הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 19, פרוטוקול מספר 5, 2013-05-20 09:00

עדי קול: בוקר טוב.

עדי קול: אני פותחת את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.

עדי קול: על סדר-היום: פניות ציבור לגבי הליך הפונדקאות לזוגות חד מיניים.

עדי קול: אני מתנצלת על האיחור.

עדי קול: היתה לי מחשבה שאוכל גם לדבר על הדיון היום בטלוויזיה וגם להיות פה במקביל וזה לא עבד.

עדי קול: בנוסף, פוסט שלי, שהתכוון לדבר על פונדקאות הפך להיות משהו שכתוב עליו בכל מקום, כולל ב"ידיעות אחרונות" מבלי לדבר איתי.

עדי קול: כל היום שלי התהפך.

עדי קול: אני מתנצלת ואני לא מתכוונת לדבר על פוריות.

עדי קול: תודה לכל מי שהגיע.

עדי קול: הדיון הזה מאוד חשוב לי.

עדי קול: תכף אעשה סבב בין המשתתפים כדי שתראו מי נמצא כאן.

עדי קול: יש פה פונים ופונות שפנו אלינו.

עדי קול: אני מאוד מקווה שנוכל לעשות איזה שינוי עם כל זה שאני מרגישה הרבה אנשים ניסו.

עדי קול: קראתי בזמן האחרון וגם ביומיים האחרונים את כל החומרים, הדוחות ופסקי הדין.

עדי קול: אני מרגישה תסכול עמוק.

עדי קול: בתור לקויית פריון אני לא חושבת שנכון שיחליטו שהמקום שלי עדיף או קודם לאנשים אחרים.

עדי קול: יכול להיות שזאת קביעה שמדינה יכולה לעשות.

עדי קול: העובדה שישבה ועדה וחשבה ועדיין המסקנות שלה הן שצריך להרחיב את החוק ולהרחיב אותו לאימהות יחידניות, אבל לא להרחיב לזוגות מאותו מין.

עדי קול: אני חושבת שזה לא הגיוני, זאת פגיעה חמורה בשוויון.

עדי קול: עם דוח ועדה כזה, ולא משנה שעוד לא יוזמו העקרונות שלו, אני שואלת את עצמי מה אנחנו צריכים לעשות כדי לגרום לשינוי?

עדי קול: פנתה אלי הדס אתמול וסיפרה לי את הסיפור שלהן.

עדי קול: לא יכול להיות שבמדינת ישראל לא ניתן פיתרון להדס ולטלי.

עדי קול: אנחנו נראה אם אנחנו יכולים לעזור להם, אני מאוד מקווה שנוכל למצוא תשובות.

עדי קול: נעשה סבב של הנוכחים.

<חיים אברהם: אני מהקבוצה הירושלמית.

<שרון זינגר: סמנכ"לית משפחה חדשה.

<לירן אלטמן כדורי: אני לירן אלטמן כדורי.

<יובל כדורי אלטמן: אני בן הזוג שלו.

<יובל כדורי אלטמן: בשלושה חודשים האחרונים אנחנו מנהלים מאבק לשינוי החקיקה, כמו הרבה זוגות לפנינו.

<יובל כדורי אלטמן: זאת הסיבה שאנחנו כאן.

<פרץ סגל: בוקר טוב, אני ממשרד המשפטים.

<פרץ סגל: כיוון שתכף אני צריך לצאת לוועדת החוקה, אני מבקש שהדיון יתמקד, ככל שהוא עוסק באפשרות פונדקאות לחד מיניים, אולי בשינוי החוק הישראלי והאם יש צורך או אין צורך לשנות את החוק הישראלי.

<פרץ סגל: אבל, בכל הנוגע לפונדקאות חו"ל במסגרת חד מיניים, הנושאים תלויים ועומדים כרגע בבית המשפט העליון.

<פרץ סגל: ניתן פסק דין לאחרונה בבית המשפט המחוזי, שם זה לא היה דווקא חד מיני, אבל הנושא של חד מיניים תלוי ועומד בבית המשפט העליון.

<פרץ סגל: כלומר, מבחינתנו, זה לא רק סוביודיצה אלא יש פה באמת של עניין של הפרדת הרשויות, הרשות המחוקקת לעומת בית המשפט שצריך להחליט בשאלה מה הסטאטוס של חד מיניים בפונדקאות חו"ל.

<פרץ סגל: לכן הייתי מציע שהדיון יתמקד במה שקורה בארץ ולא בנושא פונדקאות חו"ל, שם מדובר בשאלה משפטית מורכבת שהיא כרגע בבית המשפט העליון.

עדי קול: היתה לנו התכתבות בנושא הזה.

עדי קול: אני לא מסכימה שהכנסת לא יכולה לדון בנושא שבית המשפט דן וחושב עליו.

עדי קול: סוביודיצה לא רלוונטי בעניין הזה ולכן אנחנו נדון בנושא כולו.

עדי קול: אמרתי מה המיקוד מבחינתי, אבל פונדקאות חו"ל, עם כל ההתקדמות וההצרה של היועץ המשפטי, אני חושבת שזה עדיין נושא שראוי שיידון גם בכנסת.

<פרץ סגל: אני אומר עוד משפט אחד.

<פרץ סגל: אני חושב שגם אם, נגיד, תיק מסוים נמצא בבית משפט, לאו דווקא פונדקאות חו"ל, הרי העובדה שהכנסת נזקקת לה, יש לו משמעות.

<פרץ סגל: זה לא כמו תכנית טלוויזיה או משהו עיתונאי.

<פרץ סגל: בכל זאת זה הגוף המחוקק שהוא בא כוח הריבון של מדינת ישראל.

<פרץ סגל: כלומר, האמירה של הכנסת היא שונה מאשר אמירה מחוץ לכנסת.

<פרץ סגל: אני לא רוצה לומר מה מעמד של חברי כנסת שמתראיינים מחוץ לכנסת, אבל לפחות, זה לא דומה לאנשים שמדברים כשוועדה רשמית של הכנסת דנה בתיק תלוי ועומד בבית המשפט ואומרת דעתי כך או דעתי אחרת.

<פרץ סגל: האם היינו מעלים על דעתנו שהדבר יהיה בקשר למשפט פלילי?

<פרץ סגל: פה לא מדובר במשפט פלילי אבל העיקרון הוא אותו עיקרון.

<פרץ סגל: ברגע שהדיון נמצא בבית משפט העליון, אלא באמת העמידה על העיקרון מחייבת שהנושא שנדון בבית המשפט לא ידון באופן רשמי בכנסת ותצא בסופו של דבר החלטה של ועדת הכנסת שקוראת כך וכך, כשבית המשפט צריך להחליט בעניין הזה.

<תמר אלון: אני מהמוסד לביטוח לאומי.

<הדס שלו ישראלי: אני ד"ר הדס שלו וזאת בת הזג שלי טליה והבן שלנו, יונה.

<הדס שלו ישראלי: טליה נזקקת לפונדקאות מבחינה רפואית ואנחנו ביקשנו כבר פעמיים מהמדינה וממשיכות לבקש, שאני אשא את העוברים שלה.

<הדס שלו ישראלי: נדחינו כדי לשנות את זה.

<הדס שלו ישראלי: אנחנו לא מבקשים פונדקאות מאישה זרה.

<הדס שלו ישראלי: אנחנו לא רוצים לנסוע לחו"ל.

<הדס שלו ישראלי: אנחנו רוצים להשאיר את זה בתא המשפחתי שלנו.

<הדס שלו ישראלי: זה נראה לנו לגיטימי, כמו שכל אישה נושאת את ההיריון של בעלה.

<הדס שלו ישראלי: אנחנו פה לשנות את זה ובמהרה כי הזמן דוחק ואין לנו זמן ליישום של דוח ועדת מור ולחקיקה.

<הדס שלו ישראלי: המקרה של פונדקאות בין שתי בנות זוג הוא מקרה פרטני בתוך הבקשה של פונדקאות באופן כללי ולהרחבת החוק.

<הדס שלו ישראלי: אנחנו נשמח אם יהיה שינוי במהרה.

<אמיר שינקמן: אני כאן מטעם עצמי, בעלי והמשפחה העתידית שלנו.

<אורנה הירשפלד: אני עובדת סוציאלית ראשית לחוק פונדקאות וחוק אימוץ במשרד הרווחה.

<ליאורה אברמוביץ: לשכה משפטית, משרד הרווחה.

<אילת ששון: לשכה משפטית, משרד הרווחה.

<רינה נשר: לשכה משפטית מרשות האוכלוסין וההגירה.

<תמי אזרזר: אני מרשות האוכלוסין.

<אביטל וינר: לשכה משפטית, משרד הבריאות.

<מירה היבנר הראל: היועצת המשפטית של משרד הבריאות.

<מירי כהן: מתאמת פעולות מול הכנסת, משרד הבריאות.

<אסף וייס: היועץ של שרת הבריאות.

עדי קול: אמיר, אתה רוצה להתחיל?

<אמיר שינקמן: ידעתי שאני אתרגש מהמעמד אז כתבתי ואני אקריא את מה שכתבתי.

<אמיר שינקמן: שמי אמיר שינקמן, חגגתי את יום הנישואין הראשון שלי לבעלי מיכאל בל"ג בעומר האחרון.

<אמיר שינקמן: שנינו באמצע שנות השלושים לחיינו ואנחנו זוג כבר קרוב ל-4 שנים.

<אמיר שינקמן: מיכאל בעלי הוא ד"ר להיסטוריה באוניברסיטת תל-אביב ואני מנהל בקבוצת אינטרנט גדולה.

<אמיר שינקמן: אנחנו מתגוררים בתל-אביב ומנהלים חיי שגרה וזוגיות מאושרים.

<אמיר שינקמן: גם אני כמו הרבה מחבריי שירתי כקצין בצה"ל ואני מרגיש לזכות הישראלית יהודית שלי.

<אמיר שינקמן: גדלתי בראשון לציון, ספגתי מהוריי ערכי משפחה חזקים ואני רוצה להיות אבא.

<אמיר שינקמן: אני רוצה לדעת שיש באפשרותי להביא ילד לעולם, להעניק לו חיים מאושרים, מלאים ברגעים פשוטים.

<אמיר שינקמן: זה כל-כך טריוויאלי להרבה מהיושבים בחדר הזה.

<אמיר שינקמן: לטייל איתו בפארק, לרשום אותו לחוג, לעזור לו בלימודים.

<אמיר שינקמן: אני רוצה להתבונן בו הופך לאדם בוגר ערכי ומאושר.

<אמיר שינקמן: אני רוצה להעניק להורי נכדים.

<אמיר שינקמן: כשהכרנו, בעלי היה בתהליך שותפות הורית עם אישה רווקה במטרה להביא ילד אך לאחר כמה ניסיונות כושלים והעובדה שנכנסתי לחייו הוא החליט להפסיק, כיוון שרצינו להיות שנינו הורים לאותו ילד.

<אמיר שינקמן: נישאתי בשטוקהולם שבשבדיה על-מנת שנוכל להירשם כזוג נשוי בישראל.

<אמיר שינקמן: בשבדיה היו מוכנים לחתן אותנו היות ושנינו מחזיקים בדרכונים אירופאים.

<אמיר שינקמן: לאחר שחזרנו לישראל נרשמנו במשרד הפנים כזוג נשוי.

<אמיר שינקמן: למרות שאחוז הנישואים הגאים מתוך כלל הנישואים בישראל הוא נמוך מאוד, הסיפור שלנו אפילו מיוחד יותר מפני שבעלי מנהל אורח חיים דתי.

<אמיר שינקמן: מאז שעברנו לגור יחד, היהדות הפכה לחלק משמעותי יותר גם חיי.

<אמיר שינקמן: לראשונה אני חבר בקהילת בית כנסת, עורך קידוש בערב שבת וגם בבוקר שבת, משתתף בסדר פסח כהלכתו וכו' אני מספר לכם היום את הסיפור האישי שלנו, של מיכאל ושלי, אבל בטוח שאני מייצג אוכלוסייה גדולה של גברים ונשים, גאים נורמטיביים, ישראלים, שרוצים לממש את זכותם ולהפוך להורים.

<אמיר שינקמן: האלטרנטיבות שעמדו בפנינו כדי להביא ילד לעולם במדינת ישראל הופכות את המשימה הזאת לכמעט בלתי אפשרית.

<אמיר שינקמן: האפשרות הראשונה היא שותפות הורית.

<אמיר שינקמן: למי מכם שאינו מכיר את המושג שותפות הורית, משמעותי הוא להביא ילד לעולם עם אישה זרה.

<אמיר שינקמן: במקרה הזה,.

<אמיר שינקמן: בן זוג אחד מאיתנו יוגדר כאב הביולוגי של הילד, האישה הזרה תהיה אימו הביולוגית והאב הנוסף יידחק הצידה ללא כל זכויות או הכרה בילד כבנו.

<אמיר שינקמן: הילד גדל במקרה כזה במשמורת משותפות להורים שאינם במערכת יחסים ובטח הוא אינו תולדה של אהבה וזוגיות בריאה.

<אמיר שינקמן: האפשרות השנייה היא אימוץ.

<אמיר שינקמן: אנו חשים שזאת אפשרות שאיננה רלוונטית עבורנו שכן שנינו בריאים, פוריים ומעוניינים בהמשכיות משפחתית ביולוגית.

<אמיר שינקמן: האפשרות השלישית היא פונדקאות.

<אמיר שינקמן: פונדקאות, לכאורה, היא המוצא האחרון שלנו כדי להפוך להורים.

<אמיר שינקמן: אני משתמש במילה לכאורה כיוון שבמדינת ישראל 2013 חוק הפונדקאות מהווה פיתרון אך ורק עבור "אוכלוסיות נורמטיביות" אשר מתקשים להביא ילדים לעולם.

<אמיר שינקמן: אני מצטט את החוק: "הורים מיועדים הם איש ואישה שהם בני זוג".

<אמיר שינקמן: לפני שעמדת הגורמים המקשים עלינו לבצע תהליך פונדקאות בחו"ל והופכים אותו לכמעט בלתי אפשרי, אני רוצה להבהיר שכל אותם גורמים מתגמדים לעומת עובדה אחת פשוטה – החוק הישראלי, כאמור, קבע בפירוש שבני זוג יוכלו ליהנות מהזכות לבצע הליך פונדקאות בישראל אך באופן בוטה מפלה זוגות גאים בקביעה כי הורים מיועדים הם איש ואישה שהם בני זוג.

<אמיר שינקמן: אנו חיים בעידן בו ברור לכולם שאורח חיים גאה הינו מקובל ונורמטיבי.

<אמיר שינקמן: עוד ועוד מדינות בעולם מתירות נישואים בין בני זוג מאותו מין ואפילו בישראל, לאחר שכבר מכירים בנו כבני זוג נשואים, מתוקן בימים אלה חוק האימוץ המאפשר לאחד מאיתנו לאמץ את ילדיו של בן הזוג השני.

<אמיר שינקמן: יחד עם זאת, חוק הפונדקאות עדיין מפלה אותנו באופן בוטה ועל זה אנחנו זועקים לשינוי.

<אמיר שינקמן: אם כך, אנו מבינים שהפיתרון אינו מושג בגבולות מדינת ישראל ואנו נאלצים לצאת מחוץ לגבולות המדינה ולבחון את האפשרות שלנו לממש זכות זאת במדינה זרה.

<אמיר שינקמן: כדי לפרוט מעט את הבעיות הנוצרות מפונדקאות בחו"ל ולצאת מההיבט הערכי והמוסרי שבאפליה, אני רוצה להדגיש חלק קטן משלל הבעיות שנוצרות ומגבילות אותנו בפונדקאות מחוץ למדינת ישראל.

<אמיר שינקמן: הבעיה הראשונה היא אי הכרה ביהדותו של הילד.

<אמיר שינקמן: בכל הליך פונדקאות בחו"ל, שמסתיים בבקשה לרשום את הילד באופן רשמי בישראל, הנחת הבסיס של המדינה היא שהפונדקאית אינה יהודיה ועל כן הילד לא נרשם כיהודי.

<אמיר שינקמן: זוגות גאים שביצעו פונדקאות בעבר והיו מעוניינים בגיור הילד, עמדו בפני שתי אפשרויות: הראשונה, גיור רפורמי או קונסרבטיבי.

<אמיר שינקמן: המשמעות היא שהילד אינו נחשב יהודי בעיניי הממסד הרבני בישראל ולכך יהיו השלכות הרות גורל על גורלו.

<אמיר שינקמן: אם מדובר בבן זכר, הוא לא יזכה לבית מילה על-ידי מוהל אלא רק בהליך רפואי.

<אמיר שינקמן: בגיל 13, בעוד ששאר בני כיתתו יחגגו בר-מצווה כדת וכדין, הוא לא יוכל לעשות זאת.

<אמיר שינקמן: לאחר גיל 18 הוא ייאלץ לעבור הליך גיור באופן עצמאי אם ירצה להתחתן בחתונה דתית.

<אמיר שינקמן: אם לא יעשה זאת, בגיל 120 הוא אפילו לא יהיה זכאי להיקבר בבית קברות יהודי.

<אמיר שינקמן: כל זה יוצר מצב אבסורדי עוד יותר היות והילד שלו אנו מייחלים יגדל בבית יהודי דתי ויזכה בחינוך בהתאם.

<אמיר שינקמן: האפשרות בגיור הילד היא לגשת לרבנות הראשית ולשקר במצח נחושה.

<אמיר שינקמן: האב הביולוגי מסתיר את בן זוגו ומציג את עצמו כאב חד הורי על מנת שהרבנות תכיר בילד כיהודי.

<אמיר שינקמן: אנחנו לא רוצים לשקר.

<אמיר שינקמן: אנחנו גאים וזאת האמת שלנו.

<אמיר שינקמן: הבעיה השנייה היא ההיבט הכלכלי.

<אמיר שינקמן: הביקוש הרב שיש לזוגות גאים להליך פונדקאות הצמיח בשנים האחרונות גופים רבים אשר עוסקים בתיווך בין הזוגות הגאים לכל הגורמים בדבר.

<אמיר שינקמן: מי שמעורה בפרטים יכול להעיד שמדובר בתעשייה חדשה וגדולה המטפלת בנושא.

<אמיר שינקמן: מסתבר שהסיפור שלי ושל מיכאל אינו היחידי.

<אמיר שינקמן: יש מאות זוגות במצבנו.

<אמיר שינקמן: לדוגמה, באתר של סוכנות תמוז לבדה מדווח על מעל 130 לידות של ילדים בודדים או זוגות מאז שנת 2010.

<אמיר שינקמן: המצב השתנה לפני מספר חודשים כאשר החוק ההודי – הודו זאת המדינה שהיוותה את האופציה המרכזית לכך בגלל עלויות סבירות יחסית ובגלל הפיקוח ההדוק על התהליך.

<אמיר שינקמן: החוק ההודי שונה ועצר את האפשרות שלנו לפונדקאות שם.

<אמיר שינקמן: הודו ירדה מהפרק ואף אחת מהאופציות האחרות בחו"ל לא מהווה חלופה אמיתית.

<אמיר שינקמן: לא נפאל, שאין בה פיקוח אמיתי על התהליך, לא תאילנד שם הפונדקאית נרשמת בתעודת הלידה כאם הילד, לא בארצות הברית שם העלויות מגיעות למעלה מ-100,000 דולר, לא כולל טיסות, שהות, הוצאות רפואיות במקרה של סיבוכי לידה, הוצאות נוספות במקרה של תאומים וכדומה.

<אמיר שינקמן: במילים אחרות, כדי להפוך להורים בשיטת האם הפונדקאית בארצות הברית, עלינו לשלם לפחות חצי מיליון שקלים ולקוות שההיריון יסתיים בהצלחה.

<אמיר שינקמן: אציין כי בנוסף לשני המכשולים הגדולים האלה יהיה עלינו להתמודד עם מכשולים נוספים:

<אמיר שינקמן: היעדרות מרובה ממקומות העבודה בזמן שבו ניאלץ לשהות בחו"ל, גם במהלך שבועות ההפריה והכניסה להיריון וגם לפחות כחודש טרם הלידה.

<אמיר שינקמן: אחר-כך מספר שבועות נוספים לאחר הלידה בהם אנחנו מתמודדים עם בירוקרטיה ישראלית של הוצאת דרכון, בדיקת רקמות להוכחת אבהות וכדומה.

<אמיר שינקמן: כמו כן, היעדרות מנקודות מפתח במהלך ההיריון, כשכל הורה היה רוצה להיות נוכח בהם, כמו בדיקות רפואיות, צילומי אולטרה סאונד וכדומה.

<אמיר שינקמן: המרחק מהמשפחה, שהתמיכה שלה חשובה כל-כך במהלך תקופת ההיריון ולאחר מכן בשלב הראשוני שלאחר הלידה.

<אמיר שינקמן: כולי תקווה שהוועדה שהתכנסה כאן היום תראה לנכון לתקן את העוול והאפליה שנעשית לקהילה לא קטנה מאזרחי המדינה.

<אמיר שינקמן: קהילה שומרת חוק ותורמת לחברה לא פחות מאף מגזר אחר.

<אמיר שינקמן: תאפשר לי ולמיכאל בעלי לממש את זכותנו להפוך להורים.

עדי קול: תודה.

עדי קול: אני רוצה להודות לחבר הכנסת דוד אזולאי שנכנס עכשיו וביקש זכות דיבור.

דוד אזולאי: גברתי היושב ראש.

דוד אזולאי: האמת, מאוד התלבטתי אם להשתתף או לא להשתתף בדיון הזה.

דוד אזולאי: אני מכיר קצת את הוועדה הזאת.

דוד אזולאי: קודמיי בתפקיד הזה מאוד השתדלו תמיד לקיים דיונים בנושאים שהם בקונצנזוס.

דוד אזולאי: כך היה כל השנים.

דוד אזולאי: אני מפנה אותך לפרוטוקולים לאורך כל השנים.

דוד אזולאי: לאו דווקא חבריי מהסיעות החרדיות, גם אחרים שהיו פה כמו סופה לנדבר ואחרים.

דוד אזולאי: אני מוצא את עצמי פה בנושא שנוי במחלוקת, נושא שאני לא יודע עד כמה הוא שייך לוועדה.

דוד אזולאי: יכול להיות שהנושא הזה צריך להיות קודם כל בממשלה.

דוד אזולאי: יש לכם את שרת הבריאות שנמנית על סיעתך.

דוד אזולאי: בוודאי שיש לה את כל הכלים ואת כל האפשרויות לקדם את הנושא הזה.

דוד אזולאי: לא צריך לחפש איזו ועדה שאין לה את הסמכות לטפל בנושאים כאלה.

דוד אזולאי: אני גם לא יודע מה תהיה התוצאה מהדיון הזה.

דוד אזולאי: באמת אני אומר לך, כי אני מכיר קצת.

דוד אזולאי: אני בטוח שגם את יודעת את האמת, לאיזו תוצאה נגיע לפה בסוף.

דוד אזולאי: אני חושב שזה לא המקום וזאת לא הוועדה לדיון מהסוג הזה.

דוד אזולאי: לכן, אני מבקש ממך בכל לשון של בקשה.

דוד אזולאי: אם אנחנו רוצים לקדם נושאים, והוועדה הזאת קידמה נושאים מאוד מאוד חשובים לציבור שפנה אליה בנושאים של פגיעה, בנושא בירוקרטיה וכדומה.

דוד אזולאי: אני חושב שאין שום סיבה שלא נמשיך באותה דרך.

דוד אזולאי: לא צריך לקחת נושאים ששנויים במחלוקת, להביא אותם לפה, או לקדם אג'נדה של המפלגה שלך או שלך באופן אישי.

<קריאה: הגיע הזמן שהם לא יהיו שנויים במחלוקת.

דוד אזולאי: לכן הצעתי - אני באמת אומר, משום כבודך.

דוד אזולאי: התלבטתי לבוא או לבוא אבל בסוף החלטתי לבוא ולהגיד את הדברים האלה.

דוד אזולאי: אני מאוד מאוד מבקש לקחת זאת בחשבון.

עדי קול: אני מעריכה את הדברים שאמרת אבל אני כמובן לא מסכימה.

עדי קול: אין לי את המסמך שמגדיר את הסמכויות של ועדת פניות ציבור אבל בהגדרה של ועדת פניות ציבור, הסמכות היא לפנות ולהתעסק בכל נושא שמטריד את הציבור.

עדי קול: ברגע שמקבלים פניות אנחנו יכולים להתעסק בהם.

עדי קול: אני חושבת שאחת הבעיות של הוועדה בשנים הקודמות – אני לא יודעת אם הכרתם את הוועדה לפניות הציבור לפני.

עדי קול: אני חושבת שהיא לא היתה מפורסמת מספיק.

עדי קול: .

דוד אזולאי: בעניין הזה אני לא מסכים איתך.

דוד אזולאי: אני חושב שאפשר לבדוק כותרות, תקשורת, פעילויות.

דוד אזולאי: מי רצה - - -

עדי קול: בשנים האחרונות עמדו בראש הוועדה חברי כנסת מהסיעות החרדיות והרבה נושאים שהם התעסקו בהם היו רלוונטיים לאוכלוסיות האלה.

דוד אזולאי: את טועה בעניין הנושא.

דוד אזולאי: דנו פה על מגוון נושאים.

דוד אזולאי: אני יכול להגיד לך שרוב הנושאים שקיימנו כאן עליהם דיון, לא היו שייכים דווקא לציבור הדתי.

עדי קול: זה עניין של פרשנות.

עדי קול: אני חושבת שוועדה שמוגדרת כוועדה לפניות הציבור, צריכה לשרת את הציבור ובכל נושא שהציבור פונה.

עדי קול: זאת המטרה של הוועדה הזאת.

עדי קול: אני חושבת שאם היינו עוסקים בנושאים שהם לא במחלוקת, לא היתה סיבה שנקיים עליהם דיון.

עדי קול: בשביל זה יש ועדה.

עדי קול: אם אתה שואל אותי, אם לא יקרה שום דבר מהדיון הזה, אז זה מאוד חבל ואני אכנס דיון בשבוע הבא ושבוע אחרי זה.

עדי קול: אני אזמין אתכם כל שבוע.

עדי קול: יש לנו חדר נחמד, יהיה לנו כיף, עד שנצליח להביא לשינוי.

עדי קול: אני באמת חושבת - - -

דוד אזולאי: אם זאת הגישה, אז תמשיכי לדון לבד.

עדי קול: קודם כל, אני לא לבד.

עדי קול: אני אמשיך לתת מענה לציבור בדברים שמטרידים אותו.

דוד אזולאי: אם זאת הגישה שלך ואת חושבת שבדרך הזאת תוכלי לקדם, אוקיי.

דוד אזולאי: גם לנו יש כלים פרלמנטאריים שנוכל לפעול בהם.

דוד אזולאי: אם זאת הגישה, בבקשה.

דוד אזולאי: .

עדי קול: דוד, הציבור הוא מורכב.

דוד אזולאי: אנחנו בגישה שלנו - - -

עדי קול: הגישה שלכם זה למנוע דיונים בכנסת?

דוד אזולאי: לא.

דוד אזולאי: אל תוליכי את זה לפינות האלה.

עדי קול: אחת המטרות של הכנסת זה להעלות נושאים לדיון ציבורי.

עדי קול: קודם כל, אני חושבת שזה נושא רלוונטי וחשוב והוא נמצא על סדר היום.

דוד אזולאי: למיעוט שבמיעוט כאשר ישנם נושאים שעל סדר היום שבאמת בוערים.

<לירן אלטמן כדורי: סליחה אדוני, לא, לא, סליחה אדוני.

דוד אזולאי: לא ביקשתי את ההתערבות שלך, אל תענה לי.

<לירן אלטמן כדורי: זימנו אותנו פה לדבר.

<לירן אלטמן כדורי: זימנו אותנו פה לדבר.

<לירן אלטמן כדורי: אני אומר בצורה מנומסת.

<לירן אלטמן כדורי: אתה קורה לבעיה שלי בעיה של מיעוט אבל היא בעיה ואנחנו נמצאים פה לדון בה, אדוני.

דוד אזולאי: אני לא מכיר אותך.

דוד אזולאי: אני מדבר עם היושבת ראש ולא איתך.

דוד אזולאי: אל תענה לי.

<לירן אלטמן כדורי: הזמינו אותנו לכאן לדבר ואנחנו נדבר.

<לירן אלטמן כדורי: מה זה אל תענה לי?

<לירן אלטמן כדורי: בוודאי שאני אענה לך.

עדי קול: דוד, קודם כל, אתה פוגע פה בציבור שיושב ונמצא.

<לירן אלטמן כדורי: חצוף.

עדי קול: הבעיה היא גם בעיה של אימהות יחידניות.

דוד אזולאי: גברתי היושבת ראש, אני כאן שומע דברי חוצפה מאדם שאומר שאני חצוף.

<לירן אלטמן כדורי: למה דברי חוצפה?

<לירן אלטמן כדורי: הזמינו אותנו לדבר ונדבר.

<לירן אלטמן כדורי: אם לא נעים לך, אל תהיה פה.

עדי קול: אני קוראת לסדר לשניכם כי אני חושבת שהדיון הזה - - -

דוד אזולאי: סליחה, סליחה, סליחה.

דוד אזולאי: אני מבקש, אל תגידי את זה בנשימה אחת.

דוד אזולאי: לבוא כאן ולהגיד לחבר כנסת חצוף?

דוד אזולאי: איפה למדת את זה?

דוד אזולאי: איפה?

דוד אזולאי: ואת יושבת ראש שותקת על דבר כזה?

עדי קול: אני מצטערת, לא שמעתי את המילה חצוף.

עדי קול: הוא אמר שקראת לאוכלוסיה שהוא מייצג בעיה של מיעוט ואני חושבת - - -

דוד אזולאי: אני מקווה שאין לך שמיעה סלקטיבית.

עדי קול: יש לי שמיעה מצוינת.

דוד אזולאי: אני מבקש.

עדי קול: חצוף אף אחד לא יקרא אחד לשני, אני לא חושבת שזאת השפה שאנחנו מתדיינים בה.

עדי קול: עדיין, אני חושבת שקראת פה לציבור שלם מיעוט ולבעיה שלו כבעיה לא רלוונטית ואני חושבת שזה לא ראוי, בטח.

עדי קול: שלא בדיון בכנסת.

עדי קול: זאת דעה אישית שלך וזה מצוין, אבל בוועדה הזאת היא לא מקובלת, אני מצטערת.

עדי קול: שוב, אני חוזרת ואומרת את זה לכל מי ששומע.

עדי קול: הוועדה לפניות הציבור מיועדת לכולם ולכל בעיה של הציבור וזה בלי ספק בעיה של ציבור מאוד גדול.

עדי קול: אני ממש מוחה על האמירה שזה לא בסמכות של הוועדה.

עדי קול: להיפך, מה שיפה בוועדה הזאת - - -

דוד אזולאי: אני מוחה על ההתנהגות שלך שמצאת לנכון למחות על מה שאני אומר, ועל מה שאזרח פה מדבר, לא מצאת לנכון למחות.

עדי קול: אמרתי שלהגיד חצוף זה לא מקובל.

דוד אזולאי: בסדר, תודה רבה.

דוד אזולאי: אם זאת ההתנהלות שלך וכך את מנהלת את זה, צר לי להגיד לך - - -

עדי קול: חבל שאתה לא נשאר כאן לשמוע את הבעיה הזאת, שהיא לא בעיה של מיעוט אלא בעיה מאוד מאוד משמעותית וחשובה, שאני מקווה שנמצא לה פיתרון.

עדי קול: אני באמת מצטערת.

עדי קול: אני מצטערת שזה המצב, אני מצטערת שאנחנו לבד בלי חברי כנסת נוספים ואני מצטערת שזאת התגובה.

עדי קול: אני אומרת שוב לפרוטוקול שהוועדה לפניות הציבור תהיה ועדה של כולם ותטפל בכל נושא רלוונטי שיגיע.

עדי קול: כיוון שאת רוצה לדבר, יש לי הרבה שאלות אליך.

עדי קול: הדוח של מור יוסף קובע שצריך להרחיב את החוק.

עדי קול: אני חברת כנסת ויכולתי להגיש היום הצעת חוק שתתקן.

עדי קול: כבר הגישו הצעות חוק כאלה בעבר שמתקנים את ההגדרה של בני זוג.

עדי קול: דיברתי עם אסף.

עדי קול: אם הייתי עושה את התיקון, אני חושבת שלא הייתי פותרת את הבעיה, גם אם החוק הזה היה עובר.

עדי קול: לציבור אומרים שמותרת פונדקאות בישראל אבל אין מספיק נשים פונדקאיות בארץ.

עדי קול: זה אומר שעד שלא נסדיר את הנושא של פונדקאות חו"ל – בכל מקרה, גם כשתהיה זכות לכולם, יצטרכו להשתמש בפונדקאות חו"ל.

עדי קול: גם היום כשמדברים על סוכנויות התיווך, הרבה זוגות, בעל ואישה, פונים לסוכנויות האלה כי אין מספיק פונדקאיות בארץ.

עדי קול: לכן, אם נשנה את החוק וכולם יכנסו לסל הזה, עדיין יצטרכו אנשים להתמודד עם הבעיה בחו"ל.

עדי קול: הבעיה בחו"ל היא בעיה גדולה.

<פרץ סגל: גם אותה אפשר לחוקק.

עדי קול: גם אותה אפשר לחוקק.

עדי קול: אנחנו מחכים.

עדי קול: אמרת שאי-אפשר לדבר על זה.

עדי קול: את התיקון שלי אני אגיש עם כל התיקונים שלי על פונדקאות חו"ל: שיהיה פיקוח, שיהיה ליווי, שיהיה ייעוץ.

עדי קול: אלה יהיו מדינות מוגדרות ולא רק מדינות שיש בהן חוק שמאפשר את זה כי אין חוק כזה ברוב המדינות.

עדי קול: זה יהיה משהו שנוכל באמת לעמוד מאחוריו.

עדי קול: אני רוצה לשאול אותך שאלה מאוד משמעותית.

עדי קול: הדס היתה יכולה להגיד שהיא אימא יחידנית וטליה היא מישהי שפגשתי במקרה ואני רוצה להיות פונדקאית.

עדי קול: היה היתה יכולה לומר זאת ללא התייחסות למיניות שלה.

עדי קול: הוועדה שבה ישבת אמרה שהיא רוצה להרחיב את זה לאימהות יחידניות.

עדי קול: לה אתם אומרים: כאימא יחידנית אנחנו לא נותנים לך.

עדי קול: בת הזוג שלה לא מוכרת כקרובת משפחה אז היא יכולה להיות הפונדקאית שלה לפי ההנחיות של הוועדה ולמרות זאת לא מכירים בה כבת זוג.

עדי קול: הפלונטר של הדס לא ברור.

עדי קול: אם אחרי הדברים שדוד אמר אנחנו מצליחים לפתור את הבעיה של הדס, אז עשינו צעד.

עדי קול: מבחינתי, אמרתי את זה להדס, זאת המטרה שלנו.

עדי קול: יש לנו מטרות גדולות אבל כדי שלא נמשיך דיון לבעיה שאין לה פיתרון, זאת בעיה שאפשר לפתור גם לפי הכללים והחוקים שלכם.

עדי קול: נתחיל עם זה ואחר-כך נראה איך עושים את השינוי הזה.

<מירה היבנר הראל: ברשותך.

<מירה היבנר הראל: שמעתי פה דברים מאוד נרגשים.

<מירה היבנר הראל: מי כמונו, העוסקים במלאכה, לא באנו להערים קשיים.

<מירה היבנר הראל: זה צריך להיות ברור לכל האנשים שרואים בנו גוף ארכאי שלא מבין – הוא מבין לגמרי.

<מירה היבנר הראל: זה קודם כל.

<מירה היבנר הראל: רצונו של הריבון הוא לאפשר לכל אחד שוויוניות, לממש כמיהות להורות וכל דבר אחר שהוא לא בניגוד לחוק.

<מירה היבנר הראל: לא בכדי הוקמה בזמנו ועדת מור יוסף, כי גם אנחנו חשנו שיש בציבור צורך בשינוי חוק שחוקק ב-1996.

<מירה היבנר הראל: השתנו דברים מאז.

<מירה היבנר הראל: המשפחה המסורתית שהיתה פעם קיבלה צביון אחר.

<מירה היבנר הראל: אנחנו חשבנו שמן הראוי לתת לזה את הדעת.

<מירה היבנר הראל: לכן, כשהוקמה ועדת מור יוסף ישבו בה מכל גווני הקשת, מכל גווני המקצועות.

<מירה היבנר הראל: דוח ועדת מור יוסף, לטעמנו, פתח פתח.

<מירה היבנר הראל: הוא פתח פתח למה שחלק גדול מהציבור כאן מבקש.

<מירה היבנר הראל: הפתח הזה הוא לאפשר ליחידניים להיות הורים.

<מירה היבנר הראל: כפי שציינת, כיום בחוק "איש ואישה שהם בני זוג".

<מירה היבנר הראל: יתרה מזאת, החוק במתכונתו זאת, לא נתן פיתרון, למשל, לגברים שתאי הרבייה שלהם פגועים.

<מירה היבנר הראל: זה רק נתן פיתרון לנשים שתאי הרבייה שלהם פגועים.

<מירה היבנר הראל: באנו ואמרנו שלא נסבול אפליה כזאת.

<מירה היבנר הראל: יחד עם זאת, פונדקאות לעולם תהיה עם קשר גנטי לאחד מהאנשים.

<מירה היבנר הראל: אנחנו לא נעשה פונדקאות שהיא בעצם אימוץ, כשאין שום קשר גנטי בין המבקש לבין המקבל.

<מירה היבנר הראל: זה אומר שבכל תהליך כזה אחד מבני הזוג יהיה בעל המטען הגנטי.

<מירה היבנר הראל: עכשיו לשאלתך.

<מירה היבנר הראל: ועדת מור יוסף עשתה הרבה מהפכות.

<מירה היבנר הראל: למכל, העלתה דבר שלא התייחסו אליו וזאת טובתו של הילד.

<מירה היבנר הראל: בכל החוקים, בכל הכמיהות, בכל הזכויות, טובתו של הילד אף פעם לא נשקלה.

<מירה היבנר הראל: אמרנו שטובתו של הילד תישקל גם היא במסגרת התהליך הזה.

<מירה היבנר הראל: נתנו כלים ונתנו איזה אפשרויות כדי לבדוק שלכמיהה מצד אחד, כשיבוא הילד המיוחל, גם לחשוב על טובתו.

<מירה היבנר הראל: עכשיו לענייננו.

<מירה היבנר הראל: מתפרצים פה קצת לדלת פתוחה.

<מירה היבנר הראל: גברתי יושבת הראש, שום דבר לא יוכל להיעשות ללא תיקוני חקיקה.

<מירה היבנר הראל: לו דעתי נשמעת כאן, תיקוני החקיקה לא יהיו ספוראדיים, לא יהיה תיקון פה ותיקון פה.

<מירה היבנר הראל: אם בדעתנו, ובדעת יושב הראש, ובראש ובראשונה בדעת שרת הבריאות, לעשות איזה שינוי, השינוי איננו יכול לעבוד בטור, השינוי צריך להיות פרללי, מקביל.

<מירה היבנר הראל: גם חוק תרומת ביציות, וזה לעניין שתי הנשים הנחמדות שנמצאות כאן.

<מירה היבנר הראל: גם לעניינך, זה חוק הפונדקאות.

<מירה היבנר הראל: גם משרד הפנים עם חוק הכניסה.

<מירה היבנר הראל: זאת אומרת, כדי שאנחנו נצליח, לא הצעת חוק של תיקון אחד שיאפשר פה משהו, מפני שכאן תהיה בולקה ומבולקה.

עדי קול: נכון שאני יכולה להגיש הצעת חוק אבל גם אתם כמשרד הבריאות יכולים.

עדי קול: עברה כבר שנה מאז הדוח.

עדי קול: אמרו שעד יולי 2013 הוא ייושם.

<מירה היבנר הראל: לא, הוא לא ייושם.

<מירה היבנר הראל: בואו נהיה מאוד מדויקים כדי לא לטעת אשליות ולא לעשות איזו דמורליזציה.

<מירה היבנר הראל: שרת הבריאות נכנסה לתפקידה לפני זמן קצר מאוד שרת הבריאות.

<מירה היבנר הראל: שרת הבריאות יושבת עדיין בינה לבין עצמה ולומדת את הסוגיה עצמה.

<מירה היבנר הראל: בסוף החודש הבא היא תקבל את דוח יישום ההמלצות של דוח ועדת מור יוסף.

<מירה היבנר הראל: תרצה, תקבל אותם, תרצה, להרחיב אותם, תרצה אולי לצמצם אותה.

<מירה היבנר הראל: זאת האג'נדה שלה ואותה אנחנו צריכים לכבד.

<מירה היבנר הראל: היא זאת שתוכל ליזום את תיקוני החקיקה.

<מירה היבנר הראל: אנחנו לא נוכל למנוע מאף אחד לעשות תיקוני חקיקה אבל לו עצתי נשמעת, בואו נחכה לשרת הבריאות שתרים את הכפפה וננסה לעשות את התיקון ברוחב כדי שלכולם יהיה מענה.

עדי קול: אז התשובה שלך להדס היא לחכות?

<מירה היבנר הראל: שיהיה ברור, נושא הפונדקאות כאן בישראל הוא נושא מאוד יקר.

<מירה היבנר הראל: יש הרבה ביקוש ומעט היצע.

<מירה היבנר הראל: כדאי שנדע את זה.

<מירה היבנר הראל: כשאנחנו עושים את החשבונות, ליבנו עם האנשים שזקוקים.

<מירה היבנר הראל: עד היום הזוגות שביקשו לממש את הפנייה הזאת, חלקם היו צריכים למכור בית.

עדי קול: רגע, זה לא המקרה כאן.

<מירה היבנר הראל: אני עונה לחבר היקר.

<אמיר שינקמן: אמרתי שהבעיה הכלכלית היא בעיה היא רק בעיה אחת קטנה מכל הבעיות.

<מירה היבנר הראל: הבעיה היא כלכלית קשה מאוד.

עדי קול: טיפולי הפוריות שאני עובדת הם מאוד יקרים למדינה והם לא מוגבלים.

עדי קול: אני יכולה לעשות אותם מיליון שנה.

עדי קול: אני יודעת שמדברים על זה וזה לא הגיוני.

עדי קול: בתור מי שעוברת אותם, זה לא הגיוני.

עדי קול: פה אתם אומרים שזה דבר יקר?

<מירה היבנר הראל: את מקבלת את זה על חשבון המדינה והם צריכים לשלם עבור זה.

עדי קול: זאת עוד בעיה.

עדי קול: אני מקבלת את זה על חשבון המדינה והם - - שוב, כאן אין בעיה.

עדי קול: יש לנו שתי נשים, יש פונדקאית, אין בעיה של היצע ויש גם ביצית.

עדי קול: יש גם משפחה.

<מירה היבנר הראל: זה עניין משפטי דק ואני אנסה להסביר אותו.

עדי קול: רק רגע, הדס רוצה לדבר.

<הדס שלו ישראלי: עו"ד היבנר, הגשנו לך שתי בקשות שנשללו.

<הדס שלו ישראלי: בעצם השלילה שלהן אומרת שלטליה אין זכות והיא לא תביא ילד לעולם מהביציות שלה.

<הדס שלו ישראלי: היא יכולה לייצר עוברים, כל מה שצריך זה להחזיר אותם אלי, שאני בת הזוג שלה.

<הדס שלו ישראלי: בכל מדינה מתוקנת, ארצות הברית, שבדיה, היינו נחשבות לזוג נשוי.

<הדס שלו ישראלי: אני לא מבקשת עזרה של גורם שלישי, ניצול לא ניצול, זה בכלל לא הדיון.

<הדס שלו ישראלי: שום עניין של תמיכה כספית, טיפולי פוריות עולים יותר.

<הדס שלו ישראלי: אני נותנת את השירות הזה בשמחה ובאהבה.

<הדס שלו ישראלי: הילד הזה יגודל על-ידי שתינו.

<הדס שלו ישראלי: אם הוא לא היה ישן הוא היה מעיד פה שטובתו היא ללא עוררין.

<הדס שלו ישראלי: זה לא הגיוני שבאף מדינה ישללו את הזכות הזאת.

<הדס שלו ישראלי: השלילה שלך זה גזר דין שנשללת ממנה ההורות.

<מירה היבנר הראל: קודם כל, זאת לא שלילה שלי, זה של המחוקק.

<הדס שלו ישראלי: לא שלך - - -

<מירה היבנר הראל: לא נוח לי להרגיש את זה, כי מי כמוני יודעת ומנסה לפעול באיקס השנים נמצאת, כדי שמי שיבקש ילדים יהיה לו.

<מירה היבנר הראל: זאת לא אני, זה המחוקק.

<הדס שלו ישראלי: אני מסירה את האחריות האישית שלך, אבל את הכתובת.

<מירה היבנר הראל: זה לא נעים לי לשמוע כי אני מאוד חושבת - - -

<הדס שלו ישראלי: אני מתנצלת.

<הדס שלו ישראלי: אני רק מבקשת שהמדינה כגוף, מי שיושב פה ומייצג אותה, יאפשרו לנו את הזכות הבסיסית הזאת, שלא צריך בשבילה שום דבר.

<מירה היבנר הראל: כן, צריך תיקון חקיקה וזה בדיוק מה שאני מנסה לומר.

<מירה היבנר הראל: אני אסביר לך.

<מירה היבנר הראל: הרעיון הגלום בחוק הפונדקאות הוא ניתוק מוחלט בין הפונדקאית לבין ההורים, אחרת אנחנו נכנסים למבוך שאין לו מוצא.

<מירה היבנר הראל: עד היום, וזה הרציונאל, האישה הנושאת את הילד משמשת כ"אינקובטור נייד".

<מירה היבנר הראל: סליחה על ההשוואה.

<מירה היבנר הראל: ברגע שהיא מסיימת את תפקידה מתנתק לחלוטין הקשר בינה לבין ההורים המיועדים.

<מירה היבנר הראל: לכן זה מתאים ואני מבינה אתכן אבל מה יעשה זוג, איש ואישה שרוצים ילד, והם זקוקים לפונדקאית.

<מירה היבנר הראל: אז היא תבוא ותאמר: רבותיי, אני האימא, עכשיו אנחנו משפחה של שלושה.

<מירה היבנר הראל: זה מה שקורה במצב המשפטי שאת מבקשת.

<מירה היבנר הראל: בא המחוקק ואמר שכדי לנתק לחלוטין את הקשר המשפטי, המחוקק יצר יציר נפלא שנקרא צו הורות.

<מירה היבנר הראל: צו ההורות הזה מנתק את הזיקה המשפטית, הזכויות והחובות, בין האם הנושאת לבין ההורים המיועדים.

<מירה היבנר הראל: מה שאתן מבקשות לא ניתן כרגע בחקיקה ולבי לבי איתכן.

<מירה היבנר הראל: זה כתוב בחקיקה, זה לא דבר שמירה או רינת יכולים לשנות.

<מירה היבנר הראל: כמו שאמרתי, תבוא שרת הבריאות ותחליט.

<מירה היבנר הראל: רבותיי, אפשר לחשוב על הדברים.

<מירה היבנר הראל: נכון שהגיל הוא גיל ומרוץ הזמן עובד - - -

עדי קול: נדמה לי שמשרד הבריאות כן המליץ להכיר במקרים האלה.

<מירה היבנר הראל: בואי נפריד בין הדברים.

<מירה היבנר הראל: כרגע לא ניתן לאשר את הבקשה של הפונדקאות.

<מירה היבנר הראל: אנחנו נצטרך לעשות איזה תיקון חקיקה, שבאותם המקרים, בוועדת חריגים, אנחנו נוכל.

<מירה היבנר הראל: כרגע זה לא ניתן משפטית.

<מירה היבנר הראל: לבי לבי עליך, אבל זה לא עניין שבהינף יד ניתן ובהינף יד נסרב, זה פשוט החוק.

עדי קול: אם משרד הבריאות יכול בוועדת חריגים, אז למה אתם לא מקימים ועדת חריגים?

<מירה היבנר הראל: מפני שאין בחוק ועדת חריגים.

<מירה היבנר הראל: אני צריכה להקים אותה.

עדי קול: אתם יכולים בהוראת שעה?

<מירה היבנר הראל: אין הוראת שעה.

עדי קול: אין, אבל אתם יכולים לעשות אותה.

<היידי מוזס: מה, זה בלתי אפשרי?

<היידי מוזס: לא קיים?

<מירה היבנר הראל: הכול אפשרי.

<מירה היבנר הראל: לפני 3 דקות נתתי נאום ואמרתי שאי-אפשר לתקן את החוק במן חתכים ובמן טלאים.

<מירה היבנר הראל: כדי שאנחנו ניתן מענה לכל האנשים היושבים כאן ולאנשים שלא הגיעו – רבותיי, על שולחננו מונחים הרבה מאוד דברים שלא נמצאים כאן וצריכים לקבל ייצוג.

<מירה היבנר הראל: הדמיון הוא קטן מול המציאות.

<מירה היבנר הראל: לכולם אנחנו צריכים לתת פיתרון.

<מירה היבנר הראל: תנו לנו.

<מירה היבנר הראל: אנחנו מבינים, רוצים, אבל כפי שהסברתי, אנחנו לא נתקן את החוק לפי זוג כזה או אחר, אנחנו צריכים לתת פיתרון כולל.

<מירה היבנר הראל: חוק איננו נועד לפרט.

<מירה היבנר הראל: חוק נותן באיזונים שלו את המענה למירב.

<מירה היבנר הראל: לא לכולם, אבל למירב.

<הדס שלו ישראלי: יש עוד מקרים כמונו, זה לא אני וטליה מבקשות את זה.

<הדס שלו ישראלי: זה משהו שאפשר לשנות בהינף קולמוס.

<הדס שלו ישראלי: בזמנו, כשפנינו למשפחה חדשה - - -

<היידי מוזס: אפשר להתחיל לפחות בתהליך, יש מספיק לסביות במדינה שלנו.

<מירה היבנר הראל: אין בעיה, אני לא פוסלת.

<מירה היבנר הראל: אני מסבירה שאני צריכה לתקן את החוק כולו.

עדי קול: האמירה שצריך לתקן את החוק היא אמירה מאוד מורכבת.

עדי קול: אני יכולה בסוף הדיון להגיש הצעת חוק.

עדי קול: את יודעת מה זה אומר.

עדי קול: קודם כל, משרד הבריאות לא יתמוך בזה כי הוא יגיד שלא מתקנים רק את החוק הזה כי צריך את החוק כולו.

עדי קול: עד שלא יהיה תיקון הוליסטי הם לא יאשרו.

עדי קול: לא יעזרו הצעות החוק שנגיש.

עדי קול: לצערי אפשר לקרוא לזה הצהרות חוק, כי כבר הגישו בעבר ולא היה לזה שום משמעות.

עדי קול: עד שמשרד הבריאות לא יגיד: אנחנו לוקחים את זה ומסתכלים על התיקון כולו, זה לא יעזור.

עדי קול: כשאת אומרת "עד שיתקנו את החוק" זה נשמע מאוד פשוט אבל מדובר בשנים שאנשים שיושבים כאן לא יהיה להם מענה.

עדי קול: בסופו של דבר זה בחסות החוק.

עדי קול: מדינת ישראל שולחת אותם למדינות אחרות שבהם הם עוברים תלאות וסיוטים והרבה פעמים התעללויות.

עדי קול: זוג של בני משפחה שלי חזר מהודו ביום שישי אמרו:

עדי קול: אנחנו לא רוצים להגיע את השם שלנו כי חס וחלילה אנחנו נסכן את מצבנו.

עדי קול: התשובה שלך, עד שיתקנו את החוק, זאת כאילו תשובה אבל זאת באמת לא תשובה.

עדי קול: לא יכול להיות שמשרד הבריאות לא יכול לתת לזה פיתרון.

עדי קול: אני אוהבת את שרת הבריאות אהבת נפש ומאוד מאמינה גדולה בה.

עדי קול: אמרתי את זה גם לה.

עדי קול: אני חושבת שאם יש תקווה, אז היא התקווה.

עדי קול: עדיין, זה לא הגיוני בעיניי.

עדי קול: אני יכולה לתת לכולם לדבר.

עדי קול: שמענו פה סיפורים קורעי לב, ועדיין אתם אומרים שזה החוק.

עדי קול: זה לא יכול להיות.

<מירה היבנר הראל: זאת מדינה דמוקרטית שמחוקקים בה חוקים, אין מה לעשות.

<מירה היבנר הראל: החוקים לפעמים טובים ולפעמים הם פחות טובים.

עדי קול: כשראש הממשלה רוצה לחוקק, יש חקיקות בזק.

<מירה היבנר הראל: אבל לא בנושאים מהותיים וגם חוק ההסדרים נתון לביקורת לא פשוטה.

עדי קול: בנושאים מהותיים מאוד.

עדי קול: אתם יודעים שאני חדשה פה, ויכול להיות שזה פיתרון ולא חיסרון במקרה הזה.

עדי קול: אני חושבת שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו דורשים פיתרון כי יש חקיקה.

עדי קול: בשבוע הראשון שלנו בכנסת העברנו מלא חוקים שהממשלה רצתה להעביר אותם מהר.

עדי קול: נשמע שכאילו אתם אומרים שידכם כבולות.

<מירה היבנר הראל: לא, ידינו אינן כבולות אבל תסכימי איתי – אמרתי ואני אחזור.

<מירה היבנר הראל: מי שיחוקק את החוק וישנה אותו זאת שרת הבריאות.

<מירה היבנר הראל: נכון שחקיקה לוקחת זמן, אני לא מנסה להשלות את אף אחד.

<מירה היבנר הראל: אני רק מקווה שבניגוד לחוק ב-1996 שלקח לא הרבה זמן, כי היינו בחסות בית משפט עליון.

<מירה היבנר הראל: גם ב-1996, כשחוקקנו את החוק, חשבו במדינות העולם שאנחנו נפלנו על הראש.

<מירה היבנר הראל: אנחנו היינו המדינה הראשונה שעשתה חוק פונדקאות.

<מירה היבנר הראל: רבותיי, תנו לנו גם קצת קרדיט.

<מירה היבנר הראל: זה לא שבכל המדינות בעולם היתה פונדקאות ואנחנו היינו הסרח העודף.

<אמיר שינקמן: זה חוק שעדיין מפלה רבים מאיתנו.

<מירה היבנר הראל: נכון, אל ב-1996 הוא היה מהפיכה.

<מירה היבנר הראל: היום אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להשלים את המהפכה.

<מירה היבנר הראל: אבל מהפכות זה דבר תלוי חקיקה.

<מירה היבנר הראל: אין מה לעשות, אני לא יכולה להבטיח אינסטנט פיתרון.

<מירה היבנר הראל: אני רק יכול להבטיח שימת לב ורצון.

<מירה היבנר הראל: כמי שמכירה קצת את שרת הבריאות, נדמה שיש הרה רצון.

עדי קול: נעשה סבב ואז ננסה לחשוב.

עדי קול: אסף, תמצא לנו פיתרון.

<שרון זינגר: אני מ"משפחה חדשה".

<שרון זינגר: במקרה אני הלסבית היחידה בארגון.

<שרון זינגר: גם לי יש בת זוג.

<שרון זינגר: אנחנו התחתנו בניו-יורק.

<שרון זינגר: פה אני בכובע של משפחה חדשה ומן הסתם זה קרוב למצב שלי.

<שרון זינגר: אני בת 30.

<שרון זינגר: אני מרגישה שאם נמשיך לדון ולדון, אז אני אעבור את השעון הביולוגי שלי, עם כל התהליכים שאני צריכה לעבור, כדי להביא ילד לעולם עם ב ת הזוג שלי.

<שרון זינגר: אני מאוד מסכימה איתך באמירה שאי-אפשר לעשות את הדברים טלאי על טלאי.

<שרון זינגר: הטלאי על טלאי הזה זה בדיוק מה שהוביל אותנו למצב של היום, לא רק בנושא של פונדקאות, אלא בכל מה שקשור לשוויון במשפחה במדינת ישראל.

<שרון זינגר: אנחנו לא מסתכלים על הדבר הגדול.

<שרון זינגר: הכנסת בסוף צריכה לתת פיתרון שהוא ברמה אסטרטגית שנותן מענה לכל אדם ואדם במדינת ישראל.

<שרון זינגר: בניגוד למה שאמר פה חבר הכנסת אזולאי, לא מדובר פה אך ורק בהומואים, לסביות, טרנס ובי.

<שרון זינגר: מדובר גם במשפחות שלהם.

<שרון זינגר: אם ניקח סטטיסטיקה של 10% מהאוכלוסייה, פלוס המשפחה שלהם, פלוס הקרובים הרחוקים שלהם שמושפעים ממצבם המשפחתי וכן הלאה.

<שרון זינגר: בנוסף לזה אנחנו מדברים על הורים יחידניים, כמובן.

<שרון זינגר: כמובן שאנחנו לא רוצים להגיע למצב, בדיוק כמו שנאמר פה, שאנחנו משקרים, שאנחנו יחידניים, כשאנחנו בעצם בזוגיות ובמשפחה.

<שרון זינגר: לכן יש פה עניין שהוא קצת יותר גדול וקצת יותר רחב ורלוונטי לכל אחד ואחד במדינת ישראל.

<שרון זינגר: קרוב ל-50% מהמשפחות במדינת ישראל הן לא משפחות קלאסיות, מה שמוגדר כמשפחה קלאסית.

<שרון זינגר: הם לא בהכרח נישאו כדת משה וישראל, לא בהכרח נישואים ראשונים של גבר, אישה, שלושה ילדים כלב וחתול.

<שרון זינגר: יש פה הרבה אנשים שמושפעים מהמצב.

<שרון זינגר: למשל, אנחנו ביקשנו למצוא פיתרון לשירותי פונדקאות לבני זוג שאין זהות דתית בינם לבין האם הנושאת.

<שרון זינגר: צריכים למצוא מינימום פיתרונות למקסימום בעיות ולמקסימום אנשים במדינת ישראל.

<שרון זינגר: יצא דבר נהדר שנקרא צו הורות, כלומר, אין זיקה, יש ניסיון לבצע הפרדה בין פונדקאית להורים.

<שרון זינגר: אבל, מה לעשות, שהזהות הדתית של הפונדקאית משפיעה.

<שרון זינגר: הילדים צריכים לעבור גיור.

<שרון זינגר: זה מטורף.

<שרון זינגר: לכאורה נעשתה הפרדה, אפרופו הטלאי על טלאי, אבל למעשה הילדים עדיין לא נחשבים יהודים.

<שרון זינגר: עדיין הזהות הדתית של הילד נקבעת על-פי האם היולדת, שהיא בכלל לא האם הביולוגית ונוצר פה מצב שהוא אבסורד.

<שרון זינגר: העניין של מינימום פיתרונות למקסימום בעיות, הוא מאוד חשוב כאן.

<שרון זינגר: דיברנו על פיתרון לשירותי פונדקאות לרווקים.

<שרון זינגר: זה כולל את כולם במדינה הזאת.

<שרון זינגר: יכול להיות אדם בעל אמצעים.

<שרון זינגר: אין שום בעיה, אנחנו מדברים על עניינים שהם תנאים סוציאליים, טובת הילד, ועניינים כלכליים.

<שרון זינגר: אדם בעל אמצעים יכול להביא ילדים לעולם.

<שרון זינגר: יש לו אחוזה שלמה שילדים יכולים לרוץ בה, אבל המדינה מתערב לנו ברחם, מתערבת לנו בכל הזכות הכי בסיסית ויסודית של כל אדם בעולם, להביא משפחה, לקיים משפחה.

<שרון זינגר: זכות יסוד של כל אדם, כמו כבוד האדם, זאת הזכות למשפחה.

<שרון זינגר: זה אפילו לא איזה רצון או איזה צורך או גחמה, זאת זכות יסוד.

<שרון זינגר: נכון עשה המחוקק, או כל מי שנמצא כאן בחדר וילחץ על המחוקק, להביא למצב שהמדינה מחליטה לצאת מהתחתונים, מהרחם, מהבית של אנשים פה במדינה.

<שרון זינגר: לזה צריך להוביל.

<שרון זינגר: אנחנו צריכים להגיע למצב של מינימום התערבות של המדינה בחיי המשפחה שלנו, כי זאת הזכות שלי לקבוע איך אני מגדלת את המשפחה שלי.

<שרון זינגר: בשביל זה יש לי שירותים ובשביל זה יש הכול.

<שרון זינגר: כשאנחנו עכשיו מתחילים להתפזר ודנים גם על דיונים בחו"ל, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה אנחנו בכלל דים בחו"ל?

<שרון זינגר: למה אין לנו פיתרון פה בארץ?

עדי קול: אנחנו לא נדבר על חו"ל.

<שרון זינגר: כן, אבל אנחנו אומרים שצריך להסדיר בחו"ל.

<מירה היבנר הראל: אין לך כאן מספיק היצע.

<שרון זינגר: יהיה.

<שרון זינגר: את יודעת איך זה הולך, יש טרנדים.

<שרון זינגר: אם תסתכלי על לידות פונדקאות מאז 1996, היו פחות מ-600 ב-17 שנה.

<שרון זינגר: לידות באמצעות פונדקאות בחו"ל משנת 2005, למעלה מ-3,000 ב-8 שנים.

<מירה היבנר הראל: את מחזקת את מה שאני אומרת, אני מודה.

<מירה היבנר הראל: לך.

<שרון זינגר: אני לא מתווכחת איתך על המהות.

<שרון זינגר: צריך להיות ברור לכולנו שהזכות למשפחה היא זכות יסוד במדינת ישראל, נקודה.

<שרון זינגר: צריך להיות ברור לכולנו שעוד ועדה ועוד ועדה, לקבוע אם אני יכול לקיים משפחה, בדיוק כמו מי שיושב מאחוריי ומצדדיי או המשפחה שלך - - -

<מירה היבנר הראל: אגב, בחוק הפונדקאות יש כלל ברזל.

<מירה היבנר הראל: אנחנו לא מסוגלים את המסוגלות ההורית.

עדי קול: לא, אבל הם בוחנים.

<מירה היבנר הראל: לא.

<מירה היבנר הראל: אף אחד.

<מירה היבנר הראל: בפונדקאות אין מסוגלות הורית.

<מירה היבנר הראל: יש רק דבר אחד.

<מירה היבנר הראל: הפסיכולוג אומר האם השלישייה הזאת מסוגלת להתמודד עם התהליך.

עדי קול: אחרי, זה בשביל תהליך האימוץ - - -

<שרון זינגר: זהו.

<שרון זינגר: עכשיו נהיה הנושא של האימוץ ואז פתאום יש לנו הגדרה של בית משפט.

<שרון זינגר: ואז נשאלת השאלה מה זה אומר לגבי לסביות?

<שרון זינגר: בקיצור, יש פה מצב - - -

עדי קול: האמירה של היועץ המשפטי של הממשלה שאמר:

עדי קול: אנחנו רק מתקנים את הנושא הזה.

עדי קול: זה טלאי על טלאי.

עדי קול: אם הוא יתקן את הסעיף הזה, זאת בדיוק עשייה - - -

<מירה היבנר הראל: זה לא התיקון.

עדי קול: הוא אמר:

עדי קול: אנחנו נכיר - - - אני רוצה להתייחס גם לנושא של הגיור.

עדי קול: אני עדיין מנסה לראות איך אנחנו מוצאים פיתרון משפטי אפשרי למרות החקיקה.

עדי קול: השאלה, האם יש דרך שאתם יכולים לבדוק את זה?

עדי קול: אני מאוד אשמח אם יש.

עדי קול: שוב, אני מבינה שאנחנו מחפשים פה פיתרון נקודתי.

<חיים אברהם: יש לי שתי הערות.

<חיים אברהם: הערה אחת בהקשר של הדס וטליה.

<חיים אברהם: אני זוכר מקרה שהיו בנות זוג לסביות קיבלו אישור מהיועץ המשפטי לממשלה, שאחת תישא את הביציות המופרות של השנייה.

<חיים אברהם: אני לא מכיר את הפרטים לגמרי, אז אולי זה משהו שיכול לעזור במקרה הזה.

<מירה היבנר הראל: זה לא הלך על חוק הפונדקאות – זה הלך על חוק הפונדקאות אבל היות ובינתיים חוקק גם חוק תרומת ביציות, אז בואו לא נסבך את העניין.

עדי קול: אומרים שאת נתת את האישור אז את יכולה לתת גם עכשיו.

<מירה היבנר הראל: זה היה לפני חוק תרומת ביציות.

<מירה היבנר הראל: בינתיים נפל חוק אחר שעבדתי עליו 10 שנים.

<מירה היבנר הראל: אי-אפשר את הכול, מה לעשות?

<חיים אברהם: הערה שנייה.

<חיים אברהם: נכון שהנושא מורכב ויש לנו הרבה מאוד סוגיות קשות שמצריכות הרבה מחשבה והתיקון צריך להיות הוליסטי.

<חיים אברהם: אבל, חשוב לי להבהיר דבר אחד.

<חיים אברהם: אנחנו צריכים להסתכל על הדברים כמובן ברמה ההוליסטית אבל גם ברמה הפרטנית.

<חיים אברהם: יש לנו חוק שנמצא היום.

<חיים אברהם: יש את המסקנות של ועדת מור יוסף.

<חיים אברהם: גם עליהן צריך להסתכל ברמה הקונקרטית ובהקשר הספציפי, מי בעצם הולך להיות זכאי לתהליך הזה ואיך.

<חיים אברהם: אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה שצריך לתת דברים בשוויון, אלא אם כן יש איזו הבנה שהיא הגיונית, שהיא מבוססת.

<חיים אברהם: כרגע החוק בעייתי בהקשר הזה.

<חיים אברהם: ההבחנה פה בין גברים ונשים, שהם בעצם זוגות הטרוסקסואלית לבין שאר האוכלוסיות, היא הבחנה בעייתית.

<חיים אברהם: גם בוועדת מור יוסף, חלק מההמלצות הן בעייתיות כי הן מבחינות בין זוגיות הטרוסקסואליות או אפילו משהו שדומה לזוגיות הטרוסקסואליות, לדברים שהם אחרים.

<חיים אברהם: למשל, בנושא של הורות משותפת.

<חיים אברהם: המליצו שהורות משותפת, גם של מי שהם לא בני זוג, תיעשה באמצעות פונדקאות בתמורה, בזמן שפונדקאות של יחידים תהיה אלטרואיסטית בלבד.

<חיים אברהם: אלה דברים שצריך לתת עליהם את הדעת.

<חיים אברהם: כשתעבדו ותנסו לתקן את החוק ברמה ההוליסטית, צריך לוודא שאין פה המשך של הבעייתיות שכבר קיימת ונמצאת.

<חיים אברהם: בהקשר הזה חשוב לאו דווקא להסתכל על ההיצע והביקוש או מה יקרה בחו"ל, שזה דבר שיהיה קשה לפקח עליו.

<חיים אברהם: אני לא חושב שהמדינה יכולה להשקיע משאבים כאלה בפיקוח על כל הפונדקאות שתיעשה בחו"ל.

<חיים אברהם: זה אולי הסדר אחר שיצטרכו לבדוק, אולי בהסדר ביטוחי, אולי בצורה כזאת או אחרת.

<חיים אברהם: חשוב שברגע שמגדירים קבוצה מסוימת שזכאית לאיזה הליך בישראל, על אחת כמה וכמה כשמדובר בהליך רפואי, חשוב שההגדרה הזאת תהיה מאוד מדוקדקת, שהיא תיעשה בשוויון ושהיא לא תונע ממניעים זרים.

<חיים אברהם: הרבה מאוד פעמים טענו בכל מיני מקומות, בבית המשפט, בכנסת, שהחוק חוקק כדי לעזור ל-30 זוגות הטרוסקסואלים ולכן צריך לעצור שם.

<חיים אברהם: אני חושב שהרוח היום היא קצת שונה.

<מירה היבנר הראל: צריך לתקן את החוק.

<מירה היבנר הראל: בשנת 1996 הוא היה מאוד תקדימי.

<חיים אברהם: אני מסכים איתך ואני חושב שהוא במקום.

<חיים אברהם: אני חושב שהפיקוח צריך להישאר.

<חיים אברהם: לא צריך לאסור לגמרי ולא צריך להתיר לגמרי.

<חיים אברהם: אני לא חושב שחוסר פיקוח בנושא שהוא כל-כך מורכב ויכול לגרום לניצול ולפגיעה קשה, זה משהו שצריך להתיר אותו בצורה חופשית.

<חיים אברהם: זאת לא דעתי האישית.

<חיים אברהם: יחד עם זאת, חשוב מאוד כשאתם באים לעשות את התיקונים, לזכור שיש לכם איזו הבחנה ולזכור שההבחנה הזאת צריכה להיות מותרת ולבסס אותה על נקודות שהן משמעותיות.

<חיים אברהם: לא לטעון שזה יכול לגרום למצוקה של קבוצה כזאת או אחרת.

<חיים אברהם: אני לא יודע מי הגורמים בוועדה, אבל אולי באמת חשוב בהקשר הזה שיהיה ייצוג גם לאנשים שנמצאים באוכלוסיה הזאת שפנתה לוועדה ואולי הם לא מיוצגים בוועדה שבוחנת את המסקנות.

<חיים אברהם: זאת אולי דעה אישית.

<חיים אברהם: אולי חלק מהשיח צריך לכלול איזו עין שהיא חיצונית של הקבוצות שמופלות כרגע ושיזמו את התיקונים, אולי קבוצות גדולות כמו משפחה חדשה וארגונים גדולים.

<חיים אברהם: זאת דעתי האישית.

<מירה היבנר הראל: לכולם היה יומם בפני הוועדה.

<חיים אברהם: אולי לפני התיקון הגדול - - -

<מירה היבנר הראל: לפני התיקון הגדול, אני משאירה את זה לשרת הבריאות, שהיא תחליט.

<אסף וייס: אנחנו בקשר עם המון ארגונים.

<אסף וייס: רק הבוקר קיבלתי שני מסמכים.

<אורנה הירשפלד: אני עובדת סוציאלית ראשית לחוק ההסכמים ולחוק האימוץ.

<אורנה הירשפלד: אני מאוד מברכת את הדברים שלך.

<אורנה הירשפלד: אני רוצה להעיר כמה הערות.

<אורנה הירשפלד: אני מצטרפת למירה ואני חושבת שצריך מאוד לשים לב וללכת עם זה בחקיקה.

<אורנה הירשפלד: אני רוצה להעיר משהו על הפונדקאות.

<אורנה הירשפלד: אני חושבת שמאוד חשוב שוויון בזכויות ומאוד הייתי שמחה אם זה היה ניתן.

<אורנה הירשפלד: אינני אומרת דברים מתוך תחושה של אפליה, חלילה וחס.

<אורנה הירשפלד: יחד עם זה, חשוב שנדע מה זאת פונדקאות ושנבין שכשמדברים על פונדקאות יש דברים שצריך לקחת בחשבון.

<אורנה הירשפלד: אנחנו מבין המדינות היחידות בעולם שיש לה חוק פונדקאות מוסדר.

<אורנה הירשפלד: כל ההסדר של פונדקאות הוא הסדר שהרבה מדינות חושבות שזה הסדר לא ראוי.

<אורנה הירשפלד: אנחנו צריכים לשים את זה על השולחן כשדנים בשאלה איך נשתמש?

<אורנה הירשפלד: מה נעשה?

<אורנה הירשפלד: מי ישתמש?

<אורנה הירשפלד: וכן הלאה.

<אורנה הירשפלד: מכיוון שכך, אין גם אמנה בינלאומית שמסדירה את זה, בשונה באימוץ הבין ארצי.

<אורנה הירשפלד: אין אמנה שאומרת מה מותר, מה אסור באותו תחום.

<אורנה הירשפלד: משכך, האחריות שיש על המחוקק ועל מי שעוסק בנושא הזה היא אחריות מאוד מאוד גדולה.

<אורנה הירשפלד: מעורבים בנושא של פונדקאות 3 צלעות: הצלע של הילד וטובת הילד, הצלע של מי שמזמין את ההיריון והצלע של מי שנושאת.

<אורנה הירשפלד: בכל הסיפור של פונדקאות יש מי שסבורים שהוא נושק לשאלה של שימוש בגוף האישה, של סחר בגוף האישה, של סחר בילדים שצריך להימנע שלא ייכנס בגדרו של זה.

<אורנה הירשפלד: כל זה אומר שאנחנו צריכים להיות מאוד זהירים ולא ללכת עם איזה מקרה פרטי ולהגיד שנחיל עליו איזה שינוי בלי לקחת בחשבון את המכלול הגדול שעניינו איזון באינטרסים של כולם.

<אורנה הירשפלד: לכן אני חושבת, שעם כל הרצון לעשות שינוי צריך לקחת את זה בחשבון ולעשות את מלאכת החקיקה ואת מלאכת החשיבה סביב זה, מאוד מאוד בזהירות.

<אורנה הירשפלד: היה לי חשוב להגיד את זה עם כל האהדה לציבור ועם כל האהדה לתיאור שלך, שבהחלט הוא פותח את הלב.

<אורנה הירשפלד: הלוואי וניתן היה למחרתו של יום, או היום.

<אורנה הירשפלד: צריך לקחת בחשבון את הנשים, צריך לקחת בחשבון את הילדים, צריך לקחת בחשבון את כל המערכת.

<אורנה הירשפלד: שלא נגיע למצב שבשל הכמיהה להורות נגיע לסחר בנשים, סחר בילדים.

<אורנה הירשפלד: זה תפר מאוד מאוד עדין.

<אורנה הירשפלד: החוק שחוקק ב-1996.

<אורנה הירשפלד: נכון שהוא מכוון לאוכלוסייה מסוימת אבל הפרקטיקה של החוק מראה שמבחינת האוכלוסייה שמשתמשת, החוק הוא טוב.

<אורנה הירשפלד: אין לנו מקרים, חלילה, שפונדקאיות לא רצו לתת את הילד, או שהמשפחה לא רצתה לקבל את הילד.

<אורנה הירשפלד: זה אומר - - -

עדי קול: יש בכלל מעט מקרים.

<אורנה הירשפלד: אני חושבת שראוי שיהיו מעט מקרים.

<מירה היבנר הראל: יחסית זה המון.

<אורנה הירשפלד: החוק הוא טוב, במובן שלא היו קטסטרופות כמו כאלה שאנחנו שומעים עליהן בעיתונאות מחוץ לארץ.

<אורנה הירשפלד: אני לא עוצמת את עיניי שזה משרת אוכלוסייה ספציפית ושצריך לחשוב על הרחבה.

<אורנה הירשפלד: הייתי חברה בוועדת מור יוסף ואני מקבלת את המסקנות של הוועדה, אבל צריך לעשות את זה מאוד בזהירות.

<אורנה הירשפלד: זה חוק טוב ויש לו אלמנטים שלוקחים בחשבון את מאזן האינטרסים.

עדי קול: אני חושבת שהחוק מייצג את האיזונים שאת מדברת עליהם.

עדי קול: באמת, מאוד מאוד נזהר ומאוד מגן.

עדי קול: אני חושבת שפה אנחנו נזהרים מידי ואנחנו פוגעים באוכלוסיות אחרים.

<אורנה הירשפלד: אין זהירות מידי בעניין הזה.

עדי קול: כיוון שהוועדה קבעה שלא צריך להרחיב את ההחלטה לגבי זוגות מאותו מין, אני לא מקבלת את המלצת הוועדה.

עדי קול: אני מאוד מקווה ששרת הבריאות תסכים לשנות את המצב הזה.

עדי קול: אני לא רוצה שתצא מכאן קבלה של העניין הזה.

<מירה היבנר הראל: זה לא מה שהיא אמרה.

<מירה היבנר הראל: תרשי לי להיות פרשן רש"י שלה.

<מירה היבנר הראל: החוק נגע לאיש ואישה שהם בני זוג ולגביהם החוק הוא מצוין.

<מירה היבנר הראל: לא לגעת בדבר הזה.

<מירה היבנר הראל: לגבי האוכלוסיות האחרות – קחו דוגמה ממה שקרה פה ותעשו גם את זה בשום שכל ובזהירות.

<אורנה הירשפלד: בדיוק.

<אבנר עורקבי: אני יו"ר ארגון אהבה.

<אבנר עורקבי: לא תכננתי להגיע לפה כי מבחינה הלכתית אין לי עניין להגיע לפה.

<אבנר עורקבי: מכיוון שהיתה לי פנייה ביום חמישי של אישה נכה רווקה, שזעקה מתוך הלב שלה והנשמה שלה.

<אבנר עורקבי: גם היא קשורה למשפחת מור יוסף, שמה אורה מור יוסף.

<אבנר עורקבי: היתה עליה כתבה מאוד גדולה ב"וויינט".

<אבנר עורקבי: האישה הביאה ילדה מפונדקאות ולקחו לה את הילדה.

<אבנר עורקבי: היא לא יודעת למה.

<אבנר עורקבי: לקחו לה את הילדה בגלל שהיא לא מסוגלת.

<אבנר עורקבי: אם נתנו לה את הפונדקאות, להביא את הילדה לארץ ולנסות ולגדל אותה ומשרד הרווחה לקח לה את הילד.

<אבנר עורקבי: אני שואל אותם: למה עשיתם את זה?

<אבנר עורקבי: כרגע היא זועקת ופונה בזעקה, היא רוצה את הילדה חזרה.

עדי קול: עד כמה שאני מבין זה נדון בבית משפט.

עדי קול: זאת נקודה שלא נתייחס אליה, בטח שלא בדיון הזה.

<אבנר עורקבי: ישנם נכים שלא מסוגלים ללדת, שהם רווקים ורוצים להביא לילדים – זכותם.

עדי קול: נכון.

עדי קול: אנחנו מסכימים.

עדי קול: זאת אותה בעיה שאנחנו מדברים על הורים יחידניים אבל זה לא קשור לנכות שלהם.

<היידי מוזס: בדרך לפה קראתי את הכתבה וזה היה מרגש.

<היידי מוזס: הבנתי שאת האדם לטפל בזה.

<היידי מוזס: אומרים "מגלגלים זכות על-ידי זכאי".

עדי קול: אתם לא מכירים אותי.

עדי קול: אני דוקטור למשפטים והדוקטורט שלי הוא בנושא טובת הילד, אם כבר מדברים על סגירת מעגל.

<היידי מוזס: אני מייצגת את האגודה לשמירת זכויות הפרט.

<היידי מוזס: כמי שמגיעה מהעולם החרדי, למדוני כי קיימת מצוות "פרו ורבו ומלאו את הארץ".

<היידי מוזס: חובה עלינו לראות שמצווה זאת תתקיים ונפסיק עם הערמת הקשיים על הקהילה הגאה ועל ההומואים בפרט.

<היידי מוזס: לא נוכל להכריח אדם שלא נמשך אל המין השני, לקיים מגע עם המין השני.

<היידי מוזס: על כן, מדינת ישראל, הרואה עצמה מתקדמת ונאורה, חייבת לייצר פיתרון הולם עבור הקהילה הגאה.

<היידי מוזס: הסטרייטים יכולים לראות בפונדקאות פיתרון וכך גם יכלו אנשי הקהילה לראות דורות ישרים אחריהם.

<היידי מוזס: הקהילה מצפה לתשובות ולא למפגשים נוספים בקדנציה הבאה.

<היידי מוזס: בית המשפט העליון הכיר בזכות להורות כזכות חוקתית.

<היידי מוזס: בפסק הדין משפחה חדשה, נפסק באופן מפורש כי החלת חוק הורות על איש ואישה מפלה ועומדת בניגוד לעקרונות החוקתיים במדינת ישראל.

<היידי מוזס: האגודה לא תוכל להסכים עם הסחבת.

<היידי מוזס: בית המשפט העליון קבע שכל הסדר חקיקתי הנוגע אך ורק באיש ואישה הינו אפליה, חד וחלק.

<היידי מוזס: לסיכום.

<היידי מוזס: חשיבותה של הזכות להורות הוכרה כזכות שנכללת בגדריה של הזכות החוקתית לכבוד האדם וחירותו, היא נגזרת מההגנה על כבוד האדם וחירותו וכן מהזכות לפרטיות, מההגשמה של רצון הפרט ומעיקרון האוטונומיה של היחיד.

<היידי מוזס: עד כאן דבר הקהילה והאגודה.

<היידי מוזס: עליכם לייצר פיתרון הולם ומכובד.

עדי קול: אני שומעת שיש לך קשרים אצל המחוקק.

עדי קול: נשמח לעזרה.

<היידי מוזס: כמי שמניסיון חוותה את זה, ואני באה מעולם חרדי – אני לא ארחיב.

<היידי מוזס: זה לא נעים להיות במגע כשלא רוצים להיות במגע.

<היידי מוזס: אי-אפשר לקבוע לאדם עם מי להביא ילדים.

<היידי מוזס: תשאירו לדמיון את כל השאר.

<יובל כדורי אלטמן: הגעתי עם בן זוגי לירן.

<יובל כדורי אלטמן: רוב הדברים שאני רוצה לומר כבר נאמרו אבל אני אחזור עליהם קצת מהזווית האישית שלנו.

<יובל כדורי אלטמן: לירן ואני הכרנו לפני 12 שנים.

<יובל כדורי אלטמן: התחתנו לפני 8 שנים.

<יובל כדורי אלטמן: לא היינו צריכים רב.

<יובל כדורי אלטמן: אני חושב שאם היה מותר, לא הייתי בוחר ברב.

<יובל כדורי אלטמן: עשינו איזו החלטה אישית שלנו שאנחנו רוצים להתחתן כי הגיע הזמן.

<יובל כדורי אלטמן: שכרנו אולם, שמנו טבעות, הבאנו את מרב מיכאלי שחיתנה אותנו.

<יובל כדורי אלטמן: היה אירוע מקסים ומדהים והוא אחד הדברים שהם אבני הדרך בזוגיות שלנו.

<יובל כדורי אלטמן: אני מספר את הסיפור שלנו מהמקום של החתונה וההיכרות כי לירן ואני אולי הדוגמה הקלאסית של ההומואים ה"מתנרמלים", שיש כאילו איזו ביקורת עליהם.

<יובל כדורי אלטמן: המתחתנים, אלה שרוצים ילדים, את המשכנתא, את הרכב, את החתול, ואת כל החבילה שקוראים לה החבילה הנורמאלית וגם ילדים.

עדי קול: איפה משיגים?

<היידי מוזס: אני השגתי כבר שניים בגיל 20.

<היידי מוזס: בגילי המופלג, 30, יש לי ילד בן 11 וילדה בת 10.

<היידי מוזס: אמרתי לך – חרדים.

<יובל כדורי אלטמן: אני בן 34 ולירן בן 37.

<יובל כדורי אלטמן: לא חשבנו אז יותר מידי על חוקים ועל עניינים.

<יובל כדורי אלטמן: הרגשנו שאנחנו רוצים להתחתן ועשינו את העניין הזה.

<יובל כדורי אלטמן: תקשיבו טוב.

<יובל כדורי אלטמן: אני רוצה ילד מגיל 21.

<יובל כדורי אלטמן: אני היום בן 34.

<יובל כדורי אלטמן: בגיל 21 ידעתי שזה רצון שהוא לא באמת בר מימוש, יש לי עוד שנים, יש לי עוד זמן, יש לי עוד מה ללמוד, לכאוב ולעבור את החיים.

<יובל כדורי אלטמן: הוא יעיד שאמרתי לו את זה באחד הדייטים הראשונים שלנו.

עדי קול: זה מלחיץ.

<יובל כדורי אלטמן: המסלול שלנו היה כל-כך רגיל כמו כולם וזה פשוט התחיל לבעור בבטן.

<יובל כדורי אלטמן: זה לא היה משהו שקורה כאינסטינקט כמו הרבה זוגות סטרייטים שנכנסים לחדר חודש חודשיים אחרי ירח הדבר ועושים כי צריך לעשות כי סבתא מחכה.

<יובל כדורי אלטמן: זה רצון אמיתי שנבנה.

<יובל כדורי אלטמן: אתה נמצא עם בן זוג 6, 7 ,9 שנים ואתם יודעים שזה נעצר.

עדי קול: נהיה משעמם.

<יובל כדורי אלטמן: דווקא לא משעמם לנו בכלל.

<יובל כדורי אלטמן: זה פשוט נעצר בנקודה הזאת שאתה מבין שלך אין אפשרות לעשות את זה.

<יובל כדורי אלטמן: אני בכלל לא מדבר על חתונה ולא על זכויות שחתונה מקנה.

<יובל כדורי אלטמן: אני מדבר על הזכות למשפחה, שלדעתי יותר חשובה מהטבעת על היד.

<יובל כדורי אלטמן: פונדקאות לא היתה משהו שחשבנו עליו לפני 8 שנים.

<יובל כדורי אלטמן: פנינו לסוכנויות אימוץ.

<יובל כדורי אלטמן: מה שהציעו לנו היתה אלטרנטיבה של גואטמלה, מכיוון שהיתה בעיה עם האיחוד האירופי.

<יובל כדורי אלטמן: למי שלא יודע, גואטמלה נותנת ילדים רק לגברים שהם סינגל ושהם יכולים להוכיח שהם לא גייז על-ידי זה שעובדת סוציאלית מגיעה הביתה ובודקת שאתה לא חי את חייך כגיי ושאתה אכן בחור מבוגר שלא הולך להביא ילד כדי לעשות לו דברים איומים.

<יובל כדורי אלטמן: נפלנו בתחקיר הזה.

<יובל כדורי אלטמן: כמה שהיום אנחנו נראים ילדים, לפני 8 שנים נראינו עוד יותר ילדים.

<יובל כדורי אלטמן: בגואטמלה לא קנו את העניין שאחד מאיתנו נמאס לו לחכות ופתאום הוא החליט להביא ילד.

<יובל כדורי אלטמן: היה מאוד עצוב אבל הבנו שיש עוד אלטרנטיבה של הורות משותפת.

<יובל כדורי אלטמן: התחלנו להיפגש עם בחורות.

<יובל כדורי אלטמן: זה גם היה מסע של חצי שנה.

<יובל כדורי אלטמן: מסע עצוב, קשה, אבל אנחנו מאוד שמחים שעברנו אותו, כי הוא עזר לנו להבין שלנו האלטרנטיבה הזאת לא מתאימה.

<יובל כדורי אלטמן: לירן ואני זוג צמוד.

<יובל כדורי אלטמן: אנחנו רוצים את הבכי, לקום בלילה, לקום בבוקר, את המחלות, את הכיף, הטוב והרע, שהכול יהיה אצלנו בבית.

<יובל כדורי אלטמן: לנו הגישה הזאת פחות מתאימה.

<יובל כדורי אלטמן: אנחנו רוצים ילד שאנחנו מגדלים אותנו.

<יובל כדורי אלטמן: אם הוא מזרענו או לא, זאת החלטה אחרת אבל אנחנו רוצים ילד שלנו.

<יובל כדורי אלטמן: זאת לא בקשה שאני צריך להצטדק עליה, זאת לא בקשה שאני צריך להגיד למישהו למה ואיך.

<יובל כדורי אלטמן: אחרי 12 שנים אנחנו חושבים שמגיע לנו.

<יובל כדורי אלטמן: לא הייתי מתרעם, אם הדבר הזה לא היה קיים במדינתי אבל הדבר הזה קיים במדינתי.

<יובל כדורי אלטמן: האפשרות הזאת קיימת במדינתי.

<יובל כדורי אלטמן: אנחנו לא מבקשים עכשיו להפוך עולמות.

<יובל כדורי אלטמן: למרות שכולם מדברים על שינוי חוקים ועל זמנים, אנחנו מבקשים: יש חוק, החוק הזה קיים.

<יובל כדורי אלטמן: החוק הזה מפלה אך ורק אותי ואת בן זוגי וגברים יחידניים.

<יובל כדורי אלטמן: חברים, תקנו את זה.

<יובל כדורי אלטמן: זה לא נשמע לי כזה סיפור.

<יובל כדורי אלטמן: העניין העצוב בתוך כל הסיפור הזה הוא שלא רק לכם יש שעון ביולוגי, גם לנו יש שעון ביולוגי.

<יובל כדורי אלטמן: השעון הביולוגי שלנו מהבחינה שאנחנו מתבגרים.

<יובל כדורי אלטמן: חלום חיי היה עד גיל 30.

<יובל כדורי אלטמן: היום אני בן 34 ועוד שנתיים זה 36.

<יובל כדורי אלטמן: אני פותח את לבי כן במקום שאף אחד לא מכיר אותי.

<יובל כדורי אלטמן: אני אומר לכם שיש בכי בלילה ויש עצב גדול מאוד ויש חיים איומים מהדבר הנוראי הזה.

<יובל כדורי אלטמן: החברות הכי טובות שמבינות אותי הן נשים עקרות.

<יובל כדורי אלטמן: אנחנו חיים באותו די.

<יובל כדורי אלטמן: אן.

<יובל כדורי אלטמן: איי של לרצות.

<יובל כדורי אלטמן: זה כבר לא רצון לילד, זאת בערה אמיתית.

<יובל כדורי אלטמן: אתה קם כל בוקר ואתה יודע שאתה עקר בחסות המדינה שלך.

<יובל כדורי אלטמן: אתה נותן את אותן זכויות ואת אותן חובות והדבר הכי מהותי ובסיסי, לגדל בבית שלך תינוק, המדינה עצמה אומרת לך, בדרך עקיפה, כמובן, שהורות היא משהו ששייך לנשים.

<יובל כדורי אלטמן: המדינה אומרת שלסבית, לצורך העניין, יכולה להיכנס לבנק הזרע ולהביא ילד.

<יובל כדורי אלטמן: שתי לסביות יכולות לעשות גם את הקונסטלציות שלהן.

<יובל כדורי אלטמן: אין מה לעשות, כוחו של הרחם הוא כזה.

<יובל כדורי אלטמן: אנחנו אוכלוסייה שנשארת בלי שום אלטרנטיבה.

<יובל כדורי אלטמן: לירן ואני עשינו פונדקאות פעמיים בחו"ל.

<יובל כדורי אלטמן: שרפנו על ההליך הזה, תקשיבו טוב, חצי מיליון שקלים ונותרנו בלי שקל.

<יובל כדורי אלטמן: עזבנו את הבית הקודם שחיינו בו, נכנסנו למינוסים, ויתרנו על קניית דירה.

<יובל כדורי אלטמן: בחישוב פשוט, אם היום אני רוצה להביא ילד, אני צריך לחסוך בסביבות 25 קדימה.

<יובל כדורי אלטמן: זה לא הולך לקרות.

<יובל כדורי אלטמן: חשבנו שבשנה שנתיים הקרובות זה יקרה, אנחנו נמצאים כאן היום בהבנה כואבת מאוד, שאם לא אתם תעזרו לנו, אנחנו כנראה לא נהיה הורים בעשור הקרוב.

<יובל כדורי אלטמן: זה משהו שמעל לכל, מעל לחוקים, מעל הקשיים, צריך לראות את הרעיון הפשוט הזה וזה הכול.

עדי קול: נורא פשוט, נורא מתסכל ונורא כואב.

עדי קול: אני חושבת שאני יכולה להבין את הכאב ואת חוסר האונים שהוא הרבה יותר גדול שהוא בחסות המדינה.

<יובל כדורי אלטמן: לגבי האמירה שאין מספיק פונדקאיות.

<יובל כדורי אלטמן: התחלנו את המאבק לפני 3 חודשים עם עמוד פייסבוק.

<יובל כדורי אלטמן: עמוד הפייסבוק שלנו מפוצץ נשים שאומרות: איך עושים את זה?

<יובל כדורי אלטמן: איפה נרשמים?

<יובל כדורי אלטמן: איך אני עושה את זה?

<יובל כדורי אלטמן: תרשו לי להיות בקר ולומר לכם שהביקוש הוא עצום, הוא הרבה מעבר למה שאתם חושבים.

<יובל כדורי אלטמן: צריך לפתוח את זה לעוד נשים, מעבר למה שהחוק מגדיר היום ואני חושב שזה יוכל לעמוד בביקוש.

<מירה היבנר הראל: החיים מלמדים אותנו כל מיני דברים.

<מירה היבנר הראל: כשעבדתי עשר שנים על החוק לתרומת ביציות כולם אמרו לי: מירה, תור של תורמות יהיה, רק תעשי חוק.

<מירה היבנר הראל: איצטדיון טדי תמלאי.

<מירה היבנר הראל: רבותיי, אין.

<היידי מוזס: מה זאת אומרת אין?

<מירה היבנר הראל: מה שאת שומעת, אין תורמות ביציות.

<היידי מוזס: אני תורמת אתמול.

<היידי מוזס: גבר יכול לתרום זרע ואישה לא יכולה?

<מירה היבנר הראל: בכל הטורים של הפייסבוק זה נחמד לכתוב.

<מירה היבנר הראל: בואו נראה כשזה יגיע למעשה.

<מירה היבנר הראל: תרומת ביציות - - -

<היידי מוזס: בואו נבחן את זה במציאות.

<מירה היבנר הראל: אני כבר בחנתי.

<מירה היבנר הראל: תרומת ביציות כבר בחנתי.

עדי קול: הבעיה היא שרופאים נמנעים מלעשות את התהליך הזה.

<מירה היבנר הראל: יש שני מקומות שמוכנים לקלוט כל יום 100 ואין.

עדי קול: אני חושבת שיש חשש גדול של שני הצדדים.

עדי קול: בעיניי, יש עם החוק הזה הרבה בעיות.

<מירה היבנר הראל: אני רק אומרת שאם זה מה שקראת בפייסבוק, אני אשמח בשבילך.

<מירה היבנר הראל: צריך להיזהר עם ההבטחות.

עדי קול: התחושה היא מאוד קשה, בלי קשר לאמירה.

עדי קול: כתבתי לאסף שאני בונה עליו ושיעזור לשינוי הזה לקרות.

עדי קול: שאלתי אותו האם אנחנו יכולים לצאת מפה עם איזו אמירה?

עדי קול: אמנם זה היה בפרשנות של מישהו אחר אבל אני שמעתי אותך אומרת שאת החוק צריך לשנות והוא צריך להיות מורחב.

עדי קול: השאלה היא, כמה זמן?

עדי קול: בדוח כתוב התאריך של יולי 2013 ובסוף יולי אנחנו יוצאים לפגרה.

עדי קול: זה אומר שעד נובמבר לא קורה כלום עם הכנסת.

עדי קול: זה אומר שתהליך חקיקה שיכול להיות מהר, יתעכב.

עדי קול: אמרתי לאסף שאני אגיש הצעת חוק כי לפעמים הצעת חוק פרטית מקדמת ומזרזת.

עדי קול: אני יודעת שבמקרה הזה צריך לזרז בגלל מה שאתם מרגישים.

עדי קול: שוב, כדי שזה לא יהיה תיקון קטן אני צריכה יותר זמן.

עדי קול: אם יש פה אנשים שיש להם רעיונות ומחשבות לתיקון הצעת החוק הזאת, אני אשמח.

עדי קול: עדיין, אני מרגישה מתוסכלת לסיים דיון כזה בלי אמירה ובלתי פיתרון.

עדי קול: אני רוצה לראות אם אנחנו יכולים לתת תשובה.

עדי קול: אסף, אם תוכל לתת תשובה, אני אשמח.

<אסף וייס: אני לא חושב שזאת תשובה אבל אגיד כמה דברים.

<אסף וייס: אני חושב שבדיון הזה עלו שני דברים.

<אסף וייס: אחד, זה המורכבות של הנושא.

<אסף וייס: זה לא רק העניין של אפליה של זוגות מאותו מין או של רווקים ורווקות.

<אסף וייס: כל הנושא של הפונדקאות הוא נושא הרבה יותר רחב.

<אסף וייס: אתם רואים כמה נציגים של משרדים וכולם מבינים את זה.

<אסף וייס: אבל, המורכבות לא מרככת את הזעקה ואת הכאב של מי שנפגע כתוצאה מהמורכבות הזאת.

<אסף וייס: אני חושב שכולנו פה הצטמררנו כששמעו את יובל מדבר והזעקה היא אמיתית וקשה ופגיעה.

<אסף וייס: השרה נכנסה לפני כחודש וחצי חודשיים לתפקיד.

<אסף וייס: אנחנו עובדים בצורה מאוד קדחתנית בנושא הזה.

<אסף וייס: יש ועדת יישום שאמורה לסיים את התפקיד שלה ביולי 2013 ותגיש את מסקנותיה.

<אסף וייס: שרת הבריאות כבר עמוק בתוך הנושא הזה ולומדת את הנושא במטרה לגבש עמדה בכל הנושאים.

<אסף וייס: כמו שאמרתי, הנושא מאוד מורכב.

<אסף וייס: אני חושב שמה שיכול לעזור לזעקה היום, זה באמת הנכונות של האנשים מהמשרדים השונים ששמעתם פה היום.

<אסף וייס: שמעתם את מירה ואת אורנה.

<אסף וייס: יש פה הבנה שהמהות של החוק השתנתה ויש שינוי שצריך לעשות ככל הנראה.

<אסף וייס: חשוב לי להגיד משהו.

<אסף וייס: אורנה אמרה, בצדק, שיש 3 צלעות לעניין הזה.

<אסף וייס: דיברנו על הילדים.

<אסף וייס: אני פחות מסכים לעניין של טובת הילד.

<אסף וייס: יש גם את ההורים.

<אסף וייס: צלע אחת שלא נשמעה פה היום וקצת חבל ואולי בדיוני המשך כן צריך לשמוע ואלה הפונדקאיות.

<אסף וייס: זאת נקודה שצריך להסתכל עליה וצריך לשמוע ולראות איך כל ההסדרים שאנחנו מתכננים לעשות משפיעים גם על הצלע הזאת.

עדי קול: תודה.

עדי קול: לא התייחסנו לכמה נושאים.

עדי קול: אתם יודעים שהנושא העקרוני נמצא על השולחן אבל פונדקאות חו"ל לא דיברנו.

עדי קול: זה לא שנציג משרד המשפטים הפחיד אותי כי הוא לא צודק בעיניי.

עדי קול: יש המון נושאים.

עדי קול: ישנו הנושא של הגיור שלא נגענו בו בכלל.

עדי קול: אנחנו לא נעזוב את הנושא.

עדי קול: אנחנו נקבע דיון לסוף יולי כדי לראות מה המסקנות של ועדת היישום.

עדי קול: אני אציק לכם, זה לא משהו שאני הולכת לעזוב אותו.

עדי קול: אני רוצה שתצא קריאה מפה, בין אם זה משפיע על בית המשפט או לא, שהחוק הזה צריך להשתנות.

עדי קול: החוק הזה צריך להשתנות בצורה הוליסטית.

עדי קול: אני חושבת שהגיע הזמן.

עדי קול: גלגלי הצדק טוחנים לאט ואני חושבת שלכם יש יכולת לזרז אותם.

עדי קול: אני אשמח אם נוכל לחשוב על פיתרון להדס וטליה.

עדי קול: אני חושבת שלפי כל ההגדרות והחוקים מגיע להם, גם לפי החוקים הקיימים.

עדי קול: צריך לעשות פרשנות יצירתיות.

עדי קול: עשו פרשניות יצירתיות מאלה במקומות אחרים ואני מקווה שנוכל לעשות את זה.

עדי קול: תודה לכם.

עדי קול: שוב, אני מצטערת על האיחור.

עדי קול: הישיבה נעולה.