון גולבר: 30 אחוז זה ייצוא אשלג ופוספט, וכבשים ועגלים שמגיעים, וקצת החכרות.

<גדעון גולבר: אבל בצו רשום שיש אפשרות להגביל 10 אחוז, להעביר את זה לאשדוד או לחיפה, מכלל כלי הרכב המיובאים למדינת ישראל.

<גדעון גולבר: לסבר את האוזן, נניח שמגיעים למדינת ישראל, בנתון האחרון, 250 אלף כלי רכב למדינת ישראל.

<גדעון גולבר: לנמל אילת בשנה שעברה הגיעו 70 אלף כלי רכב.

<גדעון גולבר: אם יהיה פטור ל-10 אחוז מכלל הרכבים, זה 25 אלף כלי רכב.

<גדעון גולבר: תורידו 70 אלף - זה מכת מוות לנמל אילת.

<גדעון גולבר: לכן אני מבקש קודם כל לשנות את הצו, ולכתוב:

<גדעון גולבר: 10 אחוז מכלל הרכבים המגיעים מהמזרח הרחוק לנמל אילת.

<אתי בנדלר: אני לא מבינה.

<אתי בנדלר: 10 אחוז מאלה שבאים לאילת יהיו פטורים מלהיות מיובאים דרך אילת?

<גדעון גולבר: שהגיעו בשנה שעברה, ולא 10 אחוז מכלל כלי רכב.

<גדעון גולבר: רק לסבר את האוזן, 222 אלף כלי רכב הגיעו למדינת ישראל ב-2012, 70 אלף כלי רכב לאילת, ו-140 כלי רכב לנמל אשדוד.

<גדעון גולבר: אז אתם נותנים עוד איזשהו בונוס לנמל אשדוד.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שהגדרת המכנה צריכה להיות אחרת.

<גדעון גולבר: נכון.

אבישי ברוורמן: מעניין.

<גדעון גולבר: שנית, אפשרו בהחלטה לזכיין לנסות להביא מכולות ולהגדיל את נפח הפעילות למשך חמש שנים.

<גדעון גולבר: תבינו מה קרה – קודם כל, נמל אילת נמצא בבעיה, כי יש רציף אחד בנמל אילת, של מים עמוקים.

<גדעון גולבר: הוא הולך לעבור שיפוץ ב-50 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: מתי השיפוץ ייגמר?

<גדעון גולבר: תוך שנה, זה ייקח שלוש-ארבע שנים.

לאה ורון: מי אמור לשפץ אותו?

<גדעון גולבר: חברת נמלי ישראל יחד עם נמל אילת.

<גדעון גולבר: אנחנו משקיעים 40-30 מיליון שקל.

<גדעון גולבר: נוצר אבסורד: מצד אחד, המדינה מבקשת תוך חמש שנים להביא מכולות, להביא מטענים אחרים.

<גדעון גולבר: בשלוש השנים הקרובות אנחנו צריכים לשפץ את הרציף.

<גדעון גולבר: גם נותנים שלוש שנים על כלי רכב.

<גדעון גולבר: הייתי ממליץ, שלפחות להאריך את זה משלוש שנים לחמש שנים.

<גדעון גולבר: גם זה הטווח שנמצא בהפרטה, לחמש שנים, להביא מכולות, וכך היתה קורלציה בין הנתון שצריך להגדיל את נפח הפעילות עם מכולות, וגם לתת פטור על כלי הרכב, כי להביא מכולות כשהרציף משופץ זה נושא בעייתי, כי המנופים לא יכולים לזוז ברציף.

<גדעון גולבר: כלי רכב מיובאים יורדים לבד – כמובן, עם העובדים, אבל לא צריך מנופים ולא צריך כלום.

<גדעון גולבר: לכן אני מבקש לשנות שני נושאים - אחד זה ה-10 אחוז שביקשתי, והדבר השני, לתת חמש שנים במקום שלוש שנים.

<גדעון גולבר: אני חושב שהמהלך הזה של הפרטת נמל אילת הוא מהלך נכון, בעיתוי נכון.

<גדעון גולבר: ואם רוצים באמת להצליח בהפרטה, דברים מסוג זה צריכים להיות ממומשים בשטח.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: את העמדה הזו, אני מניח, כבר נציגי משרד התחבורה קיבלו ממך קודם.

אבישי ברוורמן: זו פעם ראשונה שאתם שומעים את העמדה הזאת?

אבישי ברוורמן: אחד הדברים שמדהימים אותי לפעמים בתפקוד של המשילות הישראלית, ואין לזה קשר ל-3.5 אחוז או ל-18, 20 שרים, שאתה בא לוועדה, ופעם ראשונה שאנשים מעלים את הנושא, זה כאן.

אבישי ברוורמן: אני, שניהלתי קצת בחיים שלי, ידעתי שבדרך כלל כשבאים לוועדה, באים להחליט, ולפני זה מכינים את כל הדברים וסוגרים, ואז יש דברים קטנים.

אבישי ברוורמן: פה כל דבר שמגיע זה כאילו פעם ראשונה מגיע אחרי שמדברים הרבה שנים.

אבישי ברוורמן: משהו מאוד מוזר לי בדברים האלה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<צביקה שפירא: אני צביקה שפירא מרשות הספנות והנמלים.

אבישי ברוורמן: רשות הספנות והנמלים היא גוף סטטוטורי, או גוף כפוף לגמרי למשרד התחבורה?

אבישי ברוורמן: יחידת סמך במשרד התחבורה.

אבישי ברוורמן: איך זה שפעם ראשונה השיחה הזאת עולה?

<צביקה שפירא: אנו, כרגולטור של הנמלים והספנות, זאת לא פעם ראשונה ששמענו על זה.

אבישי ברוורמן: לכן מה תשובתך?

אבישי ברוורמן: כי יש פה נימוק הגיוני.

אבישי ברוורמן: שאלו פה שתי שאלות: אחת אומרת, שאני רוצה את ה-10 אחוז ממה שמגיע אליי ולא ממה שמגיע לנמל אשדוד, שאני עושה גם אותי וגם את נמל אשדוד.

אבישי ברוורמן: שאלה שנייה אומרת: אני צריך את המכולות, אני עושה שיפוץ.

אבישי ברוורמן: אם לא יהיה לי הזמן המתאים, אולי באמת הדברים לא יהיו אפקטיביים.

אבישי ברוורמן: מה התשובות?

<צביקה שפירא: לגבי ה-10 אחוז, גם פורסם בהחלטת הממשלה טרום ההפרטה - - -

אבישי ברוורמן: אני לא שואל על פרוסס.

<צביקה שפירא: חלק מהמכרז, לקחו בחשבון את ההפרטה.

אבישי ברוורמן: חישוב ההכנסות והדברים, והחישוב של ה-10 אחוז מהמכלול לקחו בחשבון שזה רנטבילי, ולכן נתנו את המספר הזה.

<צביקה שפירא: ויחד עם זה, גם משך הזמן.

<צביקה שפירא: היו לא מעט דיונים בין משרדי הממשלה, בעיקר עם משרד האוצר, שהיו בתהליך של ההפרטה, וזה מה שהוחלט, ואלה התנאים שהיו ערב ההפרטה.

אבישי ברוורמן: כשכולם העלו את הנושאים הללו בחשבון, נלקחו בעלות תועלת, וזו לא הפעם הראשונה, כלומר הנושאים הללו – מי הגורם המוסמך שטיפל בהם מלבדך?

אבישי ברוורמן: שר התחבורה?

<צביקה שפירא: משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: מי במשרד האוצר היה האדם שליווה את זה, התייחס לזה?

<צביקה שפירא: אגף תקציבים.

אבישי ברוורמן: יש פה מישהו מאגף תקציבים?

<צביקה שפירא: ורשות החברות, שנמצאים פה.

<אתי בנדלר: יש פה מישהו שהיה שותף בוועדת המכרזים?

<גונן גומלסקי: את מדברת על הוועדה למכירת מניות- - -

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: אני מרשה לעצמי להסתמך, למרות שזה לא מקור מהימן, ולכן אני מבקשת תגובה – אני מצאתי כתבה בעיתונות שפורסמה ב-8 בנובמבר 2012, ולפיה המדינה סירבה להצעת פפו ספנות, להוסיף 30 עד 40 מיליון שקל למחיר רכישת פעילות נמל אילת בתמורה להשארת בלעדיות הנמל על ייבוא מכוניות מהמזרח הרחוק.

<אתי בנדלר: כלומר הם ביקשו להאריך את התקופה מעבר לשלוש שנים תמורת הגדלת - - - זה מה שנאמר כאן, לכן אני מבקשת תגובה – והמדינה אמרה להם בוועדת המכרזים: אנחנו לא נאריך את התקופה מעבר לשלוש שנים.

אבישי ברוורמן: ואני מוסיף לדבריך: נאמר כאן על-ידי המנכ"ל, שההצעה הזאת, להאריך את התקופה - - -

<אתי בנדלר: שנדונה בפני ועדת המכרזים, ושוועדת המכרזים דחתה אותה.

<אתי בנדלר: השאלה, אם זה נכון.

אבישי ברוורמן: אדוני, אתה יכול לפרט?

אבישי ברוורמן: היית חבר בוועדה?

<גונן גומלסקי: אני לא חבר בוועדה, אבל הייתי משתתף בוועדה.

<גונן גומלסקי: מה שעמד והיה ידוע למשתתפים בהליך המכירה זו החלטת הממשלה מאפריל 2012, ששם נקבעה תקופה של שלוש שנים, ובי"ת, נקבעה ההחרגה ב-10 אחוז, כי הוראה זו לא תחול על כלי רכב בהיקף שאינו עולה על 10 אחוז מכלל ייבוא כלי רכב לישראל בשנה הקודמת לכן.

<גונן גומלסקי: זה היה בהחלטת הממשלה באפריל.

אבישי ברוורמן: החלטת הממשלה, שהקונה של הנמל הבין את זה וכולם, והוא ידע בדיוק עם עורכי הדין שלו ועם הכלכלנים שלו, שהמכלול זה אשדוד פלוס אילת, וזה המספר.

אבישי ברוורמן: הוא ידע כל המידע.

<גונן גומלסקי: אני רוצה להוסיף ששלוש השנים נקבעו, כפי שאמר צביקה, בדיונים שהתקיימו בין משרדי הממשלה, בין אגף תקציבים, משרד התחבורה ורשות החברות הממשלתיות.

<גונן גומלסקי: הקונה היה מודע להם.

<גונן גומלסקי: גם במהלך התמחרות הציעו לנו להעלות את המחיר ולשנות את - - - הממשלה, אז אמרנו שאנחנו לא נוגעים בהחלטת הממשלה, בתנאים שנקבעו בה, ולא משנים אותה.

אבישי ברוורמן: העמדה ברורה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יערה למברגר: בהתייחס לדוגמה המספרית שניתנה פה, ם ה-70 אלף, ה-10 אחוז, להפחית 25, אני חושבת שיש פה כשל מסוים, כי אם נשים לב לפטור של ה-10 אחוז, חלק גדול ממנו זה היבואנים שעוד קודם ייבאו לא לנמל אילת.

אתי בנדלר: זו שאלה נפרדת שיש לברר אותה.

<יערה למברגר: לכן אפילו מבחינת הדוגמה המספרית, ה-25 אלף האלה, רובם לא יירדו מה-70 אלף, אלא מתייחסים ל-140 אלף שמגיעים לנמל אשדוד, כי כבר בשנים הקודמות הם הגיעו לנמלך אשדוד, לכן גם מספרית אני חושבת שהדוגמה הזו לא יכולה לעמוד.

אבישי ברוורמן: הדוגמה ברורה, שכל המידע הזה היה ברור, הוא היה חלק מהתנאים.

אבישי ברוורמן: הוא היה חלק מניתוח העלות הכוללת של הקונה.

אבישי ברוורמן: הקונה הבין את זה, ולכן בדרך כלל יש מצב שאומרים: קודם כל ניקח את זה, ואחרי זה עוד.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יצחק זיסמן: אני היועץ המשפטי של הנמל ושל החברה.

<יצחק זיסמן: אני השתתפתי במכרז, ואני ייצגתי את הקונה.

<יצחק זיסמן: באותו זמן ייבוא מכוניות לנמל אילת לא היה בצו, אלא זה נקבע הרשיונות הייבוא של יבואני כלי רכב מהמזרח הרחוק.

<יצחק זיסמן: החלטת הממשלה כמות שזה, עם הפירוט הזה, כמי שהשתתף כל הזמן, זה לא עלה לדיון.

<יצחק זיסמן: אחד הדברים שעלו לדיון, שהממשלה תדאג להמשך ייבוא המכוניות מהמזרח הרחוק לנמל אילת, כדי שנמל אילת יוכל להתקיים עד שאנחנו, הבעלים החדשים הפרטיים, נוכל לארגן את הנמל.

אבישי ברוורמן: אמרתי את זה בתחילה.

אבישי ברוורמן: זה ברור.

<יצחק זיסמן: אבל לא דיברנו על שלוש שנים, לא דיברנו על חמש שנים.

<יצחק זיסמן: אם מישהו היה מבקש - - -

אבישי ברוורמן: אתה רוצה לומר לי שהקונה, ופגשתי בעבר את האחים נקש - הם אנשים מאוד ממולחים - לא ידעו שזה החוזה?

אבישי ברוורמן: הם חתמו את הדברים הללו בלי לדעת?

אבישי ברוורמן: לא מתאים להם.

<גונן גומלסקי: זה הוצג בחדרי המידע.

<גונן גומלסקי: כל המשתתפים בהליך המכירה ראו את זה, עיינו בזה.

<גונן גומלסקי: היו אמורים להעריך את זה.

<גונן גומלסקי: גם המדינה העריכה את זה.

אבישי ברוורמן: האחים נקש, את החלטת הממשלה, לפני שקנו את הנמל, קיבלו את כל המידע.

<גונן גומלסקי: לא רק הם אלא כל המשתתפים.

אבישי ברוורמן: על הדבר הזה, כמו בבית המשפט, אתה מוכן להעיד בשבועה בפני אלוהים ואדם.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יצחק זיסמן: אני לא רוצה להתווכח עם עובדות.

<יצחק זיסמן: יכול להיות שזה היה בחדר המידע.

<יצחק זיסמן: זה שאני לא ראיתי ושלא שמתי לב, זה לא אומר שזה לא היה.

<יצחק זיסמן: אני יכול לומר על המשא ומתן.

<יצחק זיסמן: בחוזה עצמו אין מילה על זה.

<יצחק זיסמן: מה שכן יש, כשביקשו מאתנו ולחצו עלינו להעלות את המחיר, והעלינו את המחיר, אמרנו: תמשיכו עם רשיונות הייבוא, שייבוא המכוניות מהמזרח הרחוק ימשיך להגיע דרך הנמל.

<יצחק זיסמן: יכול להיות שזה היה בחדר המידע, אבל – כמו שאומר: למה לא ביקשתם חמש שנים, ונתנו לכם רק שלוש – זה לא היה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: יהודה רודד, בבקשה.

<יעקב יהודה רודד: קודם כל, אני מאחל לכם הרבה הצלחה, למרות שהנתונים שמסרתם לא היו מדויקים.

<יעקב יהודה רודד: היום הייבוא לאילת, לפי רשיונות הייבוא, מחויב אך ורק לכלי רכב מיפן ולא מהמזרח הרחוק.

אבישי ברוורמן: כלומר לא קוריאה, לא סין, לא וייטנאם.

<יעקב יהודה רודד: יחד עם זאת, השירות שיבואני הרכב מקבלים בנמל אילת, כולל מקומות אחסנה, הוא שירות כזה שמעדיפים לייבא רכב לנמל אילת גם ממקומות אחרים, שלכאורה אני לא מחויב, לא לפי החוק, לא לפי הצו ולא לפי ההגבלות - - -

אבישי ברוורמן: כי השירות באילת עדיף.

<יעקב יהודה רודד: כן.

<יעקב יהודה רודד: אדוני המנכ"ל, קיבלת מחמאה.

יצחק וקנין: העלויות קטנות יותר דרך אילת?

<יעקב יהודה רודד: שלילי.

<יעקב יהודה רודד: אם אתה מדבר רק על נושא ההובלה – שלילי.

<יעקב יהודה רודד: אם אתה מדבר על העלות הכוללת, כולל אחסנה והובלה למרכז הארץ – לא בהכרח.

<יעקב יהודה רודד: מבחינת גילוי נאות, אני כמנכ"ל האיגוד לא מתעסק בצד המסחרי.

<יעקב יהודה רודד: לי אין מחירים.

<יעקב יהודה רודד: אספתי לקראת הישיבה הזאת מידע כללי מאוד.

<יעקב יהודה רודד: אני לא יודע לומר לכם: יבואן זה משלם כך ויבואן אחר משלם כך.

<יעקב יהודה רודד: זה על גבול הגבל עסקי, מבחינתי, ואיני עוסק בזה.

<יעקב יהודה רודד: לפי המידע שבידי, אלה התשובות שיש לי.

<יעקב יהודה רודד: היות שנאמר פה שהנמל עומד ורוצה להתפתח, ואני מאחל לכם הצלחה רבה, אנו חוששים ברמה הכלית שרמת המחירים שמקובלת היום, שהוצגה על-ידי משא ומתן בין יבואנים כאלה ואחרים לנמל, והיות, למיטב ידיעתי, שהמחיר היום בנמל הוא מפוקח, או יש מחיר מקסימום, ומזה במשא ומתן יבואנים כאלה ואחרים קיבלו הנחות כאלה ואחרות, בעצם מחר אתם יכולים לבוא שרירותית, ולומר: אנחנו מבטלים את כל ההנחות, כי העובדה היא שבחתימת הצו נמל אילת הופך למונופול.

אבישי ברוורמן: אני מחדד את השאלה.

אבישי ברוורמן: מה יקרה פתאום, אם הוא לא מפוקח, ופתאום יקומו בבוקר בעלי הנמל, ויגידו: אנחנו מעלים את המחירים?

<יעקב יהודה רודד: אני מציג את זה, כי יכול להיות שיש נתון, ואנחנו לא מכירים אותו, וזה נושא שצריך פה להיות מועלה.

<יעקב יהודה רודד: הנושא של ה-10 אחוז.

<יעקב יהודה רודד: קצת קשה לדבר על מספרים, כי אנו צריכים לקחת בחשבון שייבוא הרכב לארץ אינו דבר אבסולוטי.

<יעקב יהודה רודד: זה לא מותנה רק ברצון שלי; זה מותנה בשערי המטבע, זה מותנה ביצרן.

אבישי ברוורמן: במלחמות.

אבישי ברוורמן: אבל אנחנו מקום רגוע.

אבישי ברוורמן: לא תהיה פה מלחמה לעולם.

<יעקב יהודה רודד: יצרן כזה או אחר, ואקח בהיסטוריה של שלוש שנים, יצרן מהמזרח הרחוק החליט שהוא לא רוצה יותר לייצא רכב למדינת ישראל ולאירופה.

<יעקב יהודה רודד: זה כבר מוריד את הכמויות.

אבישי ברוורמן: יש דברים שלא קשורים, ויכולים להשפיע על המכנה.

<יעקב יהודה רודד: לכן אנו חושבים שהנושא של 10 אחוז הוא טוב.

<יעקב יהודה רודד: אני גם חושב שעל היבואנים להמשיך לייבא לנמל אילת כל עוד שהמצב יישאר כמות שהוא.

אבישי ברוורמן: אנחנו נקרא, ואז תוכל להעיר לגופה של תקנה או לגופו של סעיף.

אבישי ברוורמן: בבקשה, מר שפירא, רשות הספנות והנמלים.

<צביקה שפירא: ראשית, אני מצטרף למה שעודד אמר.

<צביקה שפירא: המטרה היתה לשמר מצב קיים, ולתת ודאות לרוכש בשנים הראשונות.

<צביקה שפירא: אבל אני חייב לתקן – המחירים הם נמצאים בפיקוח.

<צביקה שפירא: מערכת התעריפים עודכנה במסגרת הרפורמה שהיתה בתעריפים באוקטובר 2010.

<צביקה שפירא: המחירים הם מרביים, והנתח הכבד יותר של דמי התשתית הוא מחיר קבוע, הוא פיקס פרייס.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

יצחק וקנין: לא מסתדר לי טוב בראש מה שאמר איגוד יבואני הרכב, שהחשש שלו, שנמל אילת יעלה את המחירים במצב הזה, שאתה נותן עדיפות עם ה-10 אחוז.

יצחק וקנין: אני חושב שהאינטרס שלו הפוך, כי אם אתה רוצה לפתח את הנמל, ורוצה שתמשיכו להעביר, גם אחרי שלוש שנים, האינטרס שלו – להוריד את המחירים.

<יעקב יהודה רודד: היינו בסרט הזה פעם.

יצחק וקנין: אין לו הרבה ברירות.

יצחק וקנין: אם הוא יעלה את המחירים, אתה לא תייבא דרכו עוד שלוש שנים.

יצחק וקנין: 70 אחוז מהנתח שלו זה רכב.

יצחק וקנין: הוא חייב לשמור על הנתח הזה – אחרת הוא יאבד אותו, והוא יאבד את הנמל ביחד עם כל זה.

יצחק וקנין: לכן זה קשה לי.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<צביקה שפירא: זה שאנחנו נמצאים כאן היום, זה אומר שיש תחרות בין הנמלים.

<צביקה שפירא: לכן אני שב ואומר – אם יהיו שינויים במחירים אלו ואחרים, זה משיקולים מסחריים, אבל זה יהיה ממש בשוליים, כי המחיר העיקרי, דמי התשתית, זה מחיר קבוע, שמשולם לחנ"י, וחלקו הולך ל - - - לכן אני רציתי להרגיע את חברי ולומר לו שבמובן הזה אין מה לדאוג, וגם השירות בנמל אילת ידוע כשירות טוב.

<צביקה שפירא: יש להם היתרונות שלהם.

אבישי ברוורמן: אפשר גם לבטל הנחות פתאום.

אבישי ברוורמן: הלוא לפשוט את העור של הכבש - יש מאה שיטות – מבטלים הנחות, מעלים מחיר.

אבישי ברוורמן: מה עם ביטול הנחות?

<יערה למברגר: דמי תשתית – אין יכולת לעשות הנחות.

<יערה למברגר: זה מחיר קבוע.

<יערה למברגר: נכון שמדובר במחיר מרבי.

<יערה למברגר: יש סוגים שונים של תשלומים בנמל.

<יערה למברגר: דמי תשתית, כפי שצביקה אמר, הוא מחיר קובע, לכן לא ניתן לעשות עליו הנחות.

<יערה למברגר: לכן כשמדובר במחיר שהוא בפיקוח, ומחיר קבוע, אני לא חושבת שניתן לעשות מניפולציות.

אבישי ברוורמן: אתה גם חושב, מר רודד, שאי-אפשר לעשות מניפולציות?

<יעקב יהודה רודד: אני בטוח שאפשר.

אבישי ברוורמן: גם אני, כי המוח היהודי ממציא לנו פטנטים.

<יעקב יהודה רודד: אזכיר לנמל אילת חמש שנים אחורה, ושנינו יודעים על מה אני מדבר.

<יעקב יהודה רודד: לפני חמש שנים, כשהיה המשבר, והגיעו מכוניות לנמל אילת, והיתה בעיה של אחסנה והיתה בעיה של ייבוא, ניסו להעלות מחירים.

<יעקב יהודה רודד: אבל בשיחות שהיו העסק נפתר, ואפילו מהר.

<יעקב יהודה רודד: אבל היה ניסיון.

<יעקב יהודה רודד: כל מה שאמרתם, בתיאוריה זה נכון.

אבישי ברוורמן: אני מסכים, שהדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.

אבישי ברוורמן: לכן אני חושב שיכול להיות שיש פה בעיה, וצריך להסתכל עליה.

אבישי ברוורמן: אבי חורמרו, יושב-ראש נמל אילת, בבקשה.

אבישי ברוורמן: מה אדוני עשה קודם?

<אבי חורמרו: מייצג את משפחת נקש בישראל.

<אבי חורמרו: במקצועי אני רואה חשבון, ואני מתפעל בכל הפעילות האחרת של קבוצת נקש בישראל – מלונאות, נדל"ן, תעופה.

<אבי חורמרו: קודם כל, אנחנו שמחים להיות הבעלים של הנמל.

<אבי חורמרו: אנחנו עושים את המרב שהנמל יהיה נמל יעיל ונמל טוב.

<אבי חורמרו: בחדר המידע אכן הופיע הנושא של שלוש השנים.

<אבי חורמרו: אני אישית השתתפתי בנושא הזה.

<אבי חורמרו: אני מוכן להתחייב פה לפני כולם - אין לנו שום כוונה לפגוע ולירות לעצמנו ברגל.

<אבי חורמרו: הכוונה שלנו ברורה – לתת את השירות הכי טוב, מחירים הכי טובים.

<אבי חורמרו: אין לי כוונה להעלות מחירים.

אבישי ברוורמן: להישאר בביזנס, ולא להפסיד אותו לאשדוד.

<אבי חורמרו: בהחלט.

<אבי חורמרו: שלוש שנים – המדינה התחייבה, והיא צריכה לתת לנו את זה.

<אבי חורמרו: אני רץ למרחקים ארוכים, והכוונה ברורה.

אבישי ברוורמן: אני מאוד שמח לשמוע אותך.

אבישי ברוורמן: לצערי, הרבה מיושבי-הראש הכרתי הסתכלו לטווח קצר.

אבישי ברוורמן: חלק מהמשבר הקפיטליזם העולמי וכל המשברים בארץ – אני שמח שהאחים נקש מצהירים שהם יתנהלו אחרת, שהם באים לא לטווח הקצר אלא להשקיע לטווח הארוך.

<אבי חורמרו: בהחלט.

<אבי חורמרו: זו כוונתנו.

<אבי חורמרו: כך אני מפעיל את המדיניות.

<אבי חורמרו: מאז שנכנסנו לנמל היו מספר בעיות.

<אבי חורמרו: מיידית פתרנו אותן, תוך 24, 48 שעות.

<אבי חורמרו: היו לי בעיות עם ייצוא הכימיקלים, בעיות עם הסכמי עבודה.

<אבי חורמרו: הכול נפתר בשלום.

<אבי חורמרו: נמצא פה מנכ"ל החברה, שהוא איש מקצוע, עובד שלושים שנה בנמל.

<אבי חורמרו: הכנסנו אנשי מקצוע.

<אבי חורמרו: עובדים בצורה תקנית, בלי בירוקרטיה.

אבישי ברוורמן: הלוואי שתעזור לנו לטהר במובן החיובי את ממשלת ישראל והכנסת, שתעבוד בצורה יותר פשוטה, פחות בירוקרטית ויותר יעילה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אלי בר יוסף: מצד אחד, אני בהחלט מברך את נמל אילת על ההפרטה ועל התהליך שהתחיל ברפורמה בנמלים.

<אלי בר יוסף: בסופו של דבר יש פה בעיה, היא קצת פרדוקסלית: מצד אחד, הכניסו גורם פרטי כדי להתחרות במגזרים השונים – אחד מהם זה תחום הרכב, ומצד השני, הגורם הפרטי היום מבקש הגנה כמו שהיה לגורם הממשלתי.

אבישי ברוורמן: הגנה לתקופה קצרה.

אבישי ברוורמן: אתה וההנהלה אירחתם אותנו כל כך יפה בנמל אשדוד, נדמה לי ביום חמישי שעבר, ודיברנו שגם הכוונה להתקדם, גם לחזק תחרותיות באשדוד, אבל יש אלמנט שגם בעבר, גם בשיחות היו, שמישהו נכנס, יש תקופה שבכל זאת אתה נותן לו – אתה עוזר לו, ואותו דבר לגבי התחרות.

אבישי ברוורמן: אז מבחינת הלוגיסטיקה של תחרות, אין בזה פסול.

<אלי בר יוסף: אין בזה פסול, אבל זה נושא שצריך לחשוב עליו.

<אלי בר יוסף: מבחינתי, ביטול ההגנה הזו מבחינת התחרות, זה טוב.

<אלי בר יוסף: באיזשהו מקום אני מגן פה על חיפה, כי באופן פרדוקסלי ככל שהלחץ מהר יותר יגבר, גם אשדוד צריך להתארגן לגידול המסיבי שקרה אצלו בשלוש השנים האחרונות.

<אלי בר יוסף: זה אומר שחיפה, שמתחרה בי כל הזמן - רמת התחרות פשוט תעמיק.

<אלי בר יוסף: מבחינת ההגנה עליהם, מבחינתי, זה לא משנה, אם אני מתחרה באילת או בחיפה, אבל יש פה נושא פרדוקסלי – נניח שתחליט שאתה ממשיך אתו לשלוש שנים, הוא מבקש חמש שנים.

<אלי בר יוסף: ליבואן היום יש דרך לעקוף את זה – אחת, ליבואן רכב יש דרך אחת – כל הרכבים שלו מגיעים ליפן, היום זה הרוב.

<אלי בר יוסף: אין לו בעיה לבוא אלינו, ואם הוא בא היום לאילת, הוא בא בגלל השירות וגם בגלל ההסכמים המסחריים.

<אלי בר יוסף: לגבי הרכב היפני, גם אותו יש דרך לעקוף היום.

<אלי בר יוסף: למשל, הקורולות, שזה אחד הרכבים החזקים ביותר בארץ ובעולם - החל באוגוסט השנה הוא יפסיק לבוא לאילת לא בגלל התקנה או בגללי אלא בגלל החלטת היבואן לייצר אותו בטורקיה בגלל שיקולי ין, בגלל שיקולי לוגיסטיקה.

אבישי ברוורמן: יש כל מיני דברים שלא תלויים בנו.

אבישי ברוורמן: אם יהיה פה בלגאן, אולי גם היפנים ירצו ללכת.

אבישי ברוורמן: כל מיני דברים.

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני מעריך אותך, אבל אני לא מבין.

<אלי בר יוסף: לדעתי, כמה שפחות רגולציה, כמה שפחות החלטות ממשלה, ולתת לשוק לעשות את שלו.

<אלי בר יוסף: יש תחרות, וזהו.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<אפרים אלטר: אני מייצג את לשכת הספנות הישראלית, ולמען הגילוי הנאות, אני מנכ"ל חברת אלאלוף, שמייצגת את חברת הספנות היפנית, שמביאה את רוב - - - לאילת.

<אפרים אלטר: יש פה גורמים שהביאו לכך שנמל אשדוד הפך ל-65 אחוז מהייבוא.

<אפרים אלטר: למשל, הצונאמי שהיה ביפן לפני כמה שנים הכה קשות בייבוא משם.

<אפרים אלטר: ויש גורמים כמו שאלי הזכיר, שייצור עובר מהמזרח הרחוק לאירופה, וזה קורה יותר ויותר.

<אפרים אלטר: בתוך זה קורים דברים.

<אפרים אלטר: יחד עם זאת, נמל אילת נותן שירות מצוין, ונמלים אחרים - פחות, כי יש בעיה של אחסנה ועומס וכל מה שקשור בזה.

<אפרים אלטר: שנית, אם מחר ייפתח ייבוא מכוניות בנמלי אשדוד וחיפה, זה יעלה את מחיר המכונית לצרכן הסופי בסדר גודל של 300 דולר.

<אפרים אלטר: אם יתחילו להביא מכוניות לאשדוד או לחיפה, צריך לעבור את תעלת סואץ פעמיים, כי צריך גם לחזור חזרה.

<אפרים אלטר: דמי המעבר בתעלה כולל זמן אוניה נוסף ודלק – יעלה את ההוצאות בסדר גודל, אני מעריך, של 200 דולר למכונית.

<אפרים אלטר: צריך לזכור שמעבר בתעלה עולה כרבע מיליון דולר, וזה פעמיים.

<אפרים אלטר: חברת ההובלה הימית תעלה את המחיר ליבואן ב-200 דולר.

<אפרים אלטר: על זה היבואן משלם 100 אחוז מיסוי, אז זה עולה כבר 400 דולר, ומזה צריך להוריד את הובלת המשאית מאילת למרכז הארץ, שהיא בערך 80 דולר, ולא חייבת במס, כך שהתוספת נטו לצרכן הישראלי יהיה בסדר גודל של 300 דולר, ויש לזכור את זה.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שצריך שיהיה אילת כמה שיותר.

אבישי ברוורמן: אתה אומר: אם הנימוקים, ועדיין יש פה משחק של תחרות, כרגע לאילת יש יתרון יחסי ברור, ואם מר חורמרו והמנכ"ל גולבר, בנושא הזה יש להם יתרון, ואם יצליחו לפתח את הנמל, יבואו הרבה מאוד.

אבישי ברוורמן: אתה רק מסבר את אוזנינו, ואומר שלאילת יש יתרון, ואם יפתחו אותו יפה, הם גם ישגשגו.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<ניר כהן: מבחינת מגבלה ברשיונות לייבוא, עובדתית, המגבלה חלה רק על רשיונות ייבוא כלי רכב שמקורם ביפן, ואם תשאלו למה, אומר שבסוף שנות ה-80', כשהתקבלה ההחלטה לחזק את נמל אילת כנמל רציני לייבוא כלי רכב, וכתוצאה מכך נמל אילת מתמחה היום בייבוא כלי רכב – בזמנו היה ייבוא של כלי רכב מהמזרח רק מיפן ולא מסין ולא מקוריאה ולא מאף מדינה אחרת.

<ניר כהן: כלומר ההחלטה היא היסטורית, שלא התעדכנה עם הזמן.

אבישי ברוורמן: אני מסכים, כי המזרח הרחוק - מי יודע, הכול משתנה.

<ניר כהן: אמר מר חורמרו ובצדק, שאין לו אינטרס להעלות מחירים - הרי בעוד שלוש שנים יפוג הצו, והוא צריך להתחרות בידידים מנמל אשדוד וידיד נוסף מנמל חיפה, כך שמה שהוא בונה בשלוש השנים האלה זה אפיקי הכנסה נוספים לנמל מלבד כלי רכב.

<ניר כהן: עתיד כלי הרכב באילת ייקבע ברמה ניכרת על-ידי המחיר שהם ייתנו ורמת השירות.

<ניר כהן: אם ייתנו מחיר גבוה ושירות לא טוב – הלקוחות יברחו.

אבישי ברוורמן: הבהרת את הדברים לחלוטין, תודה.

אבישי ברוורמן: עוד מישהו רוצה לומר משהו?

אבישי ברוורמן: נקרא את הצו אם כן.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<תהילה ורון: צו היבוא והיצוא (יבוא כלי רכב דרך נמל אילת) (הוראת שעה), התשע"ג-2013.

<תהילה ורון: בתוקף סמכותי לפי סעיף 2 לפקודת היבוא והיצוא [נוסח חדש], התשל"ט-1979, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א(א) לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, אני מצווה לאמור: 1.

<תהילה ורון: יבוא כלי רכב מהמזרח הרחוק.

<תהילה ורון: (א) כלי רכב מסוג M ו-N כמשמעותם בתקנה 271א לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961, המיובאים מהמזרח הרחוק, ייובאו דרך נמל אילת בלבד.

<תהילה ורון: (ב) האמור בסעיף קטן (א) לא יחול על כלי רכב שניתן לגביו פטור מאת הרשות המוסמכת כמפורט בסעיף קטן (ג), ובלבד שהיקף כלי הרכב שתפטור הרשות כאמור במצטבר בשנה אינו עולה על 10% מכלל כלי הרכב שיובאו לישראל בשנה הקודמת לכן; לעניין זה, "הרשות המוסמכת" – מי שהסמיך שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים לפי סעיף 1 לצו יבוא חופשי, התשע"ב-2012.

אבישי ברוורמן: תודה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שצריכים להסביר את מה שכתוב כאן – למשל, מה זה כלי רכב מסוג M ו-N.

<ניר כהן: רכב מסוג M זה רכב שנועד להסעת נוסעים, ורכב מסוג N נועד להובלת טובין, בכל הגדלים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<יערה למברגר: זה מוגדר בתקנות התעבורה.

<יערה למברגר: זה החלוקה האירופאית.

אבישי ברוורמן: תודה.

<תהילה ורון: (ג) פטור מהוראות סעיף קטן (א) יינתן ליבואן שהגיש בקשה לקבלת הפטור בהתקיים אחד מאלה: (1) היבואן המציא שטרי מטען שלפיהם בשנה הקודמת ייבא כלי רכב מהמזרח הרחוק שלא דרך נמל אילת, ובלבד שהפטור באותה שנה יינתן לגבי מספר כלי רכב שלא יעלה על זה של השנה הקודמת בתוספת גידול שנתי של 5%; (2) היבואן המציא תצהיר כי הוא מייבא כלי רכב במספר שאינו עולה על 100 והנקוב בתצהיר, וכי אין הוא מייבאם באניית גלנוע, ובלבד שהפטור יינתן לגבי מספר כלי רכב שאינו עולה על המצוין בתצהיר.

<אתי בנדלר: את יכולה להסביר את סעיף קטן (ג), וכיצד הוא מתיישב עם האמור בסעיף קטן (ב), דהיינו האם הנוסחה שמוצעת בסעיף קטן (ג) עשויה להביא ל-10 אחוז מכלל כלי הרכב שיובאו לארץ בשנה הקודמת, או לדעתי, זה מצמצם את זה, כפי שאני מבינה?

<תהילה ורון: אני מבקשת שניר כהן ממשרד התחבורה יסביר את זה.

<ניר כהן: בגדול, הצו הרי נועד לשמר מצב קיים, ולפי המצב הקיים גם כיום כלי רכב מהמזרח מיובאים גם לנמלים אחרים, שאינם אילת, ונכנסים גם דרך מעברי גבול יבשתיים וגם דרך מעברים אוויריים.

<ניר כהן: כלומר אם אנחנו לוקחים את סך הייבוא בשנה הקודמת, אם ב-2012 יובאו 190 כלי רכב חדשים לישראל, הסך הכולל של הפטור יהיה בהיקף של 19 אלף כלי רכב ל-2013, שיוכל להתחלק בין כלל יבואני הרכב.

<אתי בנדלר: לא בין כלל יבואני הרכב.

<אתי בנדלר: יש פה מגבלה גדולה בפסקה (2).

<אתי בנדלר: כלומר קודם כל, מדובר רק ביבואנים קטנים.

<אתי בנדלר: הוא צריך להצהיר שהוא ייבא כלי רכב במספר שאינו עולה על 100.

<ניר כהן: מייבא, לא בעבר.

<אתי בנדלר: לא מדובר על איזו תקופה, מתי הוא מייבא את 100 כלי הרכב.

<אתי בנדלר: זה דבר אחד.

<אתי בנדלר: לא ברור מהנוסח למה הכוונה, ולכן ביקשתי להסביר את זה.

<אתי בנדלר: ודבר שני, אם הוא רוצה לייבא 200 או 300 כלי רכב במהלך השנה, מדוע הפטור הזה לא יחול עליו?

<אתי בנדלר: הפטור הוא ל-10 אחוזים מכלל כלי הרכב המיובאים באותה שנה.

<אתי בנדלר: אם אתם מצמצמים את זה כך שזה יחול רק על יבואנים קטנים – ושוב, אני מבקשת הבהרה, על מה מדובר בכך – איך נגיע לאותם 10 אחוזים?

אבישי ברוורמן: יש פה שני דברים: אחד, יש פה האחוז הטוטאלי, ושנית, למי ניתן היתר, והשאלה של האם מגבילים – היא אמרה: רק לאנשים שעד 100, האם הם יגיעו באמצעות ה-100 ל-10 אחוז?

<אתי בנדלר: נכון, ולא רק זה; זה חייב להיות יבואן שמצהיר על כך שבשנה הקודמת הוא ייבא שלא דרך נמל אילת.

<ניר כהן: זה חלופות.

<אתי בנדלר: נכון, אחד מאלה.

<אתי בנדלר: גם אם זה חלופי, מה הרלוונטיות של זה?

<אתי בנדלר: נגיד שמדובר בכלל ביבואן חדש שנכנס לארץ.

<אתי בנדלר: הכוונה היא להגיע לנוסחה שתפטור עד 10 אחוזים מכלל כלי הרכב שמיובאים לארץ.

<אתי בנדלר: השאלה, איך מגיעים לנוסחה הזו?

<אתי בנדלר: האם המגבלות ששמתם בכל אחת מהחלופות הללו לא יצמצמו את זה לפחות לשיעור שנמוך מאותם 10 אחוזים?

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<דני עיני: אני זה היבואן הקטן שאת מתייחסת אליו, ואני מבקש לחדד את השאלה.

<דני עיני: אנחנו התחלנו לייבא לפני שנה וחצי רכבים מסין.

<דני עיני: בשלב זה יש לי תקינה לדגם אחד, אני מקווה לקבל בתקופה הקרובה תקינה לעוד דגמים.

<דני עיני: בשנה האחרונה ייבאנו כ-100 מכוניות.

<דני עיני: אני מייבא מצפון סין, מאזור בייג'ין.

<דני עיני: אין כרגע אוניה שלוקחת מאזור בייג'ין לאילת.

<דני עיני: האופציות שלי, וכך ייבאתי, זה או במכולות לאשדוד או לעקבה, ודרך מעבר רבין לארץ.

<דני עיני: אלה שתי האפשרויות שהיו לי.

<דני עיני: ניסיתי לבדוק עם נמל אילת בזמנו, אם יודע לקבל את המכוניות מעקבה.

<דני עיני: בזמנו הוא לא יכול.

<דני עיני: היום גדעון אומר לי שייתכן שיוכלו, אבל עדיין הכניסה לארץ לא תהיה מנמל אילת אלא היא תהיה דרך מעבר רבין.

<דני עיני: כרגע אנחנו מדברים על מצב שאני כיבואן מתחיל בדגם, ומחר אני רוצה עוד דגם, במספרים קטנים - לא עוד חמש מכוניות מהדגם השני.

<דני עיני: במספרים קטנים לא מסתדר האחוזים פה.

אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר שאלה שאלה טובה – תפישת העולם שלי, שאני רוצה שכמה שיותר שחקנים קטנים ייכנסו, כי הבעיה של השוק הישראלי בהמון תחומים – שהוא לא תחרותי, יש מספר שחקנים גדולים, הם מונעים מהשחקנים הקטנים, ואנחנו רוצים לחזק תחרות.

אבישי ברוורמן: אם היית יושב בכיסאי, ואני מעוניין לעודד את היבואנים הקטנים, לגבי מה שאמרה עו"ד בנדלר, מה היית מציע?

<דני עיני: הייתי מבקש לאפשר לרשות המוסמכת, משרד התחבורה, לאשר לכזה יבואן עד 1,000.

<דני עיני: כשאתה מגיע ל-1,000 מכוניות בשנה, כלומר כ-100 מכוניות למשלוח לחודש, אז יש מקום וכדאיות לחברת ספנות לתת לך את הקו שאתה צריך לאילת.

<דני עיני: כשאני מביא 20-10 מכוניות בחודש, אין הכדאיות.

<דני עיני: אני אומר: עד 1,000, שנתי.

אבישי ברוורמן: והיית מוריד את המגבלה שאמר עו"ד כהן, שמדברים רק על אנשים?

אבישי ברוורמן: אתה כבר בעניין.

אבישי ברוורמן: נאמר שמר רישתי נכנס היום ולא ייבא אף מכונה.

אבישי ברוורמן: למה לא לתת לו?

<דני עיני: סעיף 2, אם תגדילו אותו ל-1,000, מאפשר לאדם לעבור את תקופת הינוקא שלו.

<דני עיני: ברגע שהגעת ל-1,000 מכוניות בשנה, אתה כבר יבואן מספיק בינוני, מספיק שתוכל לבקש מחברת ספנות, ותהיה כדאיות כלכלית, להביא את זה לאילת.

אבישי ברוורמן: אתה אומר: יש מסה קריטית שבלעדיה אתה לא שחקן.

<דני עיני: בדיוק.

<דני עיני: בלי הפטור אני מוריד מהתחרותיות שלי, וברכבים קטנים זה מאוד מהותי.

<דני עיני: משהו באזור 5,000 שקל לרכב, וזה מאוד מהותי בתחרותיות שלי.

קריאה: אצלי זה יותר- - -

<דני עיני: אם הייתי יכול להביא ישירות אליך, היה הכי טוב.

<דני עיני: כשאני לא יכול, אם אני צריך לעבור דרך נמל ביניים, צריך לשלוח את המכוניות מסין לקוריאה או ליפן כדי להביא אותם אליך, וזה גם מאריך.

אבישי ברוורמן: זו הערה מאוד הגיונית.

<דני עיני: עוד נקודה, ליבואן רכב יש 12 חודשים כדי למכור את הרכב מיום הייצור.

<דני עיני: המשמעות של זה יכולה להיות תוספת של חודש, שזה מאוד מהותי.

<דני עיני: אם סעיף 2, וזה יפתור את מה שאמרת לגבי יבואנים חדשים, אם הוא יורחב ל-1,000 שנתי, אתה פותר את הבעיה של יבואן חדש.

<דני עיני: ונקודה אחרת, לפעמים יש של זמן, ויבואן מוכן ורוצה לשלם ברמה של אלפי דולרים לאוטו כדי להטיס אותו לארץ, כי הוא לחוץ עליו בזמן מסוים.

<דני עיני: מדובר פה בדרך כלל בכמויות קטנות ומזעריות, אבל הייתי מחריג אוטומטית את נתב"ג.

<דני עיני: לא מתחרה אתם בכלל, אבל תיאורטית לפי הצו, אי-אפשר להביא מכוניות בהטסה מהמזרח.

<דני עיני: כלומר למקרים חריגים, יבואן מוכן לשלם לפעמים הרבה יותר משווי האוטו.

<דני עיני: אלה שתי הבקשות שלי.

אבישי ברוורמן: כי יש לו אילוץ, אז אפשר להטיס.

אבישי ברוורמן: אני רואה בזה גם ההיגיון, אם זה חריגים או דברים כאלה.

אבישי ברוורמן: ההערות שלך עומדות במבחן ההיגיון.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<יעקב יהודה רודד: גם לסעיף של ה-5 אחוז, ברגע שהולכים ל-1,000, זה עשוי לפתור גם את -5 אחוז, כי אם אני היום ב-100 כלי רכב, ואני רוצה לגדול, להגדיל את העסק, 5 אחוז זה 5 כלים.

<יעקב יהודה רודד: 5 כלים לא עושים את עסק, אבל 5 אחוז מ-100 – אני בהתחלה ביקשתי להעלות את זה ל-10 או אפילו ל-15 אחוז.

אבישי ברוורמן: 5 אחוז מ-1,000 עושים מסחר.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה הגיוני מאוד.

אבישי ברוורמן: מר כהן, אתה תומך שנשנה את זה בהתאם?

<ניר כהן: יש דברים הגיוניים גם במה שהוא אומר.

<ניר כהן: אנחנו לא אטומים.

אבישי ברוורמן: אתם צריכים להתייעץ?

אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים להחליט.

<ניר כהן: הגענו כבר לנתון.

<ניר כהן: מר עיני פה מספר לנו דבר שהיה ידוע לי מראש – שהוא מייבא לא דרך נמל אשדוד ולא דרך שער כניסה ישראלי אחר אלא דרך נמל ירדני.

<ניר כהן: זה הדבר האחרון שבאינטרס שלנו, לפרנס נמל ירדני.

אבישי ברוורמן: אם אין לו ברירה?

<ניר כהן: שימצא.

<ניר כהן: יש פה האדונים הנכבדים.

<ניר כהן: אם הוא מייבא רק 10 כלי רכב, למה הוא רוצה 1,000?

אבישי ברוורמן: הוא לא יפתח לו.

אבישי ברוורמן: לא שווה לו כל המשחק הזה.

אבישי ברוורמן: זה לא תקנה.

אבישי ברוורמן: צריך מסה קריטית, ולכן אני חושב שיש בזה היגיון.

<צביקה שפירא: מההתייעצות שעשינו אנחנו נוטים להגדיל את המספר של ה-100, אבל אם אפשר לקבל 3-2 דקות להתייעצות.

אבישי ברוורמן: בסדר גמור.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<תהילה ורון: אני מבקשת לומר לפרוטוקול, שאנחנו עובדים על הצו הזה הרבה זמן.

<תהילה ורון: וזה לא היה סוד, שאנחנו עובדים על הצו הזה.

<תהילה ורון: אני חושבת שיש הרבה הערות, שאני מגיעה לכאן, שר הכלכלה חותם על זה.

<תהילה ורון: פעם ראשונה שאני שומעת את זה, וחבל, כי אלה דברים שיכולנו לשבת- - -

אבישי ברוורמן: את יודעת כמה דברים חבל עליהם בתהליכים?

אבישי ברוורמן: אבל יש פה דברים הגיוניים.

אבישי ברוורמן: בסמכותי לקבל החלטה, ואני רוצה לגמור את זה.

<אתי בנדלר: אני רוצה להבטיח לגב' ורון בתגובה לדבריה, שאמשיך להעיר הערות בוועדה גם לגבי צווים ודברי חקיקה שהוכנו משך תקופה ארוכה.

<תהילה ורון: זו לא היתה הכוונה.

<תהילה ורון: אני לא באה נגד ההערות של הוועדה.

אבישי ברוורמן: לצערי, חלק מהתהליכים נגמרים לא טוב, אז אאשר אותם רק בגלל הזמן?

<תהילה ורון: לא אמרתי שאתם צריכים לאשר.

אבישי ברוורמן: מה ההצעה שלך, מר שפירא?

<צביקה שפירא: כבוד היושב-ראש, דנו בחוץ יחד עם חברת נמל אילת ועם מנכ"ל איגוד יבואני הרכב, ומוסכם על כולם 1,000 כלי רכב שנתי.

<צביקה שפירא: אנחנו משאירים את ה-10 אחוז, אבל את סעיף 2 האחרון נעלה ל-1,000 שנתי.

אבישי ברוורמן: אני מודה לכולכם על שיקול הדעת.

<אתי בנדלר: אני מציעה שהנוסח יהיה אם כך: היבואן המציא תצהיר כי בכוונתו לייבא באותה שנה כלי רכב במספר שאינו עולה על 1,000.

<אתי בנדלר: וההמשך, כפי שנוסח מראש.

אבישי ברוורמן: מה עם נתב"ג?

<ניר כהן: זה יהיה בפטור.

<יערה למברגר: אפשר להכניס את זה.

<אתי בנדלר: פסקה נוספת - היבואן הצהיר כי הוא מתכוון לייבא את כלי הרכב באמצעות כלי טיס.

אבישי ברוורמן: הגב' ורון, אנא קראי את סעיף 2.

<תהילה ורון: תוקף.

<תהילה ורון: 2.

<תהילה ורון: תוקפו של צו זה עד יום כ"א בשבט התשע"ו (31 בינואר 2016).

אבישי ברוורמן: אלה שני הסעיפים.

אבישי ברוורמן: מי בעד?

אבישי ברוורמן: הצבעה בעד – פה אחד אושר.

אבישי ברוורמן: אושר.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לומר מילה לסיכום – ועדת הכלכלה בראשותי תמשיך לעודד – אני אומר את זה גם למר בן-יוסף, מר חורמרו, מר גולבר – לעודד תחרות בנמלים ובמשק כדי להביא להוזלת המחירים לצרכן.

אבישי ברוורמן: אני מאוד שמח שבהחלטה היום שיפרנו את היכולת של היבואנים הקטנים להתחרות בתיקון שעשינו מ-100 ל-1,000.

אבישי ברוורמן: אני גם מודה לכל הגורמים, והתיקונים הנוספים כפי שהוקראו, כי המטרה היא להגביר תחרות, ועל-ידי הגברת התחרות גם נעזור לצרכנים בהורדת המחירים של יוקר המחייה בישראל, כולל במכוניות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, הישיבה נעולה.