ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 17, 2013-05-27 12:00

עמרם מצנע: אנחנו פותחים את הדיון.

עמרם מצנע: בשעה 12:30 מתקיים תרגיל של הגנת העורף, התרגיל הוא בן שלושה ימים ומיועד למוסדות ציבור.

עמרם מצנע: אנחנו מוסד ציבור, ועל כן תהיה התפנות למרחבים מוגנים.

עמרם מצנע: אנחנו יושבים בתוך מרחב מוגן, לא צריך להתפנות לשום מקום, אבל יכול להיות שינהרו אלינו אנשים שיימצאו פה בסביבה, ובטח נעשה הפסקה לכמה דקות.

עמרם מצנע: הוועדה יזמה את הדיון הזה לא כי ישנה בעיה דחופה, חריפה, אקוטית, או כותרות באיזשהו אמצעי תקשורת.

עמרם מצנע: אני פותח בזה כי אני נשאל בזמן האחרון על-ידי גורמים שונים: רגע, היה איזה משהו?

עמרם מצנע: אני צריך לתת תשובה למשהו?

עמרם מצנע: אז לא, אנחנו יוזמים מפגשים לאו דווקא בנושאים דחופים, אבל בנושאים חשובים.

עמרם מצנע: אנחנו חושבים שנושא המכינות הקדם-צבאיות והפעילות הקדם-צבאית הנוספת, נדמה לי שזה רק השינשינים למיניהם, היא פעילות חשובה מאוד.

עמרם מצנע: אין ספק שנושא המכינות הקדם-צבאיות הפך להיות מקום ערכי שמחנך ומלמד לקשר עם החברה הישראלית, לקשר עם מדינת ישראל, קשרים אידאולוגיים ורעיוניים לפני השירות הצבאי.

עמרם מצנע: למדנו שבוגרי המכינות הקדם-צבאיות משרתים שירות משמעותי, רבים מהם מגיעים לתפקידי פיקוד וכמעט כולם מגיעים, לפחות מי שיכול מבחינת הכשירות האישית, ליחידות הקו הקדמי, לחזית צה"ל, והתרומה ניכרת בכל תחומי החיים.

עמרם מצנע: למדנו גם שהמכינות, ככלל, מעורבות בפריפריה, לוקחות אחריות על קהילות מוחלשות, עולים חדשים וקהילות פריפריאליות, בצד שילוב אוכלוסיות חזקות שבאות מהיישובים החזקים יותר.

עמרם מצנע: יש ממשקים רבים מאוד של עבודה עם מערכת הביטחון, עם משרד החינוך כמובן, עם מועצת המכינות הקדם-צבאיות, ויש נושאים שונים שעומדים על סדר היום ועל הפרק.

עמרם מצנע: למדתי מארז שכמות הנרשמים הרוצים להתקבל למכינות הקדם-צבאיות גדולה כמעט פי עשרה מכמות התקנים, מהיכולת של המכינות הקדם-צבאיות לקבל חניכים חדשים.

עמרם מצנע: אני מוכרח לומר, והתבטאתי בעניין הזה לא פעם אחת, שאילו אפשר היה, הייתי שמח לו כל הנערים והנערות בחברה הישראלית, קודם הליכתם לשירות צבאי ולאחר סיום פרק הלימודים, היו מוצאים את עצמם בתקופה של שנה או חצי שנה בה הם לומדים להכיר את החברה הישראלית.

עמרם מצנע: המכינות הקדם-צבאיות, כשמן, הן הכנה לשירות הצבאי, אבל נדמה לי שמעבר לכך הן בעצם תקופת היכרות עם החברה הישראלית, שכן רבים מאלה שהולכים למכינות גדלים, כל אחד, בחממה שלו, באיזור שלו, בשכונה שלו, בבית-הספר שלו, ובעצם לא נחשפים בצורה אמיתית לחברה הישראלית על מרכיביה הפריפריאליים ואזורי מרכז הארץ, ולבעיות השונות הקיימות בחברה.

עמרם מצנע: המפגש הזה הוא גם מפגש לימודי כדי להציף את הנושאים ואת הבעיות, ולראות כיצד אנחנו, ברמה הפרלמנטרית, יכולים להיות לעזר כדי לקדם את התהליך הזה, להרחיב אותו, וכמובן להתמודד עם הבעיות שצצות מעת לעת בתחום התקנות, בתחום התקצוב, בתחום התקנים שהם די מוגבלים בשלב זה, וכיוצא באלו.

עמרם מצנע: עד כאן הפתיחה שלי, ואני מבקש את משרד החינוך שממונה מבחינה ממשלתית על החוק והתקנות בעקבותיו, לפתוח.

<ארז אשל: משרד החינוך רק שותף.

<ארז אשל: נמצא כאן עמיקם סבירסקי, בצורה מלאה, למשרד הביטחון.

עמרם מצנע: שלום, עמיקם.

<ארז אשל: זו אחת השותפויות החשובות ביותר ואני אנסה לתת רקע כללי.

<ארז אשל: נמצאים כאן שני יושבי-ראש ועד הבחינות, דני זמיר ומושיק הגר.

<ארז אשל: אצל מושיק למדתי את קורס המכינות הראשון בשנת 1996 במכינה ביתיר.

<ארז אשל: המכינות הקדם-צבאיות התחילו כיוזמה של הרב אלי סדן, מושיק הגר, הרב יגאל לוינשטיין - -

<משה הגר: בדחיפה של יושב-ראש הוועדה.

עמרם מצנע: הייתי שם בערש הקמת המכינה הראשונה, נכון.

<ארז אשל: - - בסוף שנות ה-80 בצורת מכינות קדם-צבאיות דתיות.

<ארז אשל: באמצע שנות ה-90, לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין זכרונו לברכה, התעוררו יוזמות בציבור הישראלי הכללי.

<ארז אשל: בהתחלה זאביק נתיב במכינת "נחשון", דני זמיר במכינת "רבין" והושע בן-שלום במכינת "בית ישראל".

<ארז אשל: כיום יש יותר מכינות קדם-צבאיות ישראליות, כלליות, מאשר מכינות דתיות.

<ארז אשל: מדובר במעל 40 מכינות קדם-צבאיות ומכינות קדם-צבאיות למנהיגות, ובציבור החילוני, הישראלי הכללי, אנחנו מדברים על יחס הרשמה של מעל 10,000 בני נוער על כ-1,200–1,300 מקומות.

<ארז אשל: על תוצאות והישגי המכינות ידברו ודאי דני זמיר ומושיק הגר, ואנחנו מדברים היום על המכינות כעל שנת הקולג' של בני הנוער בישראל, שנה אינטנסיבית מאוד שהרוח שלה אומרת לתלמידים: אם אתם דוחים גיוס בשנה, אתם צריכים לעבוד קשה יותר ממה שהחברים שלכם שנמצאים עכשיו בצבא עובדים, על-מנת לממש מהלך ציוני גדול שהוא לא צבאי אלא הוא מהלך אזרחי גדול.

<ארז אשל: כשבאים לבקר במכינה, ואפשר לבוא בכל שעה, משבע בבוקר עד שתים-עשרה-אחת בלילה, התלמידים והתלמידות נמצאים בפעילות, מִלומדת, עד לתרומה לקהילה, עד להכנה לצבא.

<ארז אשל: ובסופו של דבר, אמירה של יוסי ברוך ראש מכינת גליל עליון – מקום שדורשים בו לקחת אחריות; יובל כאהן ראש המכינה בית ישראל בתל-אביב, כשהוא אמר חלק מהשמות – מכינה קדם-צבאית, מכינה למנהיגות, מדרשות למנהיגות – זה מקום שבו דורשים מהחניכים.

<ארז אשל: שיתוף הפעולה בין משרד החינוך למשרד הביטחון הוא כזה שהמכינות נהנות מתקציב שמעוגן בחוק ייחודי שכל סיעות הבית היו שותפות לו מבחינת החקיקה, על-מנת לתת מענה ליוזמות שהן תוצאה של המכינות, כי היום ישנן בוגרים ובוגרות שהם אחרי שירות צבאי, אחרי תפקידי קצונה, שבאו להקים מכינות מיוחדות, ממכינות חצי-שנתיות, ויש כאן את נציגי הסוכנות היהודית שהיו הראשונים לתת להם מטריה ומענה, ועד למכינות שהן לאוכלוסיות מיוחדות, נוער בסיכון ונוער בשוליים; וצבא הגנה לישראל, ויושב כאן אודי דרור, יודע לתת מענה גם אם אותן מכינות לא מתוקננות בתוך המכינות לדחיית גיוס מתוך הבנת ההישג החינוכי במכינות.

<ארז אשל: אנחנו מתקננים עכשיו תקנה של מכינות "אופק".

<ארז אשל: שר החינוך הקצה בהתחלה שלושה מיליון שקלים, אבל מתוך תקווה שיהיה גם כסף תוספתי.

עמרם מצנע: אני הבנתי ממנו שמדובר בחמישה מיליון.

<ארז אשל: הלוואי.

<ארז אשל: אני מאמין שעם כספים תוספתיים נגיע למעל חמישה מיליון שקלים, ואנחנו מדברים על מעל ל-15 מכינות כאלו ואחרות שפועלות בשטח ושלא מתוקצבות על-ידינו.

<ארז אשל: הליך תקצוב מכינה והכרה במכינה חדשה מתחיל במהלך, ויציגו את זה משרד הביטחון ובשיתוף עם משרד החינוך, על-מנת לתת מענה.

<ארז אשל: אבל לאותן מכינות "אופק" שייתנו מענה לאוכלוסיות מיוחדות, לאזורי אתגר ומקומות אתגר אמיתיים, אנחנו מקווים שנוכל לתת מענה של תקצוב החל מהשנה הראשונה.

<ארז אשל: כיום, מכינה למנהיגות דורשת שראש המכינה יהיה עם כתפיים רחבות בגלל שבשנתיים הראשונות הוא לא זוכה לכל תקצוב ממדינת ישראל.

<ארז אשל: בסופו של דבר המהלך הזה הוא מהלך נכון כי הוא מחייב את ראש המכינה לבנות לעצמו משאבים ומקורות תקציביים אחרים.

<ארז אשל: מדינת ישראל מסייעת בשווי של 50% מכלל עלות חניך במהלך השנה.

<ארז אשל: החניך משלם ברוב המכינות עוד כ-20% מעלות שכר הלימוד, ועל ראש מכינה למצוא שותפי דרך נוספים שמאמינים ביוזמה, ומאמינים במהלך החינוכי הגדול אותו הוא מוביל.

<ארז אשל: אחת השותפות מתחילת הדרך שחשוב להזכיר, ודאי במכינות הכלליות, היא "קרן אביחי" שראתה החל משנת 1996 בנושא זה דבר מהפכני.

<ארז אשל: אתמול גם שר הביטחון וגם שר החינוך והרמטכ"ל היו בכנס מכינות, הם נכנסו פנימה, לתפוס את העוצמה בחוכמת הפרצוף, זה להבין שיש כאן מהלך שברור שמדינת ישראל מתברכת בו ותתברך בו בעתיד.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: ממשרד הביטחון, עמיקם, בבקשה.

<עמיקם סבירסקי: אני אשלים את דבריו של ארז, קודם כל לגבי שיתוף הפעולה בין המשרדים – זה לא בהכרח מובן מאליו, אבל קיים פה שיתוף פעולה עמוק, וזה חשוב מאוד.

<עמיקם סבירסקי: המכינה הראשונה, כשאתה היית אלוף הפיקוד, היא מכינת פעילים, נהדרים, והשנה מלאו להקמת המפעל הזה 25 שנים, וכל החברה הישראלית זכתה בבוגרים.

<עמיקם סבירסקי: אתמול סיימו כ-2,800 חניכים והם לקראת גיוס.

עמרם מצנע: איך זה מסתדר?

עמרם מצנע: סיימו 2,800 ואתה אומר שיש 1,200?

<ארז אשל: אני עושה את החלוקה בין החילוני לדתי.

יצחק הרצוג: כמה מכינות ישנן בסך הכול?

<קריאה: 44 מכינות.

<ארז אשל: מי שיודע את המספרים על בוריים הוא אחד, אודי דרור.

<עמיקם סבירסקי: החברה הישראלית זכתה בקדר של בוגרים ב-25 השנים האלה, ולדעתי, ההשפעה על הצביון החברתי במדינה לא תסולא בפז.

<עמיקם סבירסקי: נכון שאחרי כל המילים האלה מתקיים מתחת לפני השטח עימות על יכולות להעצים לאורך שנים את מספר דחיות הגיוס שהמערכת הביטחונית יכולה לשאת על עצמה ולשחרר לשנה למכינות.

<עמיקם סבירסקי: אין פה עימותים, יש מכסות, המכסות נקבעות בתוכנית חמש-שנתית.

<עמיקם סבירסקי: מדברים על גידול של כ-5% בשנה, ואנחנו נמצאים עכשיו בבור של שנתיים, כשכמות המתגייסים הכללית לצבא הגנה לישראל לא מספיקה למלא את השורות של היחידות הלוחמות.

<עמיקם סבירסקי: ואז יש כאן דיאלוג חיובי, תוך הבנה שאם לא מצליחים בשנה מסוימת לעמוד בדחיית גיוס של 5% – זה 5% שגדלים משנה לשנה, ובשנה הבאה זה עוד 5% ממה שהיה, זה גדל.

<עמיקם סבירסקי: אז נכון, אנחנו נמצאים בשנתיים רזות בעניין הזה, אבל נשלים אותן לאחר מכן.

<עמיקם סבירסקי: מעבר לנושא הזה, שנמצא בדיון אצלי במשרדים ובמשרד החינוך, בעד המכינות, גם בשיתופי הפעולה ברמת התקצוב השנתי על-פי חוק – הוא מגיע ל-57 מיליון שקלים בשנה כמעט, והוא הולך ומתעצם, ככל שאתה מגדיל את הכמות, עולה התקציב – ישנן אמירות: חברים יקרים, בואו נבחן לאורך שנים לאן אנחנו הולכים להגיע עם התקציב הביטחוני.

עמרם מצנע: אושרו לאחרונה מכינות קדם-צבאיות חדשות, או שהגידול הוא בתוך המכינות הקיימות?

<עמיקם סבירסקי: ישנן בקנה שתי מכינות שהן במסלול, ויש דיאלוג על מכינות נוספות שהן בבחינה לקראת כניסה למסלול.

<עמיקם סבירסקי: דרך אגב, מכינה שנכנסת למסלול, השנתיים הראשונות הן שנתיים של למידה.

<עמיקם סבירסקי: אנחנו לומדים את המכינה, המכינה לומדת אותנו, ואם הם עומדים ביעדים וביכולת הכלכלית בשנתיים האלו, הם מצטרפים לרשימת 44 המכינות.

יצחק הרצוג: אז היא לא מתוקצבת בשנתיים הראשונות?

יצחק הרצוג: גם לא אצלו?

יצחק הרצוג: בשנתיים האלה היא לא מתוקצבת.

<ארז אשל: רק מכינות "אופק" מתוקצבות.

יצחק הרצוג: אז מה זה, תשלומי חניכים?

<קריאה: תורמים - - -

עמרם מצנע: אבל אני מבין, עמיקם, שכדי שמישהו ייכנס למסלול הוא צריך לקבל את האישור שלכם כדי לקבל את התקנים, את דחיית השירות.

<עמיקם סבירסקי: כן, ודאי.

<ארז אשל: כתוצאה מכך יוזמות רבות נופלות בכל שנה.

עמרם מצנע: מראש נופלות?

<ארז אשל: כן, חד משמעית.

יצחק הרצוג: כמה אתה מתקצב מתוך ה-57 מיליון?

<קריאות: זה חצי-חצי.

יצחק הרצוג: 57 מיליון זה הסך-הכול, פלוס תרומות ותשלומי חניכים.

יצחק הרצוג: אז מהו המחזור הכולל?

<עמיקם סבירסקי: חבר הכנסת הרצוג, זה לשנה זאת.

<עמיקם סבירסקי: בשנה הבאה יהיה המספר הזה ועוד.

יצחק הרצוג: ברור, זה תמיד ככה.

יצחק הרצוג: כמה אתה נותן פר מכסה?

<ארז אשל: כל חניך שווה ערך ל-25 אלף שקלים, עלות חניך בשנה היא כ-50 אלף שקלים.

יצחק הרצוג: במעון של הרווחה זה 8,000.

יצחק הרצוג: זה חתיכת סכום.

עמרם מצנע: לא, אתה מדבר על 8,000 לחודש, והוא מדבר על שנה.

יצחק הרצוג: אה, אז טעיתי.

יצחק הרצוג: אז זה כלום.

<קריאה: תלמיד עולה 4,500 שקל בחודש.

<עמיקם סבירסקי: בסך-הכול, משרד הביטחון רואה במפעל המכינות דבר חשוב מאוד.

<עמיקם סבירסקי: ראינו את זה אתמול בכנס, גם מה נאמר על-ידי הרמטכ"ל, שר הביטחון, שר החינוך, ואחרים שדיברו ונאמו בפני קהל עצום של בנים ובנות יחד, והיה מהמם ומדהים.

<עמיקם סבירסקי: במגבלות שלנו אנחנו עושים כל דבר והופכים כל אבן כדי למצוא את התקציבים האלה כדי להסלים ולהעצים את המפעל הגדול הזה.

עמרם מצנע: מהי עמדתכם לגבי מכינות "אופק", שלא דורשות דחיית שירות ומטפלות באוכלוסיות חלשות יותר?

<עמיקם סבירסקי: זו תופעה חדשה יחסית, של השנתיים האחרונות.

<עמיקם סבירסקי: הפיילוטים הסתיימו, זה מוכח בהחלט וזה מקטין את ההתנגדות שלנו כי למעשה הם מתגייסים באותה שנה, רק במועד אחר.

<עמיקם סבירסקי: אבל מה שהם סופגים בחצי השנה הזאת ומה שהם לוקחים אתם אחרי זה לצבא, אין ספק שזה חשוב וזה אחד הנושאים הראשונים - - -

עמרם מצנע: אני חושב שאתם והצבא צריכים לעודד את זה מאוד, כי לא רק שזה באותה שנה, אלא שאלה אוכלוסיות שלא בטוח שהיו מתגייסות ובטח לא מגיעות לשירות משמעותי.

<עמיקם סבירסקי: אנחנו בהחלט רואים את הכיוון הזה ככיוון חיובי, נתמוך בו ונרחיב אותו ככל שאפשר.

עמרם מצנע: למען הגילוי הנאות, כפי שהייתי מעורב במכינה הראשונה, לפני 25 שנה – התבגרנו קצת מאז – וגם במכינות שתיכף נשמע עליהן מהסוכנות, אני חושב שזה מסלול אתגרי מאוד וחשוב לכולם, ואני לא רואה בו שום מגבלות חוץ מהכסף האפשרי כמובן.

<ארז אשל: במשתנה דחיות הגיוס, אותן מכינות "אופק" שיהיו לאוכלוסיות מיוחדות, משרד החינוך ישתדל ליצור תקציב לא רק לחצי-שנתיות אלא בתהליך רב-שנתי, גם לאוכלוסיות בהן הסיכוי שהנוער לא היה מתגייס או לא מסיים את שירותו הצבאי, וזה אינטרס, ויבנה מערך רב-שנתי, ואנחנו מקווים שגם של התקצוב שלהם.

יצחק הרצוג: אתה יכול להגיד משהו על הצוות הפדגוגי של מכינה כזאת?

עמרם מצנע: בוז'י, תיכף נשמע מהוועד עצמו.

עמרם מצנע: אני מבקש מצה"ל להשלים את הדברים של משרד הביטחון.

<אמיר ודמני: שמי אמיר ודמני, אני ראש ענף תכנון כוח-אדם סדיר בצה"ל.

<אמיר ודמני: אנחנו מדברים על בוגרי שנת השירות והמכינות כמתאפיינים במוטיבציה גבוהה מאוד לשירות, לפיקוד, לקצונה, למערכי לחימה, ואני אתן מספר דוגמאות.

<אמיר ודמני: כ-80% מתלמידי המכינות משרתים במערכי לחימה לעומת 44% בכלל צה"ל.

<אמיר ודמני: אם לוקחים את נתון הקצונה, אנחנו מדברים על 17%, כמעט 18%, לעומת 8%, ובפיקוד זוטר, אנחנו מדברים על 37% מול 14%.

<אמיר ודמני: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מסלול, גם בנשים וגם בגברים, שתורם משמעותית גם ללחימה, גם לפיקוד וגם לקצונה.

<אמיר ודמני: מטעמי תכנון כוח-אדם ויכולות הצבא אנחנו נאלצים לקבוע מכסות, ורק כדי להסביר את תמונת המצב בצה"ל בהקשר הזה, אנחנו מדברים על ירידה בהיקף המתגייסים לצה"ל החל משנת 2005, ועל פחות 8,000 מתגייסים לאורך השנים, אם משווים את שנת 2013 לשנת 2005.

<אמיר ודמני: בשלוש השנים האחרונות, צה"ל ירד בכ-1,500 עד 2,000 מתגייסים בגיוס בשנה.

<אמיר ודמני: הדבר הזה מגביל אותנו.

עמרם מצנע: אמיר, תרשה לי לשאול – הרי בעצם מדובר על דחייה, כלומר לאורך ציר הזמן אין פה בעיה.

<אמיר ודמני: זה נכון שלאורך ציר הזמן אין בעיה, אבל בשנה ספציפית היקף האנשים שאנחנו יכולים לדחות להם גיוס, ומצד שני, לעמוד ביעדי הגיוס שלנו, לא מאפשר דחייה רחבה יותר ממה שאנחנו דוחים היום.

<אמיר ודמני: ברשותכם, אני רוצה להסביר לכם על התוכנית הרב-שנתית שהוצגה פה על-ידי משרד הביטחון.

<אמיר ודמני: לפני כשנה ישבנו בדיון יחד עם משרד הביטחון וראשי המכינות אצל סגן הרמטכ"ל וסיכמנו תוכנית רב-שנתית לחמש השנים הקרובות, בין 2012 ל-2017.

<אמיר ודמני: במהלך השנים הללו אנחנו אמורים לעלות בכל שנה ב-5%, כפי שהוצג קודם, ובמספרים נומינליים מדובר בעוד 1,500 אנשים בתוך המכינות בשנת 2017.

<אמיר ודמני: זאת אומרת, אם היקף המכסות שאנחנו נותנים בשנת 2012 עומד על כ-4,000 מכסות, אז אנחנו מדברים על 5,200 מכסות ב-2017.

יצחק הרצוג: מה קורה עם 2013?

יצחק הרצוג: התקדמת?

יצחק הרצוג: עמדת ביעד?

יצחק הרצוג: האם ב-2013 עמדת ביעד?

<אמיר ודמני: אני אתן דוגמה: בשנת 2012 נתנו 3,910 מכסות בסך-הכול, בשנת 2013 אנחנו מדברים על 4,230 מכסות, בשנת 2014 על 4,320, וכן הלאה עד ל-5,160–5,200 מכסות.

<אמיר ודמני: הדבר הזה הוא בווקטור הפוך למה שהצגתי קודם.

<אמיר ודמני: התחלנו את העלייה בהיקף המכסות למכינות כבר ב-2012, וזה לעומת העובדה, שמבחינת הנתונים הדמוגרפיים אנחנו רואים את הגידול בהיקף הגיוס לצה"ל רק בשנת 2016.

<אמיר ודמני: ולכן, בשנים 2012 עד 2016 אנחנו עושים גידול למרות שאנחנו לא גדלים בהיקף המתגייסים בצה"ל.

<אמיר ודמני: אנחנו נשארים פחות או יותר במצב סטטי שהוא, כאמור, היקף של גירעון ביחס לצרכים שלנו.

<אמיר ודמני: אבל אנחנו לא עושים איזשהו שינוי, ובכל זאת אנחנו מדברים על גידול, כי כאמור, אנחנו רואים את החשיבות.

<אמיר ודמני: כמובן, כל הדברים נעשים בתיאום מלא עם משרד הביטחון, כמו גם התוספות שהצגתי.

<אמיר ודמני: נקודה שחשוב לי להתייחס אליה ושנאמרה על-ידך, היושב-ראש, אנחנו, בתיאום עם משרד הביטחון, חושבים שמאוד נכון להגדיל את היקף המכינות החצי-שנתיות, ויש מיקוד בסוגיית האוכלוסיות הייחודיות.

<אמיר ודמני: לדוגמה, בצה"ל, בכל הקשור לטיפול בקליטת בני העדה יוצאי אתיופיה, אנחנו מזהים שוני משמעותי בין כאלה שמגיעים לצבא אחרי שנת שירות או אחרי הכנה משמעותית לשירות, לבין כאלה שלא.

<אמיר ודמני: ויש גם אוכלוסיות נוספות.

<אמיר ודמני: ולכן היכולת לדחות בשנתון גיוס את השירות בכחצי שנה, ולאפשר מכינות כאלה, היא דבר חיובי מבחינתנו, וכן היינו רוצים לפעול בכיוונים האלה בנוסף לדברים שאמרתי קודם, מכיוון שאין פה פריצה של המכסה השנתית.

עמרם מצנע: כלומר, שם אין מגבלה של מספרים?

<אמיר ודמני: לא אמרתי שאין מגבלה, אבל אנחנו בהחלט יכולים להוסיף, כי בסופו של דבר אני צריך לאזן בין שלושת הגיוסים המרכזיים, אני לא יכול לדחות את כל האוכלוסיה לגיוס האחרון של השנה.

<אמיר ודמני: אבל אנחנו מדברים על הוספת מאות בודדות של אנשים על המכסות הקיימות, ולאפשר מכינות חצי-שנתיות לאוכלוסיות ייחודיות, ובתנאי שהם לא יחצו את השנתון.

<אמיר ודמני: כפי שאמרתי, אנחנו מחויבים, בהיקפים, לגייס אותם באותה שנה.

<אמיר ודמני: אבל זה דבר חיובי מאוד בעינינו ואנחנו כבר פועלים בהקשר הזה, יש לנו כבר עבודות משותפות עם משרד הביטחון ועם המכינות להגדלה של אוכלוסיות כאלו ואחרות כבר בשנה שעברה ובשנה זו.

<אמיר ודמני: היינו רוצים להגדיל יותר ולהרחיב את הפלטפורמה של המכינות החצי-שנתיות.

<דני זמיר: דני זמיר, ראש מכינת "רבין" ויושב-ראש משותף עם הרב משה הגר במועצת המכינות.

עמרם מצנע: לנוער הדתי יש בכלל תקנים?

<קריאה: אין חלוקה.

<קריאה: לא, במכינות ודאי שיש.

עמרם מצנע: כן, אבל שם הוא יכול תמיד להגיד שהוא הולך לישיבת הסדר ושם אין מכסות, אז אני מניח שזה הרבה יותר פתוח.

<קריאה: הוא יכול ללכת לישיבת הסדר.

<קריאה: ברגע שהוא רשום במכינה הוא מחויב בשלוש שנות שירות.

עמרם מצנע: כן, כן.

עמרם מצנע: אני מכיר את העניין.

<דני זמיר: יש לו שוט שלנו אין, בוא נגיד ככה.

<דני זמיר: מבחינת המכינות אני אומר שלושה דברים בשלב הזה, ומשה יוסיף לפי הבנתו.

<דני זמיר: אל"ף, המכינות אחרי השנתיים או שלוש השנים עומדות בפני פיקוח מלא, גם של משרד החינוך וגם של משרד הביטחון.

<דני זמיר: מבחינת התוכנית – מתקיימת תוכנית פדגוגית, יש רכז פדגוגי, צוות קבוע ומועצה ציבורית.

<דני זמיר: הן מתקיימות כעמותות, צריכות לקבל ניהול תקין, ועד היום הן מתנהלות בצורה יוצאת מן הכלל.

<דני זמיר: מועצת המכינות היא גוף שמאגד מכינות מקצוות שונות של החברה הישראלית.

<דני זמיר: אנחנו עובדים ביחד לא לשם העבודה יחד, אנחנו עובדים יחד ויש לזה הרבה תוצרי לוואי חיוביים ברמה הלאומית, אם אני חוזר לתקופת ההתנתקות ותקופות קשות אחרות, שאז שיתוף הפעולה שלנו עם השיח והדיאלוג הטעון והקשה יצר אפשרות שהחניכים שלנו כולם שירתו יחד גם במשימות קשות שהיו במחלוקת ציבורית.

<דני זמיר: ברמת הגדילה, אני חושב שהוצגו הבעיות העיקריות.

<דני זמיר: יש קושי וישנה שאלה מי צריך לבוא למכינות.

<דני זמיר: העמדה שלי היא שמכינות מיועדות למנהיגוּת, ומנהיגוּת לא צומחת רק בהתיישבות הכפרית או ברעננה, היא צומחת גם בלוד, גם בנתניה וגם באשדוד.

<דני זמיר: ובקרב המכינות, אחוז החניכים שבאים מיישובים שמוגדרים כפריפריה גיאוגרפית הוא קרוב ל-40%.

<דני זמיר: אבל הפריפריה שמגיעה – אם אני לוקח למשל את מכינת "רבין", אז יש לי שלושה חבר'ה מלוד וכולם היו רשג"דים בצופים.

<דני זמיר: הם כמובן חבר'ה של מנהיגות, הם לא נוער בסיכון, הם גם תלמידים מצטיינים בבתי-הספר בהם למדו.

<דני זמיר: והמשמעות העיקרית של שנת המכינה עבור כל נער שמגיע, מעבר לאחוזי הקצונה המרשימים והפיקוד, היא דווקא בתחושת השליחות שבאה לידי ביטוי גם בשירות אחר של הנער או הנערה בזמן השירות הצבאי, וגם בכך שלאחר הצבא – יש מחקרים של אוניברסיטת תל-אביב ואוניברסיטת בר-אילן ו"אביחי" לאורך השנים – אחוז ההגשמה של בוגרי מכינות בתפיסת תפקידים בשירות הציבורי, ברמה המוניציפלית, במערכת החינוך, לא רק שהם גבוהים ביחס לאחרים, הם גבוהים ללא כל תקדים מכל קבוצת אוכלוסיה אחרת.

<דני זמיר: לכן כאשר אנחנו מדברים על הגדלת המכינות, למי אנחנו רוצים להגדיל את המכינות, ואיפה לשים את הז'יטונים, נקרא לזה ככה, אני חושב שצריך להקפיד שהמכינות יופנו למכינות למנהיגות ושהמכינות ימצאו את הדרך לשלב בתוכן אוכלוסיות שהן פריפריה.

<דני זמיר: עבורי כראש מכינה, פריפריה זה תל-אביב.

<דני זמיר: אני לא אגיד שמות של בתי-ספר, אבל בתי-ספר מסוימים בתל-אביב הם בשבילי פריפריה הרבה יותר מבתי-ספר בלוד, כי שם אחוז האנשים שהולכים לשירות קרבי ואחר הוא נמוך בהרבה.

<דני זמיר: בנושא התשלומים – וקל לי להגיד את זה דווקא בתור מכינה שלא גובה תשלום מההורים אלא שהחניכים שלה עובדים בעבודה חקלאית לאורך השנה כדי לממן – בשונה במקצת מהתדמית שנוצרה, אין תלמיד שבגלל בעיה כספית לא מתקבל למכינה.

<דני זמיר: תלמיד שלא יכול לשלם לא משלם, יש לו מלגה ויש לו מימון מלא, כך שגם הנושא הזה פתיר.

עמרם מצנע: הרב הגר, בבקשה.

<משה הגר: אני אציג את מפעל המכינות הקדם-צבאיות מזווית המגזר הדתי.

<משה הגר: יש היום 19 מכינות דתיות.

<משה הגר: בתוך הציונות הדתית ישנם 1,200 בני נוער בשנה במכינות הדתיות, 1,700 הולכים לישיבות ההסדר, ועוד 500 הולכים לישיבות גבוהות ציוניות.

<משה הגר: זאת אומרת, רוב הנוער הציוני-דתי הולך ללמוד שנה לפני הצבא באחת המסגרות האלה.

<משה הגר: ההתמודדות שלנו היא מול אלה שלא עושים את השנה הזאת, מצד אחד, ואנחנו מעוניינים שילמדו אותה, ומצד שני, אלה שהולכים לשירות הסדר והוא שירות מקוצר יותר, ואנחנו מאמינים בשירות מלא.

יצחק הרצוג: יש אצלכם גם בנות?

<משה הגר: יש מכינה אחת של בנות דתיות במושב משואות יצחק, ויש בקנה מכינה לבנות דתיות וחילוניות בבאר-שבע.

<יהודית גידלי: כמה יש במכינה של הבנות?

<משה הגר: 40–50 בנות.

יצחק הרצוג: משואות יצחק זה מקום טוב.

עמרם מצנע: אתה יודע להגיד כמה מבני הציונות הדתית מתגייסים לצבא במסלולים הרגילים?

<משה הגר: אמרתי, בערך 4,000 הולכים ישר לצבא.

<משה הגר: מתוך 8,000 50% לומדים שנה לפני הצבא ו-50% מתגייסים מיד.

יצחק הרצוג: אז אתה מתחרה על אלה שמתגייסים מיד לצבא?

<משה הגר: הוא מתחרה עם שני הצדדים, מול ההסדר ומול אלה שהולכים לצבא מיד.

<משה הגר: אנחנו מעוניינים להרחיב את מספרם של האנשים שילמדו לפני הצבא, אם כי במגזר הדתי מזה שבע שנים לא הקמנו מכינה חדשה מתוך מגמה להשביח את איכות המפעל, כי הרגשנו ירידה באיכות.

<משה הגר: אבל בסך הכול זה אחוז גבוה יחסית של חבר'ה צעירים שמודעים לעניין, ובאים ללמוד שנה.

יצחק הרצוג: תנועות הנוער עוזרות לך?

יצחק הרצוג: למשל, תנועת בני עקיבא עוזרת לך, או לא?

<משה הגר: הפעילות שלנו בתוך בתי-הספר עוזרת לנו.

<משה הגר: תנועות הנוער פחות תופסות מקום בעניין הזה.

<משה הגר: גם "חבר מביא חבר", אבל אנחנו פעילים בעיקר דרך בתי-הספר.

<אודי דרור: לתנועות הנוער יש את השינשינים ואת גרעיני הנח"ל, אלה יעדי ההגשמה שלהם.

<משה הגר: מתוך כך אנחנו מבינים שהאוכלוסיות שאנחנו מתעסקים אתן הן גם העילית, גם המרכז וגם קצת שוליים בתוך מפעל המכינות הדתיות.

<משה הגר: יש מכינות מובילות, יש מכינות שמתעסקות עם אוכלוסיה חלשה, מעטות אומנם, ויש מכינות שמשלבות, באחוזים.

<משה הגר: היה לי קודם ויכוח עם ארז אשל, למה אנחנו לא עושים פעילות קהילתית במכינה, אז הפעילות הקהילתית שלנו היא שאנחנו בונים קהילה שמורכבת מ-30% משיכון ד' בבאר-שבע, והם תלמידי המכינה.

יצחק הרצוג: איפה המכינה שלך?

<משה הגר: במושב יתיר.

<משה הגר: ישנם שלושה סוגי מכינות בתוך מפעל המכינות הדתיות.

<משה הגר: אני רוצה להתייחס למגזרים הנוספים.

<משה הגר: הקמנו מכינה דרוזית – שעד לרגע זה לא מוכרת, לצערי – מתוך הבנה שלהכניס אותם לקהילה של המדינה, חשוב מאוד שהם ישרתו בצה"ל.

עמרם מצנע: היא לא מוכרת כי היא בתקופת השנתיים הראשונות, או שהיא לא מוכרת מראש?

<משה הגר: היא לא מוכרת, לצערנו, כי הם לא עומדים בקריטריונים שנקבעו והם קשוחים מאוד.

יצחק הרצוג: זה בדלית אל-כרמל, נכון?

יצחק הרצוג: הייתי שם מזמן - - -

<משה הגר: זו מכינה חשובה מאוד.

עמרם מצנע: תן לנו דוגמה לקריטריון.

עמרם מצנע: זה לא שהחניכים לא עומדים?

<משה הגר: המוסד לא עומד, וזה מצער מאוד כי זו מטרה חשובה מאוד.

עמרם מצנע: אלה קריטריונים שאפשר לטפל בהם?

יצחק הרצוג: אפשר לעזור להם?

<ארז אשל: יש להם תלמידים, יש ראש מכינה, יש מקום, נבנה מבנה, כרגע תורמים פרטיים ממשיכים להחזיק את המקום.

יצחק הרצוג: אז מה הבעיה?

יצחק הרצוג: יש אפשרות שהמדינה תעזור?

<ארז אשל: המדינה רוצה לעזור.

<קריאה: אז מה הבעיה?

יצחק הרצוג: היא תקועה בביורוקרטיה של עצמה?

עמרם מצנע: אבל מה הבעיה שם?

<קריאה: מינהל תקין?

<קריאה: מה?

<עמיקם סבירסקי: הבעיה היא ניהולית.

<עמיקם סבירסקי: משרד הביטחון לפני שלוש שנים בפעם הראשונה התערב תקציבית, מעבר למה שנאמר, בכ-400 אלף שקל, חוב שהמכינה גררה.

<עמיקם סבירסקי: אתה שואל את עצמך איך זה יכול לקרות, אבל אני לא נכנס לזה.

<עמיקם סבירסקי: נכון להיום, אחרי שחשבנו שסיימנו את הפרשה והם עולים על מסלול התנהלות נכונה עם מבקר ועם כל מה שצריך בהיבט התקציבי, יש עכשיו בור נוסף גודל יותר מהבור שאמרתי קודם, ואנחנו כרגע בדיון קשה מאוד אתם ונראה מה יהיה עם זה.

<עמיקם סבירסקי: אי אפשר לוותר למכינה, זאת אומרת, אי אפשר לוותר עליה ואי אפשר לוותר לה.

<עמיקם סבירסקי: היא חייבת להיות וחייבים להרחיב אותה.

<עמיקם סבירסקי: אני רוצה לעבור למגזר החרדי.

<עמיקם סבירסקי: גם פה יש מכינה שכבר מתפקדת במגזר החרדי, והיא לא מתוקצבת כי היא לא עומדת בקריטריונים.

<עמיקם סבירסקי: אם לא ימצאו דרך לטפל באוכלוסיות המיוחדות - - -

משולם נהרי: באיזה מקום?

<עמיקם סבירסקי: היא היתה בחדרה, וכרגע היא במבשרת.

<קריאה: היא נדדה.

<עמיקם סבירסקי: הבן-אדם נכנס לחובות בשביל להחזיק את המכינה, חרדי שמאמין בדבר, עושה להם מסעות.

<עמיקם סבירסקי: הייתי פעמיים באימונים שלהם, מכינה איכותית מאוד, והמדינה לא מתקצבת.

<יהודית גידלי: כמה יש שם?

<קריאה: 32.

<עמיקם סבירסקי: רוצים לגייס חרדים?

<עמיקם סבירסקי: מכינה כזאת זה המקום, חבר'ה איכותיים, חבר'ה עם מוטיבציה, והם לא יכולים להיכנס למפעל המכינות בגלל ביורוקרטיה.

<עמיקם סבירסקי: אין סיבה שזה יקרה.

עמרם מצנע: בגלל התקנה שאומרת שצריך להיות עצמאי במשך שנתיים ראשונות?

<עמיקם סבירסקי: זו תקלה אחת.

<עמיקם סבירסקי: תקלה שנייה לגביהם, שהם חייבים להשלים בגרות.

<עמיקם סבירסקי: ניגש אלי בחור עם כנפי טיס כשבאתי לבקר שם, אומר לי: אני רוצה להיות טייס, איך אני אהיה טייס?

<עמיקם סבירסקי: שאלתי אותו: עשית בגרות?

<עמיקם סבירסקי: אמר לי: לא.

<עמיקם סבירסקי: אמרתי לו: כנראה שטייס לא תוכל להיות כי לא עשית בגרות.

<עמיקם סבירסקי: הם עושים בגרות שם וזה הכרחי שיעשו בגרות.

<עמיקם סבירסקי: אבל בקריטריונים של המכינות אסור לעשות השלמת בגרויות.

<עמיקם סבירסקי: אז ודאי שהמכינות החצי-שנתיות יפתרו את הבעיה.

יצחק הרצוג: זה אצלך.

<קריאה: ארז, זה אצלך.

<ארז אשל: תקנת מכינות "אופק" לא מדברת רק על מכינות חצי-שנתיות, היא מדברת על מכינות ייחודיות לאורך כל האופק, מהחצי-שנתיות, מאותו מהלך שחשוב מאוד להבין, וזה בדיוק הדבר – הסוכנות היהודית עושה עכשיו בדיוק את מה שקרן אביחי עשתה לפני 16 שנים.

עמרם מצנע: רגע, תקנת "אופק" עוד לא הוגשה?

<ארז אשל: היא עכשיו בעיון של השר לאישור אחרון, אבל השר כבר הקצה משאבים, ואני מקווה שכל מה שלא יהיה מכינה למנהיגות, גם אלה שהרב משה מדבר עליהם כנוער משכונה ד', גם שם אנחנו מדברים בכוונה על "היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה".

עמרם מצנע: זאת אומרת, זה ייתן סמכות לשר לתקצב מכינות בעלות אופי מיוחד גם אם - - -

יצחק הרצוג: ולתת להן בגרות.

<ארז אשל: במכינות למנהיגות עיקר הזמן של התלמיד הוא לימוד.

<ארז אשל: החבר'ה מקיפים היקפי ספרים.

<ארז אשל: באחת המכינות הם בדקו, כל תלמיד מסיים 15 דיאלוגים של אפלטון, את האתיקה של אריסטו, גילגמש, אודיסאה, איליאדה - - -

<קריאה: זה במכינות של ארז, זה לא בכל המכינות.

<קריאה: חמישה עשר.

<ארז אשל: חמישה עשר, אני יודע.

<ארז אשל: אני בכיתה ה' הפסקתי.

יצחק הרצוג: גדוד נצח יהודה, יש לך קבוצת תורמים גדולה מאוד לנח"ל החרדי, אולי הם יכולים להכיל גם את זה?

יצחק הרצוג: מה אתה אומר?

<קריאה: גם לו קוראים הגר.

יצחק הרצוג: גם לו קוראים הגר, כפי שאתה יודע, דויד הגר.

<קריאות: דייויד, דודי.

<עמיקם סבירסקי: הוא היה במכינה הזאת, אבל הוא מחכה שהמדינה תיקח ואז הוא יהיה מוכן להשתתף.

<קריאה: הוא מוכן לעשות matching.

<קריאה: אבל את זה הוא צריך לעשות עם ארז, עם מינהל חברה ונוער.

<קריאה: הרי למינהל חברה ונוער יש את האפשרות להשלים לבגרות.

<קריאות: - - -

<ארז אשל: עם שר החינוך.

יצחק הרצוג: נכון, כי הוא באמת תורם הרבה לתחום.

<עמיקם סבירסקי: לא הגיוני שתורמים יובילו דבר ברמה הלאומית, הם יכולים לסייע.

יצחק הרצוג: הבעיה שלך היא לבטל את המגבלה של הבגרות, במקביל ובמקביל.

עמרם מצנע: בוז'י, הרי מי שתיקן את התקנות על החוק הוא השר - - -

יצחק הרצוג: כן, אז עובדים לתקן את זה.

יצחק הרצוג: אתה יודע מה זה בישראל, לתקן תקנות?

יצחק הרצוג: טירוף.

עמרם מצנע: אצלנו זה ילך מהר.

יצחק הרצוג: בדיוק.

<עמיקם סבירסקי: לא הוזכר פה, אבל חוק המכינות שנחקק פה בכנסת עבר ב-73 תומכים ואפס מתנגדים, החוק הזה אומר שמפעל המכינות יתוקצב כך וכך, ויאפשרו לו לגדול עד 15% בשנה.

<עמיקם סבירסקי: פירוש המילה "עד" נתון לוויכוח פה בחדר הזה כבר כמה ויכוחים.

<עמיקם סבירסקי: רוח המפקד שלי היתה, ומה שסוכם, שלא נגדל יותר מ-15%, והיום אנחנו עומדים על גידול של בין 5% ל-10% בפועל.

<עמיקם סבירסקי: אז עם כל מה שאמר אמיר על הצרכים של הצבא, אני חושב שהמפקדים צריכים לקבל החלטה, דהיינו מוסדות השלטון.

<עמיקם סבירסקי: יש פה עניין של איכות לעומת העניין הכמותי המיידי וצריך לקבל החלטה בעניין הזה.

עמרם מצנע: הבנתי שבחוק לא מופיע הגידול עד 15%, זה בתיקון שהוצע ושעוד לא - - -

<דני זמיר: לא, זה מופיע בחוק עצמו.

<דני זמיר: ואז בא משרד האוצר ואמר: "עד 15%" זה גם אפס.

יצחק הרצוג: עד 15% מה?

יצחק הרצוג: אפשר להבין?

<יהודית גידלי: גידול שנתי.

<ארז אשל: משרד החינוך בכל מקרה יגדיל, כמה שאפשר.

<ארז אשל: אנחנו חייבים את ההתאמה של משרד הביטחון - - -

עמרם מצנע: כן, אבל אני מבין שהמגבלה כיום היא התקנים של משרד הביטחון.

יצחק הרצוג: בסדר, הם עדיין לא מדביקים את הפער הזה, לדעתי, לא?

יצחק הרצוג: אם היו אומרים לכם 15%, הייתם ממלאים גם את ה-15%?

עמרם מצנע: לא, הבעיה כרגע היא לא כספית.

<ארז אשל: היא גם כספית, בוודאי.

משולם נהרי: אם יש תמיכה, אז שנו את החוק, תקנו אותו.

<עמיקם סבירסקי: היה דיון לפני כאר

<עמיקם סבירסקי: בעה שבועות במשרד הביטחון בהשתתפות המנכ"ל על ההתפתחות של המכינות, ובנושא התקציב השנתי שמגיע קרוב ל-60 מיליון שקל בשנה בחלוקה בין שני המשרדים.

<עמיקם סבירסקי: ובגידול הזה שאתה מראה, נניח ב-15%, אתה צומח בהיבט התקציב.

<עמיקם סבירסקי: משרד הביטחון, נכון לרגע זה לפחות, אמר: חבר'ה, עצור, בואו נלמד עוד פעם את משמעות הגידול ונמליץ כרגע על 5% שהמלצנו.

<עמיקם סבירסקי: לדעתנו זה מספר הוגן, והוא נותן את הפתרונות לכל הכיוונים.

<עמיקם סבירסקי: בפועל זה יוצא יותר מ-5% לשנה, זה יוצא בין 5% ל-8% בשנה.

<עמיקם סבירסקי: הגידול התקציבי הוא מעמסה, בטח כרגע, לאור קיצוצים גדולים כל שקל נבחן וגם זה ייבחן.

עמרם מצנע: זה טוב מה שאמרת, אבל אני מבין עדיין שהמגבלה, בסופו של דבר, היא היכולת של הצבא לתת דחיות שירות.

<עמיקם סבירסקי: אז אתה חיברת את זה יחד.

עמרם מצנע: כי אני מחזיק בידי הצעה לתיקון החוק שהיתה בכנסת הקודמת, עברה קריאה ראשונה ונתקעה בקריאה שנייה ושלישית בוויכוח בין משרד הביטחון למשרד החינוך בעניין המשמעות התקציבית של ה"עד 15%".

עמרם מצנע: אנחנו ננסה לראות אם יש צורך לקדם את זה, אבל נדמה לי שהבעיה העיקרית, כיום לפחות, היא שחרור תקנים נוספים לפני שמגיעים לעניין התקציב, כי התוספת התקציבית על תקציב משרד החינוך ומשרד הביטחון זה שולי שבשולי.

<עמיקם סבירסקי: אני יודע שקל מאוד לומר את זה.

<משה הגר: משרד המשפטים פסק בשאלת ה"עד" עם אמירה ברורה מאוד ש"עד" זה לא יותר מ -15%, ויש נייר רשמי של משרד המשפטים שזאת הגדילה, ואנחנו לא הולכים כמובן נגד אף אחד, לא נגד הצבא, אלא מתוך הבנה שאם המערכת הזאת עובדת ומצליחה, צריך להביא עוד נוער, ובעיקר במגזר החילוני.

<משה הגר: המגזר הדתי באמת מלא.

<משה הגר: במגזר החילוני אין סיבה בעולם שבחור שרוצה - - - בשנה לא יבוא למוסד כזה, והביקוש שם הוא עצום.

<משה הגר: אנחנו במגזר הדתי לא זקוקים למכסה הזו בעוצמה שהמגזר החילוני זקוקים לה.

<משה הגר: ההשבחה של צה"ל היא מה שאנחנו צריכים לעשות וזאת המשימה שלנו, וצריך לאפשר את המכסות לגדילה.

<משה הגר: מכינות איכותיות שמוכיחות את עצמן עשר שנים נשארות עם 35 חניכים?

<משה הגר: וגם קשה להחזיק מוסד עם 35 חניכים.

<משה הגר: כדי שמוסד יהיה כלכלי הוא צריך להיות עם מינימום 50 חניכים, אפילו אני עליתי לגדילה של 70 חניכים כי כלכלית לא הצלחתי לעמוד במוסד קטן מדי.

יצחק הרצוג: מה עם מכינה בדואית?

יצחק הרצוג: עלה רעיון כזה בכלל?

עמרם מצנע: דנה מהסוכנות היהודית, בבקשה.

<דנה זקס: שמי דנה זקס, אני עובדת בסוכנות היהודית, ויצאנו לפיתוח התוכניות החצי-שנתיות, תוכניות "אופק".

<דנה זקס: המחשבה שצמחה מהשטח צמחה בעקבות הצלחת מכינות המנהיגות הרגילות, עם אמירה שדווקא ההצלחה של המכינות האלה מלמדת שישנה אפשרות בתקופת זמן אינטנסיבית ובלימוד אינטנסיבי להביא בני נוער למקום אחר.

<דנה זקס: נכון הוא שיש במכינות הכלליות נוער מהפריפריה הגיאוגרפית, אבל פחות מהפריפריה החברתית.

<דנה זקס: יש קבוצות נוער שלמות שלא קיבלו מהבית, או מתנועת נוער או מהסביבה את כל הידע הבסיסי שמאפשר להם להבין מהי השייכות שלהם לפה, למה הם הולכים לצבא, כל סיפורי מורשת הקרב, תולדות הציונות, הזהות היהודית, ושאלות של חברה, והוא הרבה פחות נגיש עבורם.

<דנה זקס: וזאת אחת הסיבות שהחלטנו לפתוח תוכנית שתפנה לאותן אוכלוסיות שהיום לא פונות למכינות הרגילות הקיימות.

<דנה זקס: לא מעט מהאוכלוסיה מתגייס בין כה וכה במרץ.

<דנה זקס: הגיוס במרץ הוא גיוס בעייתי מאוד לחלק מהאוכלוסיה.

<דנה זקס: לדוגמה, בוגרי כפרי נוער שסיימו ביולי את לימודיהם בכפר הנוער ונשארים שם עד תחילת אוגוסט, אם הגיוס שלהם הוא במרץ, חצי השנה הזאת היא חצי שנה לא מוצלחת.

<דנה זקס: לילד שגר בערד, האפשרות למצוא עבודה בערד לחצי שנה היא די קשה, ובעצם הוא מבזבז חצי שנה.

<דנה זקס: יש ילדים שהרעיון של דחיית שנה שלמה בחייהם בשביל מכינה הוא מאוד לא מקובל בקרב חברתם, בין אם אלה יוצאי ברית-המועצות שיש תחושה שצריך מהר מאוד להגיע לאקדמיה ובין אם אוכלוסיות אחרות.

<דנה זקס: ולכן פתחנו את האפשרות לתוכנית חצי-שנתית שמתחילה באוגוסט ומסתיימת בסוף פברואר, האמת היא שהיא נמשכת כמעט שבעה חודשים, והחניכים מתגייסים בשנתון שלהם, במרץ, הם משנים את תאריך הגיוס.

<דנה זקס: חשוב לציין שכבר יש לנו קצת ניסיון, ואכן כל החניכים שלנו הגיע בסוף התקופה הזאת ליחידות קרביות, חצי מהם לסיירות, והם שם כבר מעל לשנה.

<דנה זקס: אני רוצה לתת דוגמה אנושית קטנה ולא סיפור גדול: בשבוע שעבר הגיעו אלינו שלושה חבר'ה שעלו לארץ בגיל 17 מאתיופיה.

<דנה זקס: הם כבר לא הצליחו להשתלב בתיכון בארץ כי עד שהם עשו את תהליך האולפן והגיור עברה שנה.

<דנה זקס: יש להם מדריך שפגש אותם במחנה באתיופיה ומלווה אותם בארץ, ובתום שנה הם אמורים להתגייס לצבא.

<דנה זקס: העברית שלהם לא מי יודע מה, הם מעולם לא היו בקרב בני נוער ישראלים ותיקים והיו עד היום בתוך מרכז קליטה.

<דנה זקס: האפשרות שלהם להתגייס לצה"ל היא מאוד מסובכת, ואנחנו יודעים מה קורה עם יוצאי אתיופיה.

<דנה זקס: אנחנו יודעים מהו האחוז הגבוה של יוצאי אתיופיה שמגיע לכלא במהלך שירותו הצבאי.

<דנה זקס: ולא רק שהצבא לא מפיק ממנו, אין פה תהליך העצמה אישי עבורו, אלא תהליך הפוך.

<דנה זקס: שלושת החבר'ה האלה יבואו בשנה הבאה למכינה שלנו, מכינת "דרך ארץ".

<דנה זקס: הם יהיו אתנו מאוגוסט עד פברואר, ובמרץ הם יתגייסו לצבא.

<דנה זקס: אחרי חצי שנה שהם היו עם קבוצה לא קטנה נוספת של יוצאי אתיופיה שיש אצלנו, וקבוצה גדולה של ישראלים, האפשרות שלהם להגיע לצבא, להיות מלווים בצבא, ולסיים אותו בתהליך של הצלחה – הרי אלה חבר'ה מלאי מוטיבציה, הם לא חבר'ה שכישוריהם פחותים מכישוריו של מישהו אחר מבחינת הרצון או טיב האישיות שלהם.

<דנה זקס: הם פשוט נמצאים במקום אחר בתהליך שלהם.

<דנה זקס: וחצי שנה כזאת – אני אומרת מראש ומוכנה לחתום על כך – תשנה את אופי השירות שלהם לחלוטין.

<דנה זקס: אנחנו מדברים על תהליך לא של קבוצות בוטיק, אלא רוצים לראות את עצמנו מובילים תנועה, מהפך חברתי, שיפנה ויגיע למאות בני נוער מהפריפריה, בוגרי כפרי נוער, עולים חדשים, נוער בסיכון, שיבואו ויצטרפו אלינו כי הם ירגישו שחצי השנה הזאת באמת מאפשרת להם להגיע לצבא ולראות את הצבא כהזדמנות השנייה בחיים שלהם להגיע למקום אחר.

<דנה זקס: לשמחתנו הרבה, יש לנו אוזן קשבת מאוד במשרד החינוך, ויש לנו תמיכה מלאה ממשרד הביטחון בכל דבר שהוא יכול לעזור לנו.

<יהודה סקר: מה עם צה"ל?

<יהודה סקר: מה הם אומרים?

<אמיר ודמני: אמרתי וכבר התייחסתי לזה בצורה ברורה מאוד.

<דנה זקס: הם כבר אמרו, אבל הם יגידו שוב.

<דנה זקס: יש לנו תמיכה מלאה, אנחנו מגישים תאריכים, משנים אותם, ואנחנו מקבלים המון עזרה.

<דנה זקס: אני מקווה שהתמיכה תבוא לידי ביטוי לא רק באהדה אלא בתקציב ממשרד הביטחון.

<דנה זקס: אני יודעת שזה כבר קורה.

<דנה זקס: אני מקווה שמשרד הביטחון יהיה גם שותף בתוך התהליך הזה.

<דנה זקס: האפשרות לפתוח את התוכנית הזו לאוכלוסיות מיוחדות, כמו למשל לבדואים שפנו אלינו בשבוע שעבר ורוצים להקים מכינה לבדואים כדי לעודד אותם להגיע לצבא; פנו אלינו מקבוצה אחרת מהדרוזים שקיימת היום.

<דנה זקס: יש כאן המון אוכלוסיות שאפשר לראות אותן מצטרפות, כולל אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים – כאמור, נוער בסיכון, בוגרי כפרי נוער, בוגרי פנימיות – שיכולים לראות בזה הזדמנות שנייה של החברה.

<דנה זקס: מעבר לתקצוב שהולך להגיע מהמדינה, הסוכנות רואה זאת כתוכנית אסטרטגית שלה, ומחויבת אליה גם בעתיד.

<דנה זקס: יש לנו גם תקציב מהסוכנות ואנחנו גם מגייסים תורמים רבים למען הנושא הזה.

<דנה זקס: יהדות העולם רואה בכך משהו חשוב ונרתמת לנושא הזה בשמחה.

<דנה זקס: יש פה הזדמנות נדירה לאפשר למהלך גדול עם הרבה מאוד גורמים שותפים להמשיך ולהתפתח, בצד המכינות אותן אנחנו מעריכים מאוד כמובן, ורואים את חשיבותן לנוער שכבר גילה בעברו את המנהיגות שבו.

עמרם מצנע: כמה חניכים יש אצלכם היום?

<דנה זקס: בספטמבר הקרוב, ב"דרך ארץ" וב"קול עמי", מדובר ביותר מ-200 חניכים.

עמרם מצנע: באוגוסט הקרוב?

<דנה זקס: כן.

<אמיר ודמני: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להתייחס ולהגיד שאמרתי קודם – צה"ל הוא הראשון שמתייצב למשימות כאלה, ומבחינת צה"ל אין מניעה, ולהיפך, כפי שאמרתי, יש תוכניות כאלה שהתחלנו בשנה שעברה.

<אמיר ודמני: מצד שני, עדיין יש מגבלה בהיקפים, בסוף מישהו צריך להתגייס באוגוסט ומישהו צריך להתגייס בנובמבר.

<אמיר ודמני: לא כולם יכולים להתגייס במרץ.

<אמיר ודמני: ולכן יש פה מגבלה מסוימת.

<אמיר ודמני: אם מגיע לצה"ל עולה חדש או מישהו אחר שלא דובר את השפה עברית ברמה הנדרשת, הוא לא מתגייס אוטומטית ליעד שלו.

<אמיר ודמני: הוא עובר היום במחווה אלון קורס עברית, ואם הוא לא משפר את רמת העברית שלו אחרי מבחן שאנחנו עושים במחווה אלון, הוא עושה קורס המשך בעברית.

<אמיר ודמני: הרעיון הוא מצוין ואנחנו רוצים לשתף אתו פעולה, אבל צה"ל יודע לתת מענה גם לרמת עברית כשמישהו מגיע ישירות לצה"ל ורמת העברית שלו לא מספיק גבוהה.

עמרם מצנע: אתה בקי יותר ממני בנתונים, למשל, של הקהילה האתיופית – כמה מתוכה שורד בכלל את שנות השירות?

עמרם מצנע: ופה ישנה הזדמנות להכין אותם טוב יותר.

<אמיר ודמני: נכון, ושוב, אנחנו בעד זה ורוצים את זה.

<אמיר ודמני: אבל היום בצה"ל יש מספר תוכניות שמטרתן להתמודד עם סוגיית הקליטה של בני העדה האתיופית בתוך הצבא, במסגרת קורסים והכשרות שאנחנו עושים לפני הגיוס לאוכלוסיה הזאת, והנתונים מראים שיפור משמעותי בשילוב שלהם בצה"ל כתוצאה מכך.

<אמיר ודמני: אני לא אומר שזה סותר, להיפך, אנחנו רוצים להשתמש בפלטפורמה הזאת והיא מצוינת מבחינתנו, אבל אנחנו גם פועלים באמצעים אחרים.

<אודי דרור: חשוב להדגיש שבמרץ האחרון התגייסו כ-240 בוגרי התוכניות.

<אודי דרור: זאת אומרת, יש עוד תוכניות שהן לא תוכניות של הסוכנות.

<אודי דרור: יש תוכנית של סטף בלבון, יש תוכנית במקווה ישראל שנתמכת על-ידי - - -, יש תוכנית פה בירושלים שנתמכת על-ידי קרן הידידות, יש מגוון תוכניות.

עמרם מצנע: קרן הידידות שותפה אתכם?

<דנה זקס: בשנה הבאה הם יצטרפו אלינו, אנחנו בקשר עם הקבוצות האחרות ובודקים איך לעזור לכולם.

עמרם מצנע: אני אעבור עכשיו למי שביקש לדבר, והראשון הוא זאביק גולדבלט מארגון ההורים הארצי, בבקשה.

<זאב גולדבלט: שלום, אני רוצה לברך אתכם, שמעתי שאתמול היתה לכם עצרת גדולה מאוד בירושלים.

<קריאה: זו אשתך?

<זאב גולדבלט: בדיוק.

<זאב גולדבלט: זאת שלא מפסיקה לזוז.

<זאב גולדבלט: בגלל זה אני עם משקפיים, העיניים התעייפו כבר.

<זאב גולדבלט: כארגון שחרת על דגלו את ההשתתפות המשמעותית בנשיאה בנטל, אנחנו בפירוש תומכים מאוד בקיומן של המכינות הקדם-צבאיות, ונוח לנו לאמץ את ההגדרה של ראש מכינת "רבין" למכינה כמכינה קדם-צבאית למנהיגות.

<זאב גולדבלט: זאת אומרת, התוספת הקטנה הזאת אבל המשמעותית כל-כך, היא רבת משקל לדעתנו.

<זאב גולדבלט: אנחנו רוצים להעלות על נס את התרומה של המכינות להכשרה והכנה של דור חדש של בני נוער גם לשירות איכותי וערכי, גם בצבא וגם בשירות המדינה לאחר מכן.

<זאב גולדבלט: ולא פחות מזה, בהכשרה וחיזוק של שדרת פיקוד גם לטובת הצבא וגם לאחר מכן.

<זאב גולדבלט: כי מי שמיצה את יכולותיו בתחום הצבאי, אחרי זה ימשיך הלאה באותו כיוון, לדעתנו, גם בתחום האזרחי, והוא פשוט הופך לאזרח טוב יותר.

<זאב גולדבלט: אנחנו בפירוש חושבים שעל המדינה לעשות מאמץ ולהגדיל את חלקה במימון המכינות הקדם-צבאיות בצורה משמעותית, אם אפשר על חשבון החלק של ההשתתפות העצמית של החניך ומשפחתו.

<זאב גולדבלט: אם היום החניך צריך להביא מהבית 10,000 שקל בשנה, אז שיביא פחות.

<זאב גולדבלט: דבר שיאפשר לדעתנו למכינות הקדם-צבאיות לקלוט גם כאלה שידם אינה משגת.

<זאב גולדבלט: אני חושב שזו טעות להקים מכינות "אופק" או מכינות "לייט".

<זאב גולדבלט: בכך אנחנו מתייגים חלק לא קטן מהאוכלוסיה, ואומרים: אתם מקבוצת איכות גבוהה פחות.

<זאב גולדבלט: אפשר להגדיר את המכינות כמכינות.

<זאב גולדבלט: נקודה.

<זאב גולדבלט: במושגים שאני מכיר, ואני בטוח שארז, הגר ודני מכירים את זה טוב יותר – גם בשנה הזאת הם לא מספיקים להעביר את כל התכנים שהם רוצים ויכולים להעביר.

<דני זמיר: הרציניים נשארים עוד חצי שנה אחרי זה.

<זאב גולדבלט: אמרתי, אני חושב שזו טעות לקצר את זה לחצי שנה.

<זאב גולדבלט: אם אפשר, עדיף לתת לכולם את השנה הזאת, כי בשנה הזאת אנחנו משפרים ומטייבים את קבוצת הנוער שמתגייסת אחר-כך לצבא.

<אודי לבון: אנחנו עדים להורים ולתלמידים שמסורבים לצאת לשנת שירות, ואני מבין שהיום עומדים בערך אלף שמיניסטים שאומרים להם לא לתרום שנה למדינה, זהו מצב שהוא קצת אבסורד לדעתנו.

<אודי לבון: קשה לדעת אם בגלל שהם יוצאים לשנת שירות או מכינה הנתונים כל-כך גבוהים בצה"ל או שמלכתחילה הם כאלו, ואין ספק ששנת השירות הזאת תורמת לצה"ל ובסופו של דבר למדינה.

<אודי לבון: אותם חניכים משמעותיים מאוד אחר-כך בחברה הישראלית, ואנחנו קוראים לעשות חשיבה איך להגדיל את התקנים לחברי שנת שירות ומכינות.

<זאב גולדבלט: בשורה התחתונה, לא צריכים להסתכל על הכול כמספרים של כספים וכוח-אדם, אלא גם על האיכויות שהמדינה בסופו של דבר תקבל.

<זאב גולדבלט: בסופו של תהליך לא רק הצבא מרוויח ומקבל אנשים מוכנים וכשירים יותר, גם מנטלית וגם פיזית, אבל גם המדינה מרוויחה מכך הרבה מאוד.

יצחק הרצוג: אין עוררין.

יצחק הרצוג: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

עמרם מצנע: זאביק, אין ויכוח.

יצחק הרצוג: המדינה בדברים האלה היא טמבלית, יש לה מגבלת תקציב וזה מה שהיא יודעת.

יצחק הרצוג: בכל דבר אני יכול להראות לך כמה זה נכון.

עמרם מצנע: לא רק זה.

עמרם מצנע: חוק השירות הצבאי מדבר על גיל 18 וצרכי הצבא.

<ארז אשל: הנקודה היא חשובה, כי היום בפרספקטיבה של שני עשורים – היועץ הבכיר של שר החינוך הוא בוגר מכינת "נחשון", ואפשר לעבור על רשימה שלמה - - -

עמרם מצנע: > אני יוצא לחמש דקות, בוז'י יחליף אותי.

יצחק הרצוג: אצלי יש כללים, אני תוחם בזמן, אני לא נותן לכל אחד לנאום נאום.

יצחק הרצוג: אז שלוש דקות לכל אחד, מי הבא בתור?

<ארז אשל: קרן "אביחי" קיימה מחקר מקיף על בוגרי המכינות אחרי השירות הצבאי והיא גילתה שהאוכלוסיה המתנדבת ביותר בישראל, יותר מכל קבוצת אוכלוסיה אחרת, כולל הציבור הדתי-לאומי, כולל השינשינים, הם בוגרי המכינות למנהיגות ואפשר לראות אותם בכל מקום.

<ארז אשל: הנקודה הזו חשובה.

יצחק הרצוג: תודה.

יצחק הרצוג: איילת פולג, נציגת מועצת התלמידים הארצית, בבקשה.

<איילת פולג: שלום, אני נציגת מועצת התלמידים והנוער הארצית, אני לומדת בעיר כפר-סבא, והדבר הראשון שאנחנו רואים בתוך המועצה הוא ששירות למען המדינה הוא לא נטל, הוא זכות.

<איילת פולג: זו זכות מבחינתנו כבני נוער לבסוף להגיע לשירות צבאי, לשירות לאומי, או לשירות אזרחי, כל אחד לפי המגבלות והיכולות שלו.

<איילת פולג: אנחנו רואים ערך גדול מאוד ביציאה למכינות קדם-צבאיות או לשנת שירות בעיקר בגלל שזה מפתח את בני הנוער ומביא אותם למיצוי אישי גדול יותר.

<איילת פולג: וכשבן-אדם מרוצה ומרגיש שהוא ממצה את עצמו הוא גם יגיע לתפקידים משמעותיים יותר, בסופו של דבר ישתחרר מהצבא ויהפוך את החברה בה אנחנו חיים לחברה טובה יותר.

<איילת פולג: ארז ציין שרואים שהקהילה המתנדבת יותר מכל קהילה אחרת הם בוגרי המכינות, אז לי עלה בראש מה הגיע קודם, אולי הם הגיעו למכינות כי זו קבוצה שמעוניינת לתרום מעצמה למען החברה.

<איילת פולג: לא הרבה שומעים על שנת שירות ועל מכינות קדם-צבאיות.

<איילת פולג: אני הגעתי מתנועת נוער, מתנועת הצופים, ואצלנו שנת שירות זה אחד הדברים, כולם רואים, זה הלך לשנת שירות, זה למכינה וכולי.

יצחק הרצוג: מאיפה את בארץ, איילת?

<איילת פולג: אני מכוכב יאיר, לומדת בכפר-סבא.

<איילת פולג: אנחנו מודעים לזה מאוד.

<איילת פולג: יציאה לשירות משמעותי ויציאה לשנת שירות אם יתאפשר לי, זה היה מובן מאליו מבחינתי.

<איילת פולג: וכשהגעתי לבית-ספר בכפר סבא שבו היו אנשים שלא הגיעו מתנועות נוער, לא היה להם מושג על מה אני מדברת – מה זו שנת שירות?

<איילת פולג: מה זו מכינה?

<איילת פולג: מה, סתם לדחות את הצבא בשנה?

<קריאה: מהי תנועת נוער הם לא יודעים.

<איילת פולג: לא, הם יודעים מהי תנועת נוער, אבל לא כולם ממש מודעים לנושא הזה, לא יודעים מהן האפשרויות שפתוחות בפניהן, שלא לדבר על האפשרויות שפתוחות בפניהם בצבא.

<איילת פולג: אנשים מגיעים אלי ואומרים לי: מה אני בכלל יכול לעשות בצבא?

<איילת פולג: אילו תפקידים ישנם?

<איילת פולג: גם אם נצטרך לדחות, להפוך גיוס אחד לקטן יותר, אם לצבא תהיה אפשרות לגרום ליותר אנשים לצאת לשנת שירות או לכל דחיית שירות למען המדינה – זה יחזור בסופו של דבר, זו השקעה ארוכת טווח, זו השקעה בחינוך הנוער למען העתיד.

יצחק הרצוג: יפה, תודה רבה.

יצחק הרצוג: עמית ברק מתנועת "אם תרצו", בבקשה.

<עמית ברק: תודה רבה.

<עמית ברק: עמית ברק מתנועת "אם תרצו", ראש אגף מדיניות והסברה.

<עמית ברק: דיברו פה על הבדואים, דיברו על הדרוזים, ואני מבקש לדבר פה על עוד קבוצה.

<עמית ברק: התבקשתי לדבר פה על-ידי בחור בשם שאדי חלול.

<עמית ברק: שאדי שירת אתי כקצין בגדוד 890 לפני 20 שנה, והוא בחור נוצרי מגוש חלב.

<עמית ברק: מאז ועד היום היו טפטופים של נוצרים, נשים וגברים ששירתו בצבא, שירתו בשירות לאומי, אבל לאחרונה יש שינוי רציני בעדה הזאת.

<עמית ברק: בחודש ספטמבר האחרון הוקם פורום שנקרא: הפורום לגיוס העדה הנוצרית, שאדי הוא הדובר שלו, ונערך כנס גדול בנצרת עילית בתמיכת העירייה.

יצחק הרצוג: בשבוע שעבר היה גיוס בטבריה.

<עמית ברק: נכון.

<עמית ברק: מן הסתם, בתוך המגזר זה עדיין לא מקובל, ולא קל לחבר'ה האלה, ממש לא קל להם.

<עמית ברק: מעורבים שם אנשי כוחות הביטחון בעבר ובהווה, נשים וגברים שיש להם הנהגה רוחנית, אבל הם מחפשים את התמיכה ואת ההכרה.

<עמית ברק: אנחנו בתנועת "אם תרצו" עושים אתם סבב הרצאות באקדמיה, והסטודנטים יוצאים פעורי פה מההרצאות.

<עמית ברק: אני חושב שהם רחוקים ממכינה, אבל פרויקטים של מכינות יחד אתם, להכיר את הקבוצה הזאת, הוא דבר מבורך שיכול לתרום גם למכינות ויכול לתרום ולסייע להם.

<עמית ברק: השינוי הזה בעדה הנוצרית הוא הזדמנות היסטורית ואסור לפספס אותה.

יצחק הרצוג: יפה, זו הערה נבונה מאוד.

יצחק הרצוג: השאלה היא אם המערכת יכולה לקלוט ולהכיל את זה.

יצחק הרצוג: מישהו צריך לרשום ואתה צריך לפתוח את הדלת.

יצחק הרצוג: עמיקם, בבקשה.

<עמיקם סבירסקי: אני אגיד מילה אחת בנושא הנוצרים.

<עמיקם סבירסקי: אנחנו בשלבים מתקדמים מאוד של גיוס עובד נוצרי שיצטרף למשרד הביטחון כעובד האגף, וכל הייעוד שלו הוא העמקת הגיוס של הנוצרים.

<עמיקם סבירסקי: אנחנו פועלים, בשילוב עם צה"ל, כמובן, לראות ולמצות.

<עמיקם סבירסקי: אין לי ספק שזו כניסה מעניינת מאוד לתחום לא פשוט, אבל אנחנו נהיה שם.

יצחק הרצוג: מרתק, יש לי הרבה ניסיון בתחום מכמה תפקידים.

יצחק הרצוג: אני אשמח לדבר אתך וגם אתך על זה.

יצחק הרצוג: יעל דוד טואטי, ספרי על עצמך במילה.

<יעל דוד טואטי: עליתי לפני כ-30 שנה, ומתוך צורך של עולים חדשים הקמנו את הארגון CNEF שקיים כבר 26 שנה, והוא עידוד וחיזוק עליית עולים מצרפת, או דוברי צרפתית, כולל מרוקו, בלגיה וכולי.

<יעל דוד טואטי: ישנם כאלף סטודנטים בקמפוסים מדי שנה בטיפול שלנו, כ-150 חיילים עולים מצרפת שמתגייסים מדי שנה, וכ-50 בנות שירות לאומי.

<יעל דוד טואטי: אולי יש פה אנשים שיכולים להושיט יד ולעזור – בגדול אין לנו בעיה, יש לנו רכז ושלושה מדריכים שמכוונים לגיוס וצבא, הם נתמכים על-ידי קרן והם עושים עבודה טובה.

<יעל דוד טואטי: אבל בקרב העולים זיהינו קושי אצל ילדים שעלו עם המשפחה בגיל 12 בערך.

<יעל דוד טואטי: הקטנים שעולים גדלים במערכת החינוך והם יודעים טוב מאוד שבסופו של דבר יש צבא.

<יעל דוד טואטי: הסטודנטים שעולים הם כבר חיילים לפני שהם סטודנטים, ובחור או בחורה קולטים את הצבא בקליטה שלהם.

<יעל דוד טואטי: הילדים שמתבגרים כאן, כנראה שגם ההורים שלהם לא חשבו על מה שיקרה בסוף התיכון, ואנחנו רואים נשירה ובעיה ממשית עם הנוער הזה.

<יעל דוד טואטי: עוד לא מצאנו מסגרת, אומנם יש ישיבת הסדר עם הרבה צרפתים בכוכב יעקב.

<יעל דוד טואטי: אבל אם יש עוד מסגרות שיכולה לקלוט – זו לא אוכלוסיה בעייתית וזה לא נוער בעייתי, אלא שבהיותו עולה חדש-ותיק הוא לא מצא את מקומו מול המערך הזה, ונשמח לשתף פעולה.

<קריאה: נשמח לדבר אחר-כך.

יצחק הרצוג: נושא חשוב.

יצחק הרצוג: לירז, בבקשה.

<לירז ברנד: צהריים טובים, שמי לירז ברנד מקיבוץ נען, ואני מרכז תחום שנת שירות בתנועה הקיבוצית.

<לירז ברנד: האמת היא שבאתי לפה כאורח, לא הכנתי משהו.

יצחק הרצוג: כמה חבר'ה אצלכם יוצאים למכינות?

<לירז ברנד: בתנועה הקיבוצית אנחנו מוציאים כ-700 שינשינים, משרתי שנת שירות, וקצת בשונה מהמכינות המיקוד הוא פחות בפיתוח אישי.

<דני זמיר: גם במכינות הוא לא פיתוח אישי.

<לירז ברנד: המינונים הם קצת אחרים.

<לירז ברנד: התוכן הוא אותו תוכן, אצלנו יש פחות לימוד, פחות העמקה ופיתוח אישי, ויותר תרומה חברתית.

<לירז ברנד: שנת שירות פחות מכוונת בהגדרתה להכנה לשירות צבאי, ויותר מכוונת לפיתוח אזרחים מעורבים ופעילים יותר.

<לירז ברנד: כפי שאמרו פה נציגי הורים, אנחנו נתקלים מדי שנה בביקוש שהוא גדול פי חמישה, פי שישה ופי שבעה, מהמכסות שיש לנו, והגדלת מכסות הוא הנושא הכי דחוף היום מבחינתנו.

יצחק הרצוג: דני, אתה מתמחה בזה.

יצחק הרצוג: תרצה להאיר את עינינו בעניין?

<דני זמיר: ישנם 160 קיבוצניקים, בני קיבוצים, חברי קיבוצים, אני לא יודע מה זה קיבוץ היום, במכינות.

<דני זמיר: ושנת שירות הוא נושא שצריך להתייחס אליו בפני עצמו, אני לא רוצה להיכנס אליו בכלל, הוא מורכב מאוד.

יצחק הרצוג: נכון, אנחנו דנים במכינות.

יצחק הרצוג: וכמה ישנם במכינות, 160?

<דני זמיר: 160 בסך הכול.

<דני זמיר: רוב המכינות החילוניות ממוקמות בקיבוצים, לא תמיד יש קשר לקהילה, אבל הן ממוקמות שם וזה משפיע לטובה על הקיבוצים.

<דני זמיר: למשל, במעין ברוך שבגליל העליון המכינה יותר גדולה מהקיבוץ.

<קריאה: לא נורא, גם בעלי הישיבה יותר גדולה - - -

יצחק הרצוג: זה נהיה פתאום הליבה של היישוב.

<קריאה: ובבית גוברין.

<ארז אשל: להבין השפעה על יישוב שיש בו מכינה אפשר לראות ברבות.

<ארז אשל: בזמנו אפשרו לכל הקיבוצים בצפון ליצור הרחבות של כ-100 יחידות.

<ארז אשל: כשמעין ברוך סיימו למכור את כל היחידות, בשאר הקיבוצים, דן, דפנה, דיברו על 20% מכירה.

<ארז אשל: זה משפיע על אוכלוסיה, זה הופך מקום העצמה לכל יישוב בישראל.

יצחק הרצוג: יפה.

יצחק הרצוג: הגענו לסיום.

<איילת פולג: להוסיף משפט אחד, אנחנו נתקלים הרבה פעמים בבעיות של בני נוער להגיע אל המכינות או לשנות השירות.

<איילת פולג: הרבה אנשים מגיעים דרך התנועה או דרך התנועה הקיבוצית.

עמרם מצנע: הרבה פרוטקציה, כן.

<איילת פולג: אני לא חושבת שפרוטקציה.

<איילת פולג: זה הכול עניין של ידע.

<איילת פולג: הדבר עלה במועצת התלמידים הבית-ספרית בשנה שעברה, ואנשים אמרו: כן, אני הולך למכינה כי לא ידעתי שאני צריך לחפש שנת שירות בעצמי, ופתאום הצבא אומר לי שאני לא יכול להגיע לשנת שירות.

<איילת פולג: אנשים לא יודעים איך להגיע לדברים האלה.

<איילת פולג: ולדעתי, מתפספסים הרבה אנשים איכותיים.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני רוצה לסכם.

עמרם מצנע: אנחנו דנים ועוסקים בתופעה חיובית מאוד, גם המכינות הקדם-צבאיות, במסלול הדתי ובמסלול שאיננו דתי, הכללי, וגם שנת השירות שבה לא עסקנו בצורה נרחבת.

עמרם מצנע: אין ספק שצריך לעודד את הנכונות ואת הרצון של בני הנוער לקחת עוד שנה לאחר סיום שנות הלימודים ולהכין את עצמם לשירות הצבאי או בכלל, לבגרות כחלק מהחברה הישראלית.

עמרם מצנע: צריך למצוא דרך – אני אומר את זה למשרד הביטחון, לעמיקם, ולך אמיר בצבא – לאפשר ליותר ויותר בני נוער ללכת למסלולים האלה שהם כולם מסלולים שמביאים אותם בסוף לשירות צבאי יעיל יותר, מועיל יותר וממצה יותר, והופך אותם לאזרחים טובים יותר, פעילים יותר ומעורבים יותר.

עמרם מצנע: אני מודע לבעיות הצבא שצריך למלא את התקנים, אבל אוטוטו תהיה לנו רווחה גדולה, אני מניח, החרדים יעמדו בהמוניהם ויצטרכו לגייס אותם.

<קריאה: אם יקצצו בצבא ויקטינו את הצבא, אז אולי יהיה פחות צורך בתקנים.

עמרם מצנע: באופן תכליתי משרד החינוך הרים את הכפפה והקצה חמישה מיליון שקל למכינות "אופק" – כך לפי מה שדיברתי עם הרב שי פירון, ועד היום הוא לא אכזב אותי בהבטחות שלו – ואני רואה בכך כיוון חשוב מאוד.

עמרם מצנע: ואני קורא כאן בוועדה למשרד הביטחון להשלים ב-matching משלו חמישה מיליון שקל נוספים, ובזה אפשר יהיה להתחיל להכניס את המכינות האלו למסלול.

עמרם מצנע: הן מחוץ לתקנים באופן עקרוני, למרות שבטח יש מגבלה, אבל הן מחוץ לתקנים, והן בהחלט מכוונות לבני נוער שהשירות הצבאי הוא לא דבר אוטומטי עבורם, ובטח לא השירות הצבאי האיכותי, לאורך כל שנות השירות, ביחידות הקו הקדמי, ואני רואה בזה דבר חשוב ואיכותי מאוד.

עמרם מצנע: משרד הביטחון, קחו את הבקשה שלנו ותנו לנו תשובה, כדי שאפשר יהיה להיכנס לתחום הזה.

עמרם מצנע: אנחנו נעקוב ונראה, ובמקום בו נצטרך לעשות תיקוני חקיקה בחוק הקיים ולתקן תקנות, אנחנו כמובן נעשה את שביכולתנו.

עמרם מצנע: תודה רבה לכולכם.