ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 12, 2013-05-20 11:00

עמרם מצנע: בוקר טוב.

עמרם מצנע: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עמרם מצנע: הבוקר אנחנו מארחים את השרה לימור לבנת ואת המנכ"לית אורלי פרומן.

עמרם מצנע: זה מפגש הפתיחה שלנו שבו תינתן ההזדמנות להציג את פעילות משרד התרבות והספורט, ומכאן אנחנו כמובן ניפגש אני מקווה לעתים מזומנות כדי לעסוק בנושאים השונים שעומדים על הפרק ובנושאים אחרים.

עמרם מצנע: לצערי, הוועדה נדרשה באחת הישיבות הראשונות שלה לעניין סגירת תיאטרון הרצליה.

עמרם מצנע: לא הצלחנו לשנות את דעתו של ראש העיר הרצליה, לצערי הרב.

עמרם מצנע: הדבר הכי עצוב במפגש הזה – ואחר כך, מאחר שהוא לא מצא לנכון לבוא לוועדה, אני נסעתי אליו - לצערי הרב, הוא נישא על ברכי הציבור ההרצלייני וחברי מועצת העיר, שבעצם דחפו אותו לסגור את התיאטרון, שזה דבר שלי הוא חדש.

לימור לבנת: בתור ראש עיר ותיק, אתה אומר.

עמרם מצנע: בתור ראש עיר ותיק, כן.

עמרם מצנע: ראש עיר שרק נבחר וחשב שזה יעזור לו כנראה בבחירות הקרובות, עשה את המהלך הזה – שהוא מהלך שאמור להיות מהלך כמובן שמביא ביקורת פנימית בעיקר.

עמרם מצנע: דבר נוסף שאנחנו נדרשנו אליו כבר בוועדה זה כל נושא תופעות הגזענות, האלימות, פשעי השנאה, לצערי הרב גם מגרשי הספורט שלנו שייכים למציאות המאוד מכוערת הזאת שאנחנו נתקלים בה מדי פעם בפעם, ובכוונתי להקים ועדת משנה משותפת עם ועדת הפנים – דוד צור כבר עסק בנושא, את מינית אותו.

לימור לבנת: אני מיניתי את הוועדה.

עמרם מצנע: הוא יוכל להמשיך בעבודה החשובה הזאת של התמודדות, מעקב וטיפול באותם גילויי אלימות, גזענות, ואפילו חדירה של עבריינות אל תוך חלק מענפי הספורט.

לימור לבנת: חשוב מאוד.

עמרם מצנע: עוד פעם בוקר טוב, תודה.

עמרם מצנע: אני כבר אומר מראש שהוועדה רואה את עצמה כשותפה וכמי שתסייע לך ולאנשי הצוות במשרד לקדם, ליזום, להביא דברים, ואנחנו בהחלט רוצים לראות את עצמנו כשותפים.

עמרם מצנע: השרה צריכה לעזוב תוך כ-45–50 דקות, ללכת לוועדה לא פחות חשובה, ועדת השרים לענייני הנשיאה בנטל, ולכן השרה תפתח בערך 20–25 דקות, לאחר מכן ניתן מקום לאנשים להתייחס – חברי הכנסת והאנשים שהגיעו – ונישאר לאחר מכן עם המנכ"לית.

עמרם מצנע: אנחנו נסיים את הישיבה בכל מקרה בשעה 13:00.

עמרם מצנע: בבקשה, השרה לימור לבנת.

לימור לבנת: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מצנע.

לימור לבנת: קודם כול, אני שמחה לבוא לכאן לישיבה הזאת, אני מברכת אותך על בחירתך כיושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, אני בטוחה שנשתף פעולה ואני מודה לך על ההזמנה לבוא ולסקור את פעילות משרד התרבות והספורט.

לימור לבנת: אנחנו נסקור כמובן את השנתיים האחרונות מטבע הדברים יותר.

לימור לבנת: זו בעצם סקירה של ארבע שנים, אבל שוב, מטבע הדברים, אנחנו נתרכז יותר בשנתיים האחרונות שבהן גם היתה פעילות יותר אינטנסיבית.

לימור לבנת: אני קודם כול מתנצלת.

לימור לבנת: ישיבת ועדת השרים לשוויון בנטל – שהיא מאוד מאוד חשובה – נקבעה לאחר שקבענו כאן את הישיבה, ולכן כיוון שיש לה חשיבות והיום כנראה יחלו גם הצבעות, אין לי ברירה אלא ללכת אליה, ואנסה לעשות את זה במהירות.

לימור לבנת: המנכ"לית תישאר, ואם צריך עוד ישיבה אני אבוא כמובן לעוד ישיבה כאן בוועדה, ככל שיידרש, ונתחיל לרוץ עם המצגת.

לימור לבנת: תקציב משרד התרבות והספורט בשנים 2011–2012 – אנחנו רואים כאן את הבסיס שב-2011 היה 810 מיליון שקלים, ועל שינוייו, לאחר תוספות שהתקבלו במהלך השנה – 906 מיליון שקלים; ב-2012 הוא התחיל ב-845 מיליון שקלים ונגמר ב-989 מיליון שקלים.

לימור לבנת: אנחנו השגנו תוספות כאלה ואחרות במהלך השנה, נראה את זה בהמשך.

עמרם מצנע: האם יש כאן גם את 2013?

לימור לבנת: לא, טרם הספיקונו.

עמרם מצנע: רק לשים את המספרים, שנדע.

לימור לבנת: לא, אגיד לך למה.

לימור לבנת: כל עוד התקציב לא אושר בכנסת, חשבתי שלא יהיה נכון ולא ראוי להציג כאן משהו שעדיין לא אושר.

לימור לבנת: ברגע שהוא יאושר אז כמובן אפשר, אבל תוך כדי הדברים זה לא יהיה נכון כאן.

רות קלדרון: סדר הגודל דומה?

לימור לבנת: סדר גודל דומה, מטבע הדברים.

לימור לבנת: אני אקדים – לא משנה כרגע סדר העניינים.

לימור לבנת: אם את כבר שואלת שאלת ביניים, אני אומר.

לימור לבנת: יש לנו שני הסכמים עם משרד האוצר, שהם חסינים מקיצוצים – אחד זה הסכם תרבות בינינו לבין האוצר, שהוא עד סוף 2014; השני הוא הסכם קולנוע שהוא עד סוף 2013.

עמרם מצנע: על-פי החוק.

לימור לבנת: לא חוק.

לימור לבנת: שניהם הסכמים.

לימור לבנת: הסכם הקולנוע הוא כדי להימנע מיישום החוק, חוק הקולנוע.

<מירב ישראלי: החוק הושעה.

לימור לבנת: החוק הושעה.

עמרם מצנע: כן?

לימור לבנת: כן, מין סוג של דחיית תחולת החוק בחקיקה, ועל בסיס זה יש הסכם קולנוע – זה עסק טיפה מסובך, אני מוכנה להסביר אותו אבל חבל כרגע על זמננו.

עמרם מצנע: בהזדמנות.

לימור לבנת: בדיוק, אבל זה נושא לדיון בפני עצמו – אולי לא דיון.

לימור לבנת: הסבר.

לימור לבנת: הסכם התרבות הוא לא בחקיקה אלא הוא במסגרת הסכם בין האוצר לבין המשרד לבין פורום מוסדות תרבות, וההסכם הזה הוא הסכם שיפוג תוקפו בתום 2014.

לימור לבנת: ההסכם בבסיס, הרעיון בו הוא שלא יהיו תביעות תקציביות נוספות, מצד אחד.

לימור לבנת: מצד שני, גם לא יחולו עליו קיצוצים – גם בעת קיצוצים.

לימור לבנת: ואכן, כך זה נשמר במשך שנים, ולכן לא יחולו בו קיצוצים.

לימור לבנת: מה יקרה מעבר לזה, בואו נחכה עד אישור התקציב בכנסת ואז אנחנו נוכל לראות.

לימור לבנת: ב-2012 החלוקה היא שיש במטה 37 מיליון שקלים ואחר כך נוספו עוד קצת.

לימור לבנת: רשות העתיקות – אתם יכולים לראות.

לימור לבנת: בספורט היו 109 מיליון שקלים שגדלו ל-121 מיליון שקלים.

לימור לבנת: בתרבות – 642 מיליון שקלים, גדל ל-733 מיליון שקלים.

לימור לבנת: אני רוצה כאן לציין – נמצא כאן אריאל יוצר, הרכז שלנו באוצר, הוא לא יאהב לשמוע את זה, אתם תאהבו לשמוע את זה – זה תקציב התרבות הגדול אי פעם בכל השנים, גם אם מתרגמים את זה למונחים - - -

עמרם מצנע: לשקלים.

לימור לבנת: לא רק לשקלים אלא גם למונחים ריאליים, הוא הגדול ביותר שהיה אי פעם.

לימור לבנת: עדיין הוא תקציב תרבות קטן יחסית למדינות אחרות, לדרישות של ה-OECD, של יונסק"ו, אבל עדיין הוא הגדול ביותר.

עמרם מצנע: איזה אחוז הוא מכלל התקציב?

לימור לבנת: 0.18% מתקציב המדינה.

עמרם מצנע: רצינו פעם להגיע ל-1%.

לימור לבנת: כן, רצינו.

לימור לבנת: אפשר לדבר על זה, זה עניין לדיון כמובן, אבל בואו נמשיך.

לימור לבנת: המטרות בתחום התרבות – חיזוק מוסדות התרבות ועידוד היצירה התרבותית והאמנותית; הנגשה והעצמה של הפעילות התרבותית בפריפריה החברתית והגיאוגרפית; עידוד וחשיפה של נכסי המורשת והתרבות לציבור הרחב וחיזוק ערכי הציונות.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד כאן מילה על המטרה האמצעית – הנגשה והעצמה של הפעילות התרבותית בפריפריה.

לימור לבנת: אני, יש לי תפיסה שאומרת כך.

לימור לבנת: בשביל מה צריך שר תרבות בכלל?

לימור לבנת: אתם יודעים, מוסדות התרבות יעבדו וייצרו גם אם לא יהיה שר.

לימור לבנת: המוסדות צריכים שיהיה להם שר?

לימור לבנת: שר כותב תסריטים?

לימור לבנת: הוא מייצר יצירות מחול?

לימור לבנת: הוא מייצר מוזיקה וכותב?

לימור לבנת: כמובן שלא.

לימור לבנת: יש קריטריונים היום כמעט לכל דבר, ויכול להיות בהחלט מנכ"ל – זה מספיק, אפילו זה אולי לא צריך.

לימור לבנת: מספיק הנהלת חשבונות שיושבת ולפי הקריטריונים עושה טבלאות אקסל וקובעת כמה כל מוסד יקבל.

לימור לבנת: שר צריך כדי לקבוע מדיניות, ואני קבעתי מדיניות.

לימור לבנת: והמדיניות שלי, והדבר שדבקתי בו הוא להנגיש את התרבות לפריפריה ולהעצים גם את הפריפריה בנושאי תרבות.

עמרם מצנע: אני יכול להעיד על זה.

לימור לבנת: תודה.

לימור לבנת: בעיני, זה הדבר החשוב שאני כשרת תרבות יכולה להוסיף, ערך מוסף שלי כשרה, אחרת באמת לא צריך אותי.

לימור לבנת: אני יכולה לעשות וי בקורות החיים שלי ולהגיד, הייתי גם שרת התרבות, והנה עוד משהו ל-CV.

לימור לבנת: ובתחום הזה אני התעקשתי, על אף שחלק ממוסדות התרבות מאוד לא חיבבו את הרעיון, אם אני אומר את זה בלשון המעטה.

לימור לבנת: הם חשבו שצריך לתת את כל הכסף להם, בחלק מהדברים אנחנו עשינו שיתופי פעולה.

לימור לבנת: תחומי הפעילות שלנו בתחום התרבות – יש כאן שורה ארוכה מאוד של תחומי תרבות.

לימור לבנת: אנחנו תומכים מדי שנה בלמעלה מ-800 גופי תרבות, ובהם גם כמובן המוסדות הגדולים – הקאמרי, הבימה, בית לסין, תזמורות למיניהן, הפילהרמונית, האופרה ועוד כהנה וכהנה – וכמובן גופי המוזיקה הקטנים יותר, אבל גם מדובר במקהלות ביישובים שונים ועוד כהנה וכהנה, שהם הגופים הקטנים יותר.

לימור לבנת: למעלה מ-800 גופי תרבות, אני חושבת שאנחנו המשרד שתומך בהכי הרבה מוסדות או גופים.

אורלי פרומן: אחרי הדתות.

לימור לבנת: דתות לפנינו.

לימור לבנת: אנחנו לא נתחרה.

לימור לבנת: אם בנט יסגור כמה מועצות דתיות, אולי אנחנו נהיה המשרד הראשון, בתקווה, אבל אנחנו באמת תומכים במאות.

לימור לבנת: זה דבר מטורף לגמרי – כמות התמיכות שהמשרד נותן מטילה עול עצום ואדיר, אבל אנחנו עושים דברים טובים עם זה.

לימור לבנת: מִספרים מְֻספרים – 15 תיאטראות, 11 תיאטראות ילדים, 39 גופי פרינג' – שזה הענקת במה ליצירה מקורית, בלי האפיונים והדרישות שקיימים בתיאטראות רגילים, זה משהו אחר, מסוג אחר, תיאטרונים שהם פורצי דרך.

לימור לבנת: 89 גופי מוזיקה – החל מהפילהרמונית שהיא השגרירה הכי נפלאה שלנו בעולם, וגמור בהרכבים קטנים של מוזיקה.

לימור לבנת: 25 גופי מחול – החל בבת שבע, השגרירה הנפלאה שלנו בעולם, ושוב כלה באחרים.

לימור לבנת: אפשר לראות מה קורה בתיאטרון – אנחנו מקום ראשון בעולם פר קפיטה בביקורים בתיאטרון.

לימור לבנת: מקום ראשון בעולם פר קפיטה, לא ייאמן, ואתם יכולים לראות את הנתונים, אני לא אעבור עליהם כרגע.

לימור לבנת: אם תרצו אחר כך, יחד עם המנכ"לית תוכלו לעבור.

עמרם מצנע: מה סך כול תקציב התמיכות?

אורלי פרומן: סדר גודל של 550 מיליון שקלים.

לימור לבנת: 5.3 מיליון צופים בתיאטרון בשנה – הסיפור של התיאטרון הוא פשוט מדהים.

לימור לבנת: 1,300 הצגות תיאטרון ברחבי הארץ, למעלה מ-16,000 הופעות ברחבי הארץ.

לימור לבנת: 16% מההרצות הן בפריפריה, 75% הם מחזות מקוריים, אבל גם קלסיקה כי אנחנו יודעים שיש לנו כאן קלסיקה – גם ישראלית, כמובן גם עולמית.

לימור לבנת: אנחנו רואים בעת ובעונה אחת גם שייקספיר, גם מחזות ישראליים מקוריים וגם מחזות זמר כמובן, באמת הכול מכול כול.

לימור לבנת: קולנוע – יש כאן את חוק הקולנוע, אנחנו חוגגים 12 שנים כבר לחוק הקולנוע ואנחנו יודעים עד כמה אנחנו באמת כאן בהישגים אדירים מאז חוק הקולנוע.

עמרם מצנע: כן, זו דוגמה באמת איך חוק כזה יכול היה לשנות סדרי עולם.

לימור לבנת: ממש שינה סדרי עולם.

לימור לבנת: למעשה, בסוף 2012, התחלת 2013, תוקנו המבחנים, הקריטריונים למעשה, לחוק הקולנוע בכמה וכמה היבטים כדי לאפשר ליוצרי הקולנוע מרחב פעולה רחב יותר, בעיקר בנושאים של קולנוע ייעודי, כי ב-features, סרטי קולנוע עלילתיים, אנחנו עושים נפלא אבל היה חשוב מאוד שהתחומים האלה של קולנוע ייעודי, סרטים קצרים, יקבלו מקום רחב יותר.

לימור לבנת: שוב, אותה תפיסה של פריפריה.

לימור לבנת: הקולנוע הייעודי נותן מקום רחב יותר לנושא של הפריפריה.

לימור לבנת: מוזיאונים – יש לנו 54 מוזיאונים מוכרים על-ידינו, על-ידי מועצת המוזיאונים.

לימור לבנת: לשם כך הם עוברים תנאי סף שונים, יש כאן סיפור שלם, ו-4.7 מיליון מבקרים בשנה.

לימור לבנת: מוזיאונים, דרך אגב, זה גם כן מספר עצום ואדיר.

לימור לבנת: זה לא כולל את המבקרים ב"יד ושם".

לימור לבנת: ספריות – יש לנו חוק הספריות, 220 ספריות ציבוריות שמאגדות 680 ספריות בארץ.

לימור לבנת: דווקא יש ציבור רחב שהולך לספריות – על אף שזה נחשב, ספריות, מי הולך לספריות – ובכן, הולכים.

לימור לבנת: רק היום ב"ידיעות אחרונות", למי שמתעניין, התפרסמה ידיעה על הערים המובילות בתחום הספריות – קרית ארבע במקום ראשון, אבל קרית גת מקום שני – זאת אומרת זה לא רק בהתנחלויות אלא גם אפילו בפריפריה ובמקומות אחרים.

לימור לבנת: תל-אביב, כמובן מקום אחרון.

לימור לבנת: מועצות ציבוריות – המועצות הציבוריות תחת אחריותנו.

לימור לבנת: המועצה הישראלית לתרבות ולאמנות פועלת מכוח חוק התרבות והאמנות, יש לה מדורים.

לימור לבנת: היא קובעת את הקריטריונים למעשה והיא קובעת את חלוקת התקציבים לגופים השונים.

לימור לבנת: גוף חשוב ביותר, מועצת הקולנוע שפועלת מכוח חוק הקולנוע כמובן – אתם רואים גם את יושבי הראש; מועצת הספריות הציבוריות מכוח חוק הספריות; מועצת המוזיאונים מכוח חוק המוזיאונים.

לימור לבנת: כולם פה פרופסורים ודוקטורים, אני מיניתי.

לימור לבנת: המועצה הארכיאולוגית מכוח חוק העתיקות.

לימור לבנת: יש לנו גם את רשות העתיקות, זה עוד מעט גם יגיע, מכוח חוק רשות העתיקות, היא תאגיד סטטוטורי.

לימור לבנת: מבנה תקציב התרבות – הסכם התרבות, כפי שהסברתי קודם, אתם יכולים לראות כאן את התקציבים.

לימור לבנת: נספח להסכם התרבות, חוק הספריות, הסכם הקולנוע, הסכם מיוחד לקולנוע – זה מה שקודם ציינתי – ותוספת ייחודית לפריפריה, שהיתה ב-2011 וב-2012, היא לא היתה קודם לכן.

לימור לבנת: האוצר כאן הסכים ללכת אתנו למהלך מאוד חשוב, כפי שתיארתי אותו קודם, לפריפריה.

עמרם מצנע: לחוקים האלה יש תחולה?

עמרם מצנע: הם נגמרים?

לימור לבנת: החוקים?

לימור לבנת: לא, למה?

עמרם מצנע: למשל, חוק הספריות עד 2015?

אורלי פרומן: התקציב שלו גדל מדי שנה ב-11 מיליון.

אורלי פרומן: 2015 זו השנה האחרונה, ואז הוא מתקבע.

עמרם מצנע: עד 2015.

לימור לבנת: ואז הוא מתקבע.

לימור לבנת: חוק הספריות, כשהוא חוקק, התקציב בתחילתו היה 18 מיליון שקלים, ואז הרעיון היה להגדיל אותו בצורה דרמטית, אבל אי-אפשר להגדיל בצורה דרמטית עד שמגיעים ל-80 ומשהו מיליון שקלים, ולכן עשו אותו הדרגתי ואז הוא מתקבע.

לימור לבנת: זהו, לא יהיה יותר מזה.

עמרם מצנע: ותוספת ייחודית לפריפריה – זה מסתיים?

אורלי פרומן: הסתיים וזה נכנס לדיוני תקציב.

לימור לבנת: אנחנו עכשיו בדיוני התקציב ל-2013–2014.

שמעון אוחיון: היחס בין התוספת לבין למשל הכפלת המספר של צופים בתיאטרון פי שניים וחצי.

לימור לבנת: אין כאן יחס כזה.

שמעון אוחיון: אין סימטריה.

לימור לבנת: אין כאן סימטריה.

עמרם מצנע: אין הכפלה.

לימור לבנת: אין.

לימור לבנת: תקציב התרבות 2009–2012 – בואו נדלג על זה, זה כבר פחות חשוב.

לימור לבנת: התפלגות תקציב התרבות לפי תחומים עיקריים.

לימור לבנת: בעוגה הזאת אתם יכולים לראות את ההתפלגות.

לימור לבנת: התיאטראות מקבלים 82 מיליון שקלים; הקולנוע – 71 מיליון, אבל זה מכוח ההסכם, כפי שאמרתי, הסכם נפרד.

לימור לבנת: זה לא בתוך הסכם התרבות, בואו לא נתבלבל; מוזיקה ותזמורות – 48 מיליון שקלים; המוזיאונים – 41 מיליון שקלים; שימור אתרי התיישבות – 30 מיליון; מחול – 29 מיליון; מענק ירושלים – יש תקנת ירושלים, מה שנקרא, זה נפרד מהכול, הם מקבלים 23 מיליון שקלים.

לימור לבנת: זה לא מחריג את מוסדות התרבות בירושלים ממה שמקבלים במסגרת מוזיקה, תיאטראות וכולי, זו תוספת מיוחדת למה שמקבלים; אופרה, כפי שאתם רואים כאן; שאר התקנות – 180 מיליון שקלים.

לימור לבנת: אני רוצה כאן לציין שבמסגרת ה-21 מיליון שקלים של הפריפריה – מה שראיתם קודם – אנחנו הקדשנו חמישה מיליון שקלים, מתוך ה-21 מיליון שקלים, תוספת למוסדות בפריפריה.

לימור לבנת: תיאטרון באר שבע למשל, מעבדת תרבות בדימונה, כל הגורמים האלה – גם בגליל – ומוזיאונים למשל בכל רחבי הפריפריה, קיבלו תוספת על מה שמקבלים, כמו בתקנת ירושלים, מתקנת הפריפריה כדי שיקל עליהם לחיות.

לימור לבנת: תוכנית "נותנים במה" היא שוב חלק מהרעיון של הפריפריה.

לימור לבנת: כאן היה מדובר על שיתופי פעולה עם מוסדות תרבות קיימים, גדולים – הקאמרי, בית לסין ואחרים, תזמורת סימפונט רעננה ועוד כהנה וכהנה עם רשויות מקומיות, הכול פריפריה.

לימור לבנת: חיזוק ותמיכה תקציבית במוסדות תרבות בפריפריה – זה מה שכרגע ציינתי, חמישה מיליון שקלים.

לימור לבנת: הקמה והפעלת ארבע חממות פרינג' בנגב ובגליל; הקמת חממות קולנוע לנשים מהמגזר החרדי בירושלים וליוצרים בקולנוע בערד; ארבעה פסטיבלי קולנוע – אנחנו מניידים אותם לפריפריה: נתיבות, שדרות, נצרת עילית, מגדל העמק; לילות לבנים ב-11 רשויות מקומיות בפריפריה; הענקת 50 מלגות כל שנה לסטודנטים מהפריפריה שלומדים בבתי-ספר לאמנויות איפה שהם בוחרים; פתיחת אתרי מורשת חינם לקהל ביום העצמאות.

לימור לבנת: הדוגמאות לשיתופי פעולה – מוזיקה, למשל האופרה הישראלית, יש לנו איתם שיתופי פעולה מדהימים.

לימור לבנת: האופרה עובדת שלושה-ארבעה חודשים בכל יישוב עם כל הקהילה - הקונסרבטוריון ובית אבות והמקהלה של הילדים והמקהלה של המבוגרים ולהקת המחול - מביאה זמרים מהאופרה ומביאה מדריכים מהאופרה, בסוף מעלים אופרה, דברים פשוט מדהימים.

לימור לבנת: אתם יכולים לראות את המקומות – סימפונט רעננה בקונצרטים משותפים עם טירת הכרמל, ועוד כהנה וכהנה, אני לא אקריא לכם, אתם יכולים לראות את זה במצגת.

לימור לבנת: הבימה העלתה את "קן הקוקיה" ואת "השוטר אזולאי"; שח"ם- ארגון השחקנים, שחקני מסך, אחד הארגונים החשובים, העלו בחצור הגלילית, עבדו חודשים על הפקה מקורית, מחזמר נגד סמים, "אזהרה".

לימור לבנת: הם רוצים להמשיך לרוץ עם זה ולעבוד אתם הלאה; בת דור יחד עם להקת קמע בקריית מלאכי – דברים מדהימים שקרו כאן.

לימור לבנת: אפשר לראות כאן תמונות מתוך הפקות משותפות שעלו.

לימור לבנת: אנחנו מממנים כמובן את האירועים הללו, את ההפקות הללו המשותפות.

לימור לבנת: תרבות לישראל – מי שזוכר, בעבר היתה פעם אמנות לעם.

לימור לבנת: אמנות לעם הפך לגוף מושחת, אני סגרתי אותו, הקמתי במקומו את תרבות לישראל.

לימור לבנת: תרבות לישראל שהקמתי יחד עם ההסתדרות הציונית ב-2010, המטרה היתה שוב להנגיש את מופעי התרבות לפריפריה.

לימור לבנת: למעשה, אנחנו היום מסבסדים ב-12 מיליון שקלים לשנה תקציב ישיר של המשרד אבל יש כאן מינוף של הרבה יותר מזה משום שיש כאן גם השתתפות של הרשויות המקומיות ועוד גורמים, ובמינוף – אני לא יודעת כמה זה יוצא כאן אבל סך הכול 150 מיליון שקלים, בשנה האחרונה 90 מיליון שקלים.

לימור לבנת: 200 יישובים משתתפים בזה.

לימור לבנת: מה שקורה, היישובים קונים סדרות של הצגות תיאטרון, חלק מהסדרות יש בהן גם מופעי מחול, בחלקם גם קונצרטים.

לימור לבנת: אנחנו מגיעים לאנשים שבחיים לא שמעו בחלקם קונצרט או לא ראו להקת מחול.

לימור לבנת: אנחנו מסבסדים לפי עשירונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

לימור לבנת: העשירונים הנמוכים מגיעים לעומק סבסוד שלנו של 39%, והכול דיפרנציאלי כדי שלא יהיה כאן סבסוד אחיד.

לימור לבנת: אני לא מאמינה באחידות, אני מאמינה בדיפרנציאציה, ואתם יכולים כאן לראות פחות או יותר מה כאן קורה.

לימור לבנת: שלושה מיליון צופים בפריפריה משלמים 40 שקלים פחות להצגות תיאטרון, מחול, קונצרטים, 350 שקלים פחות לסדרות של מופעי תרבות, והם מגיעים.

לימור לבנת: יש פה 750 סדרות מנויים – אם תרצו, אחר כך גם המנכ"לית וגם נמצא כאן מיכה ינון, שהוא יושב-ראש תרבות לישראל, רינת גל-און שהיא מנכ"לית תרבות לישראל, יוכלו לספר לכם יותר פרטים.

לימור לבנת: יש כאן דברים מרתקים.

עמרם מצנע: שזה בעצם גם תמיכה נוספת במוסדות התרבות.

לימור לבנת: ודאי.

לימור לבנת: ודאי.

לימור לבנת: בחנוכה, בפסח ובחג החגים למגזר הערבי אנחנו נתנו חינם הצגות איכות לילדים בפריפריה.

לימור לבנת: מדובר כאן בכ-270,000 ילדים שנהנו מ-580 הצגות, רק הצגות איכות, פשוט חינם, וזה היה דבר מדהים.

לימור לבנת: ילדים שאין להם כסף, בחיים לא היו הולכים – יש פסטיגלים ופה ושם, כולם הולכים, הם לא הולכים אפילו להצגה רגילה – וכאן פתאום נפתח להם פתח אדיר, דבר שעשינו אותו.

לימור לבנת: יש לנו חינם גם לילות קלסיים – 50 קונצרטים עם התזמורות המובילות בארץ, חינם – בחוץ, בקיץ; גם פסטיבל "אבבה" – כל זה יוזמות שלנו, הכול חדש, לא היה קודם.

לימור לבנת: זה הכול 2011–2012, כל הדברים האלה לא היו מעולם, אני רוצה להבהיר את הנקודה הזאת.

לימור לבנת: זה לא שאני מציגה לכם משהו שכבר היה.

לימור לבנת: הכול חדש לחלוטין.

לימור לבנת: גם פסטיבל "אבבה" לקהילה האתיופית – יוצרים שלהם, סטנדאפיסטים שלהם לקהילה האתיופית, 51 מופעים.

לימור לבנת: שוב, לא היה אף פעם, אני מבהירה את זה.

לימור לבנת: הכפלת מספר הצופים במופעי תרבות בפריפריה פי שניים וחצי.

לימור לבנת: חודש הקריאה והספרות – אנחנו בעיצומו כרגע.

לימור לבנת: לקחנו את שבוע הספר, הרחבנו אותו ל-40 ומשהו ימים של פעילות ספרות בכל הארץ.

לימור לבנת: אתם יכולים לראות כאן גם מפגשים עם סופרים ומשוררים, טיולים בעקבות ספרים, מפגשים בספריות הציבוריות לילדים ולנוער, בתי קפה עם סופרים, באמת אינסוף פעילויות סביב כל זה.

לימור לבנת: אנחנו נקנח באירוע מיוחד לזכרה של דבורה עומר, שהוספנו אותו, וכמובן הסוף מתקיים במסגרת שבוע הספר.

לימור לבנת: אני צריכה כאן לומר – החוק להגנת הספרות והסופרים, אנחנו הצבענו על רציפותו בוועדת שרים לחקיקה, עבר והיה אמור כבר להיות בכנסת.

עמרם מצנע: זה שיש לגביו ערעור.

לימור לבנת: הגיש עליו ערר נפתלי בנט, לצערי הרב, מטעמים בלתי ענייניים.

לימור לבנת: צר לי על זה מאוד, אני נאלצתי אתמול לטרפד לו – כריוונז' – בוועדת שרים לחקיקה חוק שלו, ואנחנו בשבוע הבא ביום ראשון נצטרך להתקוטט בוועדת שרים לחקיקה חוק מול חוק.

לימור לבנת: כנראה יש אנשים שמבינים רק ככה.

לימור לבנת: אנחנו נצטרך במסגרת המשפחה הקואליציונית להתקוטט על זה.

לימור לבנת: פעילויות לחיזוק ושימור הלשון העברית – אנחנו נעבור על זה הלאה.

לימור לבנת: חלוקת פרסים – אנחנו חילקנו ב-2012, 118 פרסים בהיקף של, כמה?

אורלי פרומן: כחמישה מיליון.

לימור לבנת: חמישה מיליון שקלים, בתוכם גם פרס הציונות.

לימור לבנת: השנה זכתה ההצגה של א.ב.

לימור לבנת: יהושע שנקראת "הילכו שניים יחדיו", על הפגישה המפורסמת של ז'בוטינסקי.

עמרם מצנע: תיאטרון הרצליה.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: שיתוף פעולה של הקאמרי עם אנסמבל הרצליה, להדגיש, על פגישתם המפורסמת של ז'בוטינסקי ובן-גוריון בלונדון.

שמעון אוחיון: איך זה זכה אם לא היו צופים, כי אמרנו שבהרצליה אין צופים?

<יהודית גידלי: ההצגה הוצגה בכנסת.

לימור לבנת: חיזוק אתרי מורשת – חלק מתוך תוכנית תמ"ר של ראש הממשלה, תוכנית אדירה.

לימור לבנת: אנחנו שותפים מאוד בכירים בה כי יש לנו אחריות גם על המועצה לשימור אתרים וגם על רשות העתיקות.

לימור לבנת: חלק גדול מהפרויקטים, כפי שניתן לראות כאן, הם תחתנו, לא ניכנס עכשיו לכול.

לימור לבנת: אנחנו גם עוסקים בדיגיטציה של המוזיאונים.

לימור לבנת: לצערי, אין לנו מספיק כסף לזה, אנחנו עושים את זה בינתיים יותר בקטן.

לימור לבנת: רשות העתיקות – עיקרי הפעולה, נדלג, נגיע לספורט, אחרת לא נצליח להגיע לספורט היום.

לימור לבנת: בספורט, המטרות שלנו הן: הגדלת מספר האזרחים העוסקים בספורט ובפעילות גופנית; הגדלת מספר העוסקים בספורט תחרותי, בדגש על בני נוער; קידום נשים, נערות וילדות – אני מודה, כאן זה הבייבי שלי, לא שאחרים לא חשובים בעיני אבל זה הבייבי שלי כבר שנים - שעוסקות בספורט ובפעילות גופנית; יישום תפקידי המשרד כרגולטור בתחומי הספורט ובשמירה על טוהר המידות.

לימור לבנת: אני מדגישה את זה כאן, ובגופי הספורט ובעלי התפקידים.

לימור לבנת: עסקנו גם בתיקון חוק הספורט בנושא טוהר המידות, גם בקוד אתי שכל ארגוני הספורט כבר אימצו אותו.

לימור לבנת: זה לקח לנו בערך שלוש שנים אבל זה קרה.

לימור לבנת: תקציב הספורט – אתם רואים אותו כאן לנגד עיניכם.

לימור לבנת: כשהגעתי הוא היה 40 מיליון שקלים, בהסכם הראשון הוא היה 66 מיליון, הגדלתי אותו ל-98 מיליון שקלים.

לימור לבנת: אתם רואים שהוא עומד היום על 121 מיליון שקלים, אני גאה בזה מאוד אבל נרוץ הלאה כי כרגע אנחנו לא מחלקים דרגות.

לימור לבנת: ספורט תחרותי – אנחנו תומכים ב-60 איגודים והתאחדויות ספורט ב-74 ענפים מוכרים.

לימור לבנת: 78,000 ספורטאים פעילים רשומים בישראל – לא מספיק, לא מספיק, לא מספיק.

לימור לבנת: תמיכה בסך 24 מיליון שקלים – דיברתי על זה – בהכנות האולימפיות, ו-100 מיליון שקלים תוספת הכנסות לספורט הישראלי – דיברתי על זה – לא מספיק.

לימור לבנת: תרבות הספורט – אתם רואים את המספרים – גם כאן, פריפריה הוספנו.

לימור לבנת: לא מספיק.

לימור לבנת: אני רוצה להתייחס לשורה הרביעית בשקף של תרבות הספורט – 340 מיליון שקלים אושרו בתוכנית מתקנים 2020 של המועצה להסדר הימורים בספורט.

לימור לבנת: אולי אני אבקש מאיציק לארי אחר כך – אם תבקש אתה, אדוני היושב-ראש – מנכ"ל המועצה להסדר ההימורים בספורט, לדבר על תוכנית המתקנים 2020, תוכנית לעשר שנים של 5.5 מיליארד שקלים.

לימור לבנת: לראשונה מופו כל הרשויות בארץ וכל מתקני הספורט ברשויות בארץ – עופר בוסתן או המנכ"לית כמובן יוכלו לפרט את התוכנית הזאת, תוכנית חשובה ביותר, כדאי להקדיש לה זמן.

לימור לבנת: יש לנו את שבוע ספורט ישראל, גם על זה אפשר לדבר אחר כך, שווה.

לימור לבנת: הוא גם מופיע כאן כפי שאפשר לראות אותו.

לימור לבנת: הרשות לנהיגה ספורטיבית – לראשונה, אנחנו השלמנו את חקיקת חוק הספורט המוטורי.

עמרם מצנע: תקנות.

לימור לבנת: כן.

לימור לבנת: תקנות הספורט המוטורי.

לימור לבנת: סוף סוף הושלם והתחילו התחרויות.

לימור לבנת: זה לקח בערך מאה שנה, אבל זה קרה.

לימור לבנת: הוועדה כמובן היתה חלק מתוך הדבר הזה.

עמרם מצנע: החקיקה עוד היתה נדמה לי לפני שתי כנסות.

לימור לבנת: משהו כזה.

לימור לבנת: זה לא ייאמן אבל זה קרה, זה כבר יצא לדרך, וזה קורה.

לימור לבנת: גם הרשות לצלילה ספורטיבית.

לימור לבנת: מועצות ציבוריות – המועצה להסדר ההימורים בספורט; המועצה לקידום ספורט נשים – כל אלה אצלנו; המועצה למניעת אלימות בספורט – היא סיימה את תפקידה ואני כרגע ממנה מועצה חדשה, היא תהיה בראשות השופטת – אם תאושר, אני מקווה, על-ידי הוועדה לאישור מינויים בספורט, אני מניחה שכן – בראשות השופטת בדימוס עדנה בקנשטיין.

לימור לבנת: אני משתדלת למנות נשים, איפה שאני רק יכולה.

לימור לבנת: לא יכולתי למנות כי היו בחירות.

לימור לבנת: פג תוקף המועצה הקודמת; המועצה הלאומית לספורט – זה הפרויקט שאנחנו עשינו, לקח לי שלוש שנים גם כן.

לימור לבנת: השלמתי את החקיקה ערב הבחירות, לא יכולתי למנות בגלל הבחירות ועכשיו אנחנו נתחיל למנות את המועצה.

לימור לבנת: זה יהיה שינוי מאוד דרמטי באמת על פני כל מה שהיה עד עכשיו, ועל זה אם תרצה אפשר גם כן לייחד דיון.

לימור לבנת: מכון וינגייט – המכון הלאומי לספורט.

לימור לבנת: פה אנחנו עושים שינוי מאוד דרמטי.

לימור לבנת: מכון וינגייט יהפוך לתאגיד סטטוטורי, בניגוד למה שהוא היום, וייעשו בו שינויים מאוד מרחיקי לכת, לראשונה.

לימור לבנת: הוא יהפוך למשהו רציני מאוד – למעשה, המכון הלאומי לספורט – מה שלצערנו הלך במהלך השנים ושקע.

לימור לבנת: ספורט תחרותי הישגי – כאן אפשר לראות מה עשינו.

לימור לבנת: תיקון חוק הספורט בנושא טוהר המידות; הקמת המועצה הלאומית – דיברנו כבר; תמיכה תקציבית בהכנות למשחקים – דיברנו.

לימור לבנת: דיברנו על כל הדברים האלה פחות או יותר.

שמעון אוחיון: המכביה.

לימור לבנת: כן.

לימור לבנת: קידום חוק המאמנים – זה בתהליך כרגע; מכביה שנערכת עכשיו; יורו לנבחרות הצעירות, ממש בפתחנו, מקדמים החלטת ממשלה בעניין כדי לסייע גם בתקציב; פרויקט "זוזו" – אולי המנכ"לית תדבר אחר כך על כל הדברים האלה.

לימור לבנת: קידום ספורט נשים – אמרתי, הבייבי שלי, אבל אורלי, תדברי על הבייבי שלנו אחר כך – ובזה אני אסכם את דברי כי כבר לא נשאר זמן.

לימור לבנת: כעשר דקות, אם יש שאלות אני אשמח לענות.

לימור לבנת: אני מתנצלת שהארכתי.

עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת אוחיון.

שמעון אוחיון: תודה רבה.

שמעון אוחיון: קודם כול, תודה על התצוגה המרהיבה, באמת מרשימה, וגם על הפעילות המקיפה והתחומים המקיפים – לא רק עניין של תרבות פנאי אלא אני רוצה לשבח גם את המשרד, לא רק תרבות פנאי לשמה אלא גם על המטלות שלקחתם על עצמכם, כמו תוכנית המורשת הלאומית.

שמעון אוחיון: פתאום אני רואה שהשפה העברית מטופחת במסגרת משרד התרבות.

שמעון אוחיון: כל הדברים הללו, בוודאי צריך לראות אותם בצורה חיובית.

שמעון אוחיון: אם יורשה לי, גם כמי שהתעסק הרבה מאוד שנים בתחום הפעילות התרבותית המוזיקלית, וגם בדקנו זאת בכמה מחקרונים קטנים, בעניין זה מי שעוסק גם בחינוך לערכים ורוצה לתווך למשל סובלנות, אם אנחנו רוצים לתווך סובלנות, בשפתו של פויירשטיין, בקטע הזה, נמצא שאחד התחומים המובילים היום הוא המוזיקה.

שמעון אוחיון: כלומר, אם בסוף הטבלה נעמיד פיסול ואדריכלות, הם נאמר הנמוכים ביותר, המוזיקה משדרת לנו, בעצם מתווכת לנו סובלנות.

שמעון אוחיון: הסינתזות שמתקיימות היום בין כמה סוגים של מוזיקה – מזרח, מערב, פופ, חסידי וכל המסגרות הללו – הן מקדמות סובלנות בחברה שלנו.

שמעון אוחיון: אוזן שלא היתה רגילה לשמוע חצי טון ורבע טון, והנה היא שומעת זאת, זה מתאקלם.

שמעון אוחיון: השילוב של ביצוע מוזיקה מזרחית בכלים מערביים – גם בין האוכלוסייה, בין העלייה החדשה, גם בין העלייה הוותיקה.

שמעון אוחיון: חשוב מאוד – אני הייתי רוצה וזה חסר לי כאן – אנחנו מדברים על שוויון בנטל.

שמעון אוחיון: אנחנו מדברים על מקצועות הליבה.

שמעון אוחיון: הייתי רוצה לראות שהמגזר החרדי גם ישתלב כאן, ויש לו פעילויות, בוודאי מוזיקליות.

שמעון אוחיון: תענוג לשמוע את המקהלות שלהם – של מודז'יץ, ויז'ניץ ואחרות – אני לא יודע כמה הן נתמכות, ואם אנחנו מדברים על שוויון בנטל, חשוב מאוד שהאוכלוסייה הזאת תהיה גם חלק מן ההוויה התרבותית שלנו.

שמעון אוחיון: חשוב מאוד שהם גם ישתלבו ונוכל גם ללמוד מהם, גם לינוק מהם, גם בוודאי להעשיר את החוויה המוזיקלית שלנו כאן בחברה.

שמעון אוחיון: באותה מידה הייתי רוצה גם לראות אותם בספורט.

שמעון אוחיון: מה זאת אומרת?

שמעון אוחיון: למה הם לא בספורט, למה הם לא קיימים?

שמעון אוחיון: הרמב"ם אומר, דבר ראשון אדם לעמל - - -

<קריאה: קיימים.

שמעון אוחיון: אבל לא באים לידי ביטוי.

שמעון אוחיון: לכן, הייתי מנסה כמה שאפשר.

שמעון אוחיון: אם אנחנו רוצים לדבר על מקצועות ליבה ושוויון בנטל, בואו נקרב אותם.

שמעון אוחיון: בואו נקרב אותם לתחום הזה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה.

רות קלדרון: אני רוצה להגיד, כבוד היושב-ראש וכבוד השרה, אני מאוד התרגשתי.

רות קלדרון: אני גם קצת מקנאה בך איזה תפקיד נהדר יש לך.

לימור לבנת: יש לי במפלגה אצלי קודם כמה כאלה.

שמעון אוחיון: עוד משפט אחד.

שמעון אוחיון: חוץ מהשפה העברית, גם מגיע לכם יישר כוח על האתרים הלאומיים.

רות קלדרון: אמרתי כבר בוועדה הזאת שהחינוך הוא הדבר החשוב ביותר, אז אני לא יכולה להגיד את אותו הדבר, אבל התרבות מאוד מאוד מרגשת אותי ואני באמת לא ידעתי שכל כך הרבה נעשה.

רות קלדרון: אני רוצה להגיד רק דבר אחד קצר כי אני יודעת שאת הולכת.

רות קלדרון: עוד מעט שבוע הספר, חודש הספר שאתם עשיתם, ואנחנו נעשה גם בכנסת, אני מבינה שיש כאן מסורת.

עמרם מצנע: נכון.

רות קלדרון: רציתי לשאול אם אפשר שוועדת החינוך והתרבות תעשה פגישה על חוק הספרים, על סופרים, אם זה מתאים.

עמרם מצנע: בוודאי.

רות קלדרון: אם ברשותכם אני יכולה להציע את זה בנשיאות.

עמרם מצנע: היא תעשה אבל כשזה יגיע לשולחננו.

רות קלדרון: הדבר השני שרציתי לומר – אני רואה את האמנים והיוצרים בישראל כמשאב הטבע הענק ביותר שיש לנו, יותר מגז ויותר – מה יש לנו עוד?

רות קלדרון: - שמש.

עמרם מצנע: לא נייצא אותו.

לימור לבנת: אין לנו כל כך, זהו.

רות קלדרון: אני הייתי רוצה שהיוצרים והאמנים בארץ ירגישו בכנסת יותר שהם נשמעים והם מוערכים והם מטופחים כי באמת כמו שאמרת, זה הנציגות שלנו – גם פה וגם בחוץ-לארץ – זה הטעם לחיות בארץ הזאת, ומכל סוגי התרבות שהזכרת.

רות קלדרון: גם בכיוון הזה אם אפשר יותר לקרב את קהילות היוצרים אל הגוף המחוקק, אפשר לחשוב איך, אבל הדבר הראשון – ברשותכם, בנשיאות עוד עשר דקות – אם אני יכולה להציע את נושא החוק הזה, שיהיה לנו פה דיון.

עמרם מצנע: ברגע שהחוק יגיע, הוא צריך לעבור קודם כול את הערעור בממשלה.

רות קלדרון: אוקיי.

רות קלדרון: אני אשאל אתכם איך עושים את זה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש, אני לא באתי מהתחלה כדי לראות את המצגת אבל אני רוצה לשאול על השוויון.

מסעוד גנאים: חברי אוחיון דיבר על שוויון בנטל, אני רציתי לשאול בקשר לשוויון בזכויות התרבותיות והספורטיביות, איך הן מתממשות דרך התקציב ודרך פעילות משרד התרבות והספורט לגבי כל העניין של התרבות במגזר הערבי.

מסעוד גנאים: אנחנו דיברנו על זה בקדנציה שעברה, אם אתם זוכרים, היו פה כל הנציגים של התיאטרונים ושל מרכזי התרבות הערביים, ודיברו כמה התקציב הוא מאוד מאוד מזערי, מאוד קטן, שהוא לא מתאים אפילו, כאילו אין הכרה שיש תרבות בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: ברצוני לשאול על הדבר הזה.

מסעוד גנאים: מה באמת הפעילות של המשרד בקשר לכל עניין עידוד התרבות, התמיכה במוסדות תרבות בחברה הערבית ובמגזר הערבי.

מסעוד גנאים: תודה.

לימור לבנת: אני, ברשותך, אומר ממש שני משפטים לשלושת חברי הכנסת, והמנכ"לית תישאר ותשיב יותר בפירוט לשאלות שנשאלו כאן.

לימור לבנת: ראשית, לחברי חבר הכנסת שמעון אוחיון, שאנחנו מכירים הרבה שנים אחורה, מאז שהיינו סטודנטים – אני לא אגיד בדיוק כמה שנים, שמא תדעו בן כמה חבר הכנסת שמעון אוחיון, אני לא רוצה לפגוע בו.

לימור לבנת: קודם כול, לגבי המוזיקה.

לימור לבנת: אני מאוד מסכימה אתך לגבי המוזיקה, אני בכלל מאמינה שצריך להחיות ולשמר את כל סוגי התרבויות שישנם.

לימור לבנת: אני נגד כור היתוך, לגמרי נגד כור היתוך.

לימור לבנת: זה בסדר גמור, הישראלי והישראליות, זה מאה אחוז בסדר, אבל אני עוד זוכרת את אלה האימהות ששמעו מוזיקה ערבית בסתר, ואני את זה לא יכולה לשכוח – זה דווקא בגלל שאני בגיל שאני יכולה לזכור את הדברים הללו.

לימור לבנת: בעיני זה נורא, ואני חושבת שיש תרבות עשירה ונפלאה ואדירה, והעובדה שדווקא בתקופתי התזמורת האנדלוסית התאוששה וקיבלה סם חיים, למשל, וקמה עוד תזמורת אנדלוסית – אני קיבלתי קיתונות של רותחין מהתזמורות האחרות, מי צריך תזמורת אנדלוסית ומי צריך עוד תזמורת אנדלוסית, כי זה בא על חשבוננו.

לימור לבנת: זה נכון, התקציב הוא מוגבל.

לימור לבנת: ברגע שקמה עוד תזמורת אז יש מצוקה, זה לגמרי נכון, אבל אני לא קובעת.

לימור לבנת: ברגע שעומדים בתנאי הסף, יש קריטריונים כאמור ויש תנאי סף, אבל עצם הרעיון של הזעקה החצופה הזאת בכלל.

לימור לבנת: אני לא מקימה תזמורות – לא אנדלוסיות, לא סימפוניות, לא אחרות – עצם העניין הזה.

לימור לבנת: אגב, בתפקידי כשרת חינוך לראשונה הופיעה בפרס ישראל על הבמה לא תזמורת רגילה אלא אנדלוסית.

עמרם מצנע: מערבית.

<יהודית גידלי: מערבית קלסית.

לימור לבנת: לכן אני אומרת, התפיסה הזאת בעיני היא מאוד נכונה.

לימור לבנת: כנ"ל לגבי מוזיקה שהיא מוזיקה יהודית קלסית – החזנות והפיוט וכל הדברים האלה, אלה דברים אדירים, יש בהם יופי עצום.

לימור לבנת: בכלל, אני לא דוגמה כל כך טובה כי אני פשוט אוהבת גדולה של מוזיקה בכלל, כל מוזיקה עושה לי, אבל אני גדלתי בבית כזה אז כנראה אני לא דוגמה הכי טובה לעניין, לא כל אחד אוהב כל סוג של מוזיקה.

לימור לבנת: אני כן, אני שומעת מוזיקה, בשבילי זה משהו נפלא.

שמעון אוחיון: אני צוחק, לימור, אם מותר לי להגיד.

שמעון אוחיון: גדול הזמר החסידי הוא אברהם פריד.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: יש מאז עוד כמה.

שמעון אוחיון: תמיד אני צוחק שאני גדלתי על פריד אל אברהם ועל פריד אל-אטרש.

לימור לבנת: אכן, אכן.

לימור לבנת: גם אום כולתום, נכון.

שמעון אוחיון: דיברתי על שני הפרידים.

לימור לבנת: הבנתי, אבל אני תמיד בעד נשים, אני ישר עושה איזון וישר אני מביאה את אום כולתום.

לימור לבנת: מכל מקום, אני חושבת שזה מאוד נכון, אנחנו עושים את זה, ואגב לגבי הספורט של החרדים, מייד תשמע גם מה נעשה, המנכ"לית תשיב לך על זה.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד לחברת הכנסת ד"ר קלדרון.

לימור לבנת: קודם כול, אכן זה מרגש, זו עשייה מרגשת, ובנושא חוק הספרים הוועדה חייבת לדון.

לימור לבנת: היא חייבת לדון משום שברגע שמליאת הכנסת מחילה דין רציפות – לזה אני מחכה בגלל הערעור של בנט – זה מגיע מייד לוועדה להכנות לקריאה שנייה ושלישית, ואז זה עולה למליאה כמובן לקריאה שנייה ושלישית לאחר שזה יקבל כאן רוב, אני מקווה.

לימור לבנת: אני מציעה שתגידו לאח שלכם...

לימור לבנת: לגבי השאלה של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אני דיברתי באופן ביקורתי, וזה באמת, אבל אני מברך לפחות על הפרויקט של "אוטוספר".

מסעוד גנאים: אמרו לי שזה נמשך, שזה לא נעצר.

לימור לבנת: בוודאי.

מסעוד גנאים: אז בסדר גמור, זה דבר טוב.

לימור לבנת: חבר הכנסת גנאים, מה שקרה עם "אוטוספר" – לא שהפסקנו אותו.

לימור לבנת: בשעתו, היה תקציב מיוחד שהיה תקציב שהביא חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

לימור לבנת: ברגע שהוא הפסיק להיות חבר כנסת לא היה כבר תקציב ייעודי לעניין הזה והיינו צריכים לעשות כל מיני דברים – זה לא חשוב כאן, זה לא רלוונטי.

לימור לבנת: רק שתדע שלא שהפסקנו את זה.

לימור לבנת: להיפך, אנחנו עשינו מאמץ אחר כך גם להמשיך את זה, אבל זה לא שהפסקנו.

מסעוד גנאים: העיקר שזה נמשך.

לימור לבנת: לא שהפסקנו את הפרויקט.

לימור לבנת: להיפך, אנחנו רואים בזה דבר מאוד חשוב – לוועדה וליושב-ראש הוועדה, שיידעו שמדובר כאן בפרויקט של ספריה ניידת.

<קריאה: שלוש ניידות.

אורלי פרומן: שלושה אוטובוסים שהפכו לספריות.

עמרם מצנע: חוזרים על שנות ה-50 וה-60.

מסעוד גנאים: זה משרת במיוחד בנגב.

לימור לבנת: נכון, זה מאוד מאוד חשוב בנגב שזה יהיה – אני לא צריכה לומר לך כמה זה חשוב, והמנכ"לית תיכנס לפירוט, חבר הכנסת גנאים.

לימור לבנת: אמרתי, ואני חוזרת ואומרת, ואומרת וחוזרת, וחוזרת ואומרת.

לימור לבנת: כל מוסדות התרבות הערביים למעשה ניגשים, רשאים לגשת, דינם כדין כל מוסד אחר, לכל תקנה שקיימת – בתיאטראות, במוזיקה, בפסטיבלים, בכל דבר אחר.

לימור לבנת: הם לא נפרדים, לצורך העניין, והם חייבים לעמוד באותם תנאי סף, באותם קריטריונים כמו כל מוסד אחר.

לימור לבנת: כך גם החרדים וכך האחרים, וכולי.

לימור לבנת: עם זאת ומעבר לכך, יש גם תקנת תרבות ערבית, שהיא בכל זאת ייעודית.

לימור לבנת: בכל יישוב ערבי שהוא, מעבר למה שאמרתי, כמו בכל יישוב יהודי שהוא, מעבר לתקנות האלה יש גם תקנה שנקראת תרבות בקהילה – לא הצגנו אותה כאן – שבה יש מקהלה, יש תיאטרון קטן, אז אפשר להגיש בקשה, זוהי תקנה תקציבית שנקראת תרבות בקהילה, ולקבל גם משם, בנוסף.

לימור לבנת: היישובים יכולים לגשת.

לימור לבנת: כמו שהם בעבר ניגשו ואנחנו עודדנו את זה, והגישו בקשות בתחום הספורט – סל ספורט ודברים אחרים – הם יכולים לגשת ולקבל, והם היום ניגשים הרבה יותר, אגב, ביישובים ערביים.

לימור לבנת: המנכ"לית תפרט את זה אחר כך, וגם עופר בוסתן.

לימור לבנת: אני חייבת לרוץ, יש לי ועדה לשוויון בנטל.

לימור לבנת: השוויון בנטל זה גם עליכם, דרך אגב, אבל אני חייבת לרוץ.

מסעוד גנאים: לגבי כל שוויון, אמרנו.

מסעוד גנאים: אחר כך נדבר על הנטל.

לימור לבנת: סליחה, אני מתנצלת מאוד מאוד.

לימור לבנת: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

לימור לבנת: תודה לכולכם.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אורלי, אני מציע שתציגי את האנשים של המשרד שנמצאים פה.

אורלי פרומן: כן, בהחלט.

אורלי פרומן: את לבי ראינו, אשר על המצגת.

אורלי פרומן: יואב, תציגו את עצמכם.

<יואב רם: יואב רם, עוזר ראש מינהל הספורט.

<עופר בוסתן: עופר בוסתן, סגן ראש מינהל הספורט לתרבות הספורט.

<גיא אטיאס: אטיאס גיא, תקציבים, תרבות וספורט.

אורלי פרומן: אריאל יוצר הוא הרכז שלנו מהאוצר.

<גבריאל מאיר: עורך-דין גבריאל מאיר, סגן היועץ המשפטי של המשרד.

<שמעון אלקבץ: שמעון אלקבץ, ראש מינהל התרבות.

<דודו מלכא: דודו מלכא, סגן ראש מינהל הספורט לנושאים תחרותיים.

אורלי פרומן: יושבת פה אור, דוברת המשרד.

<מודי פילרסדורף: מודי, ראש רשות הצלילה.

<יניב אסרף: יניב אסרף, מנהל הרשות לנהיגה ספורטיבית.

אורלי פרומן: לידו, מיכה ינון, יושב-ראש תרבות לישראל, ורינת גל-און המנכ"לית של החברה.

אורלי פרומן: שירית היא היועצת שלי לענייני ספורט, ויש לנו גם נציגים של גופי התרבות.

<קלאודיו קוגון: קלאודיו קוגון, אני משנה למנכ"ל מרכז סוזן דלל, חבר בפורום מוסדות התרבות.

<דני וייס: שמי דני וייס, אני מנכ"ל תיאטרון החאן.

<איתמר גורביץ: איתמר גורביץ', מנהל פורום מוסדות התרבות.

<מיה הלוי: שמי מיה הלוי, מנהלת מוזיאון המדע על שם בלומפילד, ירושלים; חברה בפורום מוסדות התרבות.

<דורית ווליניץ: דורית ווליניץ, יושבת-ראש איגוד המוזיאונים ואיקום ישראל, וגם מנהלת מוזיאון.

עמרם מצנע: איזה?

<דורית ווליניץ: מוזיאון האדם והחי, זה מוזיאון טבע בפארק הלאומי ברמת-גן.

<אוהד קנולר: אוהד קנולר, יושב-ראש איגוד השחקנים, שח"ם.

<שחר בוצר: שחר בוצר, מנהל את שח"ם, איגוד השחקנים.

<נדב בושם: נדב בושם, גם אני משח"ם.

<נדב בושם: נעים מאוד.

אורלי פרומן: ועולם הספורט.

אורלי פרומן: איציק, בבקשה.

<יצחק לארי: איציק לארי, מנכ"ל הטוטו.

<אריק קפלן: אריק קפלן, נשיא התאחדות אילת – ענפי הספורט שאינם אולימפיים בישראל.

<אפרים זינגר: אפרים זינגר, מנכ"ל הוועד האולימפי.

<מאיר ברנשטיין: מאיר ברנשטיין, מנהל מחלקת ספורט של עיריית רעננה, מייצג כאן את הנהלת ועדי הספורט.

עמרם מצנע: חנן הוא מאיגוד מנהלי מחלקות הספורט בישראל, מרכז השלטון המקומי.

<רפאל גמזו: רפי גמזו, סמנכ"ל במשרד החוץ, ראש האגף לקשרי תרבות ומדע.

אורלי פרומן: קשתו"ם, מה שנקרא.

אורלי פרומן: קשרי תרבות ומדע.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: את רוצה להוסיף לפני שנפתח?

אורלי פרומן: אני רק אוסיף להערות של חברי הכנסת.

אורלי פרומן: כמו שהשרה אמרה, התקציב של המשרד איננו סקטוריאלי, ובכל זאת.

אורלי פרומן: עשינו שני מהלכים גם במגזר הלא-יהודי וגם במגזר החרדי כדי לעודד שם את הפעילויות לתרבות ולספורט.

אורלי פרומן: בסופו של דבר, זימנו את כל ראשי הרשויות לפגישה אתי ועם ראשי המינהלים של המגזר החרדי, סיירנו ברשויות, הצגנו את כל פעילות המשרד, והפלא ופלא – כן, גדלה שם פעילות, גם בתחום ספריות, גם בתחום הפעילות התרבותית, גם תרבות לישראל.

אורלי פרומן: כאשר אנחנו יוצאים בסדרות או הצגות או מופעים מיוחדים, הם חלק מאותו קהל שמקבל את אותו שירות.

אורלי פרומן: כנ"ל לגבי הספורט.

אורלי פרומן: בחלק גדול מהם, אולי בכולם, כבר יש היום מנהלי מחלקות ספורט.

אורלי פרומן: העיר אלעד היא אחת מתשע הרשויות שנמצאת בתוכנית הלאומית לאורח חיים פעיל ובריא, כלומר הם שם לכל דבר ועניין, עם הצרכים המיוחדים שהם מאפיינים.

אורלי פרומן: כנ"ל כמובן לגבי המגזר הלא-יהודי, שם התרבות הרבה יותר מפותחת, בואו נאמר.

אורלי פרומן: ישנה מודעות יותר גבוהה.

אורלי פרומן: ישנה אותה תקנה של תרבות ערבית ותרבות דרוזית, אני אגיד, למגזר הלא-יהודי – דרוזית צ'רקסית, שנותנת מענה לתרבות הקהילתית, לתיאטרון הקהילתי, ללהקות המחול הקהילתיות, לתזמורות הקהילתיות.

מסעוד גנאים: הכוונה שלפי תקנה זו, מי שרוצה למשל לממן אירוע תרבותי או מוסד תרבותי, הוא יכול לבקש?

אורלי פרומן: זה לא אירועים.

אורלי פרומן: יש שם אמות מידה מה צריך להיות, למה אנחנו קוראים פעילות תרבותית.

אורלי פרומן: זה תזמורת שיש לה מנהל אמנותי, שיש לה איש מקצוע שמלווה אותה לאורך השנה – וזה קיים.

אורלי פרומן: תתפלא, יש מאות.

עמרם מצנע: כללים מאוד מפורטים.

מסעוד גנאים: אני יודע משום שכבוד השרה דיברה על כך שכל אחד יכול להגיש, ויש קריטריונים.

מסעוד גנאים: הבעיה, שרוב מוסדות התרבות הערביים והתיאטרון, אין להם את הקריטריונים האלה שהם קשים מאוד.

אורלי פרומן: בוא אני אפתיע אותך שרק בשנה האחרונה, למעלה מ-27 מיליון שקלים חולקו לגופי תרבות במגזר הלא-יהודי בתקנות המקצועיות – כמו בית הגפן, כמו אלמידאן, כמו אל ביר, כמו מוזיאון האסלאם - זאת אומרת, יש גופי תרבות שעברו את המבחנים.

<שמעון אלקבץ: 30 מיליון.

אורלי פרומן: גופי תרבות שעברו את מבחני הסף של התקנות המקצועיות, והם שם, ולשם אנחנו רוצים לדחוף.

אורלי פרומן: זה הרף שאנחנו שמים לכולם.

<שמעון אלקבץ: רק לצורך השוואה, אורלי, בהמשך למה שאמרת.

<שמעון אלקבץ: מעבר לאותם 100 גופים שנמצאו בתרבות הערבית ישנם עוד תשעה מוסדות עוגן ועוד שבעה גופים חדשים שהצטרפו רק השנה.

<שמעון אלקבץ: אם תרצה, אני אעביר לך.

עמרם מצנע: אוהד, אתה רוצה להתחיל?

<אוהד קנולר: כן, אני אשמח.

<אוהד קנולר: קודם כול, אני מאוד מברך על הפעילות של משרד התרבות.

<אוהד קנולר: אני גם מברך על הכיוון שהשרה לקחה מהקדנציה האחרונה, של חיזוק הפריפריה.

<אוהד קנולר: אני חושב שמבחינתנו כשחקנים וכאיגוד שחקנים, הדבר הזה, יש לו שתי חשיבויות.

<אוהד קנולר: האחת זה באמת חשיבות השליחות של הפעילות של שחקנים בפריפריה, והשנייה היא החשיבות המקצועית.

<אוהד קנולר: לפעמים זה גם עוד מקומות עבודה ועוד עבודה.

<אוהד קנולר: הייתי רוצה באיזשהו מקום להגיד את החשיבות בעיני לחקיקת חוק תיאטרון, וזה נראה לי המקום הנכון לדבר עליו בחברת חברי הכנסת.

<אוהד קנולר: חוק הספריות עשה שינוי גדול מאוד בתחום הספריות בארץ, והספריות בארץ הן לא ספריות שנדרשות לנהל גוף רווחי.

<אוהד קנולר: התיאטראות, נכון להיום, במצב הנוכחי נאלצים להיות הרבה יותר מסחריים על מנת להצליח, לעמוד בקריטריונים, וזה דבר שאני חושב שהוא ראוי לדיון פוליטי.

<אוהד קנולר: גם בהקשר של הפריפריה וחיזוק הפריפריה, שאני חושב שנעשים צעדים מאוד מאוד טובים לחיזוק התרבות בפריפריה, יש מקום לדיון – לא רק דיון במשרד אלא לדיון בכנסת על הנושאים האלה שחבר הכנסת גנאים גם באיזשהו מקום דיבר על זה.

<אוהד קנולר: אני חושב שהדברים בסופו של דבר צריכים להישפט במבחן התוצאה, זאת אומרת כן יש קריטריונים, אי-אפשר לבוא למשרד בטענות על קיומם של קריטריונים שהם קריטריונים שמעמידים תנאי סף.

<אוהד קנולר: מצד שני, יש מבחן תוצאה שבו אפשר לשאול האם מגזר מסוים, שיש לו ייצוג מסוים באוכלוסייה, מקבל גם בייצוג שלו בתרבות את אותם אחוזים שיש לו באוכלוסייה, ואם לא, יש כאן בעיה וצריך לפתור אותה.

<אוהד קנולר: לא בטוח שהמשרד הוא הכתובת.

<אוהד קנולר: ולכן, יכול להיות שדיון פה בוועדת החינוך או דיון שיתקיים בכנסת הוא הכתובת, זה המקום שבו צריך להתנהל הדיון איך מייצרים את השוויון הזה, כי תנאי סף ותנאים שהם תנאים מקצועיים - - -

מסעוד גנאים: זה השוויון שדיברתי עליו.

<אוהד קנולר: אני מבין.

<אוהד קנולר: אני מבין.

מסעוד גנאים: אנחנו 20% אבל מתקציב משרד התרבות - - -

<אוהד קנולר: אני מבין, אבל אתה מבין שהוא לא רק בתרבות הערבית, יש עוד מגזרים שיכולים לטעון, ואני יכול להגיד, עוד פעם, פריפריה מכיוון שאני גם מכיר את הנושא הזה בשנים האחרונות – הכמות של האנשים שגרים בפריפריה לעומת ההשתתפות שלהם בתרבות הישראלית, יש פער עצום, והמשרד דווקא בעיני מנסה כל הזמן יותר ויותר לענות על הפער הזה.

<אוהד קנולר: לכן, הדיון הוא לא רק דיון של איכות ודיון של תנאי סף, ולא בטוח שהמשרד הוא הכתובת.

<אוהד קנולר: המשרד כן מחויב לתנאי סף בעיני.

<אוהד קנולר: משרד התרבות, כן הגיוני שהדיון שיתקיים בו זה דיון של איך עושים את הדברים המקצועיים ביותר, בצורה הטובה ביותר.

<אוהד קנולר: במקומות אחרים יכולים להתנהל דיונים שהם יותר באיזשהו מקום דיונים פוליטיים.

<אוהד קנולר: תודה רבה.

עמרם מצנע: תנאי סף תמיד צריכים להיות.

<אוהד קנולר: כן, כן, בוודאי.

עמרם מצנע: והבעיה בסוף זה גודל העוגה.

<אוהד קנולר: יכול להיות שהפתרון נמצא באיזשהו מקום בכך שדברים מסוימים, מבדילים אותם מדברים אחרים ולכן הם מקבלים תנאי סף אחרים כי מבינים שיש כאן איזשהו פער שנוצר במהלך השנים, ואי-אפשר לגשר עליו אם נדרשת מכולם אותה רמה מקצועית.

עמרם מצנע: אחד הרעיונות זה איזשהן משתלות, מדגרות.

<אוהד קנולר: כן, החממות האלה.

עמרם מצנע: שאתה יכול לעשות פעולות הכנה שמכינים את המקום ואת הקבוצה לעמוד בקריטריונים.

<אוהד קנולר: נושא נוסף שהייתי רוצה להעלות בקצרה – הוזכר כאן שהסכם התרבות הקודם שנעשה מול משרד האוצר, נחתם בשיתוף משרד התרבות ופורום מנהלי מוסדות תרבות – פורום מאוד מכובד שהמנהל שלו יושב כאן.

<אוהד קנולר: אנחנו כמובן נשמח שבמידה וייחתמו הסכמים דומים או ייעשו תהליכים דומים או שונים אבל כאלה, יילקחו בחשבון ארגוני היוצרים.

<אוהד קנולר: אני חייב להגיד שאני מרגיש שגם בפורום הזה של מנהלי מוסדות תרבות יש היום הבנה אחרת לגבי התפקיד שלנו והחשיבות שלנו.

<אוהד קנולר: אני אשמח שגם התפקיד הזה יובן כאן.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: מנהל פורום מוסדות התרבות, בבקשה.

<איתמר גורביץ: איתמר גורביץ', אין ספק שהפריסה של הפעילות בתחום התרבות היא מרשימה, היא רחבה, היא גדולה מאוד, וזה מרשים במיוחד לאור התקציב הקטן שעומד לרשות המשרד, הייתי אומר שהמוסדות עוסקים בקסמים כל הזמן כדי להוציא מתחת ידם תוצרת כל כך ענפה ולהביא כל כך הרבה אנשים, קהל, אל תוככי האולמות והמוזיאונים.

<איתמר גורביץ: חשוב לי מאוד לציין שמצבם של המוסדות – אני מדבר באופן כללי – מאוד מאוד עגום וקשה.

<איתמר גורביץ: הגירעון המצטבר של כלל המוסדות הוא גדול מאוד מאוד, סדר גודל של 130–140 מיליון שקלים.

<איתמר גורביץ: הוא הולך וגדל מדי שנה, והמוסדות, לא רק שלא גדלה תמיכתם אלא הם נדרשים לשלם יותר עבור ההוצאות הכלליות שקיימות במשק, שהולכות ועולות.

<איתמר גורביץ: אנחנו עומדים ערב העלאת המע"מ, ומוסדות התרבות ייפגעו מזה קשה מאוד כי הם משלמים מע"מ, הם לא מתקזזים על המע"מ, וכנ"ל דלק וכנ"ל חשמל וכנ"ל ארנונה וכנ"ל כל הוצאה אחרת.

עמרם מצנע: וההכנסה הפנויה של הציבור הישראלי – זה שיש לו הכנסה פנויה – הולכת ומצטמצמת, והדבר הראשון שנופל כמובן זה התרבות.

<איתמר גורביץ: ולכן, יש פה בעיה קשה מאוד של המוסדות.

<איתמר גורביץ: אני מקווה שהבימה עכשיו בשלבים של יציאה מהקשיים שהיא היתה בהם, אבל זה לא אומר שאנחנו לא נעמוד מחר בפני מוסד כזה או אחר, מתחום זה או מתחום אחר, שייכנס לאותו מצב קשה ויצטרכו לעזור גם לו.

<איתמר גורביץ: זה נושא שחייבים לבדוק אותו, ובאמת להקל על המוסדות.

עמרם מצנע: דני וייס, מנכ"ל תיאטרון החאן, בבקשה.

<דני וייס: רק כדי להמשיך כי היתה פה קצת אווירת אופוריה שטיפה הטרידה אותי קודם.

<דני וייס: אם נדבר רגע על המעטפת הכללית, תקציב התרבות, על אף שהוא גדל, הוא עדיין סוג של שערורייה בהתייחס להיקף הכללי של תקציב התרבות במדינה, וזה כמעט כמו להתבכיין על מזג האוויר.

<דני וייס: זאת אומרת, בסופו של דבר זה המקום שמדינת ישראל, ואתם כמייצגים אותה, נותנים בסדר העדיפות הלאומי לעניין הזה שנקרא תרבות, וזה בא לידי ביטוי בהרבה דברים.

<דני וייס: אם מסתכלים על המצגת של השרה ורואים באמת עם הפנים לפריפריה והפנים להנגשה המקסימלית שאפשר לתרבות – זה בסדר, מוסדות התרבות הם הראשונים שיתמכו בעניין הזה.

<דני וייס: העניין הוא שהגידול, ה"סו קולד" גידול בתקציב התרבות, זה כמו לרוץ כמה שיותר מהר בשביל במקרה הטוב להישאר במקום, והמקום עצמו התחיל ממינוס.

<דני וייס: תחשבו על תיאטרון החאן, שאני עומד בראשו – שליש מההצגות שלו מתקיימות בהיכלי תרבות ברחבי הארץ, מדן ועד אילת, וזה לא פראזה, זה אמיתי.

<דני וייס: רק תחשבו על מה עשתה עליית מחירי הדלק בשלוש שנים האחרונות לעלויות שלנו, בעוד שאנחנו לא העלינו בשקל – כי גם לא נותנים לנו ולא מאפשרים לנו – את המחירים שהגופים משלמים לנו מכיוון שהעניין הוא להפוך את עצמנו ליותר ויותר נגישים.

עמרם מצנע: מה הגירעון הנצבר של תיאטרון החאן?

<דני וייס: תיאטרון החאן עוד במצב טוב.

<דני וייס: לפני שלוש שנים היינו בגירעון נצבר של 5.2 מיליון שקלים, אנחנו כרגע מסיימים, נסיים את השנה הזאת כשהורדנו אותו למשהו בסביבות 800,000 שקלים.

<דני וייס: אנחנו היוצאים מן הכלל שלא מעיד על הכלל, זאת אומרת הכפלנו את כמות המנויים שלנו והגדלנו הרבה מאוד הצגות.

<דני וייס: אנחנו מדברים באופן כללי, אבל כמו שאיתמר אמר – זה קסמים.

<דני וייס: העניין הוא שגם בתוך המעטפת התקציבית הקיימת עדיין יש כמה כשלים מבניים שצריך ורצוי לטפל בהם.

<דני וייס: קודם כול, סט הקריטריונים המאוד מאוד מורכב - כל המנהלים אני חושב מוציאים 60%–70% מהזמן שלהם כדי להתאים את הפעילות של המוסדות לקריטריונים המאוד מורכבים – עדיין, עיקר הדגש בהם הוא דגש כמותי, על קריטריונים כמותיים.

<דני וייס: כמותיים ומדידים - כי מתייחסים אלינו כאל תאגידים, כי בוחנים הכנסות עצמיות, כמויות של פעילות שאנחנו עושים, הצגות וכדומה, ומעט מאוד דגש ניתן בקריטריונים לנושא האיכותי, מה שהופך אותנו לסוג של בתי חרושת, שהרבה פעמים, אפילו בניגוד להיגיון כלכלי, רצים אחרי הזנב של עצמנו רק כדי לייצר כמות כי היא שווה יותר ניקוד בקריטריונים, ואז אולי נצליח לקושש עוד כמה כספים.

<דני וייס: הנושא האחרון הוא שיש איזשהו ריטואל קבוע, שהוא לדעתי לא קשור בכלל בכן או לא מתי הכנסת מאשרת את התקציב, והעובדה היא שכל שנה מגיעים לאזור הקיץ, משהו כמו יולי-אוגוסט, לפני שיש לנו איזשהו מושג כמה בסופו של דבר יהיה החלק התקציבי שאנחנו נקבל מקופת המדינה.

<יהודית גידלי: לשנה החולפת.

עמרם מצנע: בשנה השוטפת.

<דני וייס: זאת אומרת, אנחנו בחודש מאי - משרד התרבות נקט בשנה שעברה בפעילות מבורכת והזיז את כל נושא הדיווח אחורה כי באמת שנה קודם לא ידענו כמעט עד סוף אוגוסט כמה כסף אנחנו הולכים לקבל מהמדינה כשהשנה כבר כמעט נגמרה.

<דני וייס: אנחנו גם ככה עובדים, כפי שאתם ודאי מתארים לעצמכם, במצב של אי-ודאות כשחלק די נכבד מהתקציב שלנו נסמך על תמיכות ציבוריות, ולא לדעת את זה ולהגיע כל פעם לתוך הקיץ כי אתה פועל על-פי הנחות, אז אומנם השנה עוד פחות או יותר אנחנו מכירים את המסגרת אבל עדיין בתוכה יש משחקים כי יש משחקים לפי קריטריונים ולפי פעילות, וזה סוג של כשל שהוא בתוך המעטפת, הוא לא קשור בכלל להיקף התקציב.

<דני וייס: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אין לי נרשמים נוספים.

עמרם מצנע: מישהו רוצה?

<שחר בוצר: אני אשמח להוסיף קצת.

<שחר בוצר: אני חושב שיש פה חדר מאוד מיוחד שכולם פה מכירים בחשיבותה של התרבות, ביכולות שלה לצמצם פערים חברתיים, ביכולות שלה לשמר תרבות ושפה, ודווקא הייתי שמח – צריך לצאת עם משהו מהחדר הזה – חבל לי שחלק מחברי הכנסת דיברו והלכו כי הפנייה היא אליהם ואליך, ראש הוועדה, שמה שנכון לעשות זה להסתכל על הפעילות הזאת, להבין שהיא משולה להפקת מים מן הסלע – כי התקציב הוא באמת מביש אם מסתכלים עליו בהשוואה למדינות OECD שאליהן אנחנו רוצים להידמות, ולהבין גם שאנחנו נמצאים תחת לחץ זמנים כיוון שחוק הקולנוע, ההסכם פג בסוף השנה הזאת.

<שחר בוצר: ההסכם הכללי של תחום התרבות פג בסוף שנת 2014, ואף אחד פה לא חושב שמשרד האוצר מתכוון בתום ההסכם הזה ליזום העלאה של תקציב התרבות ביוזמתו.

<שחר בוצר: אני חושב שנכון תעשה הוועדה אם היא תקבל החלטה, בשיתוף משרד התרבות ואתנו – ופה אנחנו מציעים את עצמנו ואני בטוח שגם פורום מוסדות תרבות עושה את זה – להתחיל ולהכין חוק, כמו שאוהד אמר, חוק תיאטרון, חוק תרבות כולל שידבר על התקציב, על העלאה הדרגתית שלו ב-X שנים, אפשר אולי לעשות הסכם רב-שנתי בתוך החוק עצמו, להקדים תרופה למכה ולא להגיע לסוף שנת 2014 ולהתחיל לעשות הפגנות ברחוב על זה שהורידו לנו את התקציב.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: אולי מהטוטו בבקשה לגבי התוכנית הרב-שנתית?

<יצחק לארי: השרה נגעה בזה קודם.

<יצחק לארי: הטוטו, כל ההכנסות שלנו הן כמובן מהימורים על ספורט בלבד, וכל הרווחים שלנו מכוח החוק מועברים לטובת הספורט במדינת ישראל.

<יצחק לארי: חשוב לי להדגיש שהם מועברים בשני מישורים עיקריים.

<יצחק לארי: מישור אחד, אנחנו מתקצבים באופן שוטף את כל גופי הספורט – אגודות, איגודים, איגודי-על כדוגמת הוועד האולימפי ואילת.

<יצחק לארי: אנחנו עושים זאת על-פי אמות מידה שוועדה ציבורית קובעת, כשהקריטריונים הם בדרך כלל מספר הספורטאים, הישגים וכולי.

עמרם מצנע: זה מעל התקציב שראינו.

<יצחק לארי: כן, זה מעבר לתקציב.

אורלי פרומן: כן, נפרד.

עמרם מצנע: צריך להציג את זה ביחד כי זה בעצם רוב התקציב, אני חושב.

<יצחק לארי: של הספורט, כן.

<יצחק לארי: של הספורט בהחלט.

<יצחק לארי: בשנה שעברה, ב-2012, צמחנו בצורה מאוד משמעותית בזכות העובדה שמשרד הספורט אישר לנו שינויים, הימורים על ענפים נוספים והגדלת התוכניה.

<יצחק לארי: בשנה שעברה חילקנו לספורט הישראלי כחצי מיליארד שקלים.

<יצחק לארי: אבל חשוב לי להדגיש, המישור השני שאנחנו מתקצבים את הספורט בישראל זה הקמת מתקני ספורט – אתה מכיר את זה גם בכובעים הקודמים שלך.

<יצחק לארי: הקמת מתקני ספורט – אנחנו לקחנו חברה, מיפינו את כל מתקני הספורט במדינת ישראל יחד עם משרד הספורט וחילקנו את זה למספר רבדים – קהילתי, תחרותי, נוער וכולי – כשהדגש שלנו היום הוא על נוער.

<יצחק לארי: זה משתלב עם האסטרטגיה שהמשרד גיבש, של הגדלת מספר הספורטאים במדינת ישראל, דגש על ספורטאי הנוער.

<יצחק לארי: בימים אלה מוקמים מאות אולמות רב-תכליתיים, אולמות ספורט ברחבי הארץ, מגרשי כדורגל, ושוב, הדגש הוא על נוער.

<יצחק לארי: בקרוב מאוד אנחנו נתחיל גם בהקמת אצטדיוני אתלטיקה, טניס ובריכות שחייה.

<יצחק לארי: ההשתתפות של הרשויות היא פועל יוצא של המצב שהן נמצאות בו, כלומר ככל שרשות חלשה יותר – זה גם משהו שהמשרד הוביל – ההשתתפות שלה נמוכה יותר; רשויות במגזר הערבי לדוגמה יכולות להגיע להשתתפות של 5% בלבד.

<יצחק לארי: ההשתתפות היא מדהימה, כלומר הרשויות הרימו את הכפפה והמתקנים קמים בקצב מדהים.

<יצחק לארי: הדגש השני שאנחנו שמים בתוכנית הזאת זה מתקנים לקהילה.

עמרם מצנע: פה רציתי לשאול.

עמרם מצנע: אחת הבעיות זה מתקנים פתוחים לשימוש חופשי של הקהילה אל מול מתקנים שמשלמים כרטיס כניסה.

עמרם מצנע: איפה אתם נמצאים שם בשמירה על פרופורציות?

<יצחק לארי: קודם כול, סיימנו להקים את מה שקרוי המפלצות.

<יצחק לארי: אני חושב שעוד שנה, שנה וחצי, לא יהיה תירוץ יותר של אין אצטדיון כדורגל ראוי.

<יצחק לארי: זה בקריית שמונה, בעכו אצטדיון חדש, חיפה בקרוב מאוד – אחד האצטדיונים היפים באירופה, נתניה, פתח תקווה, באר שבע - תוך כשנה וחצי יוקם אצטדיון חדש, טדי משודרג בימים אלה, בלומפילד ישודרג.

<יצחק לארי: אנחנו שמים היום דגש מאוד גדול על הנוער ועל הקהילה.

<יצחק לארי: אנחנו מקימים המון, יחד עם הרשויות המקומיות, הן יכולות לבחור סל מוצרים ואני חושב שכולם רואים היום מתקני כושר פתוחים בפארקים, מגרשים משולבים, מגרשי מיני פיץ' – אלה מגרשי קט-רגל, וכל המתקנים האלה הם מתקנים פתוחים ללא עלות כניסה של הציבור.

<קריאה: ווינר לקהילה.

<יצחק לארי: זה הווינר לקהילה – המתקנים לקהילה שדיברתי עליהם.

עמרם מצנע: הוועד האולימפי, בבקשה.

<אפרים זינגר: ראשית, אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה על הדיון, את השרה, המנכ"לית על הצגת תוכנית העבודה של המשרד ועל ההישגים הנאים.

<אפרים זינגר: כפי שעמיתי בתרבות ציינו קודם, ברכות על כל מה שנעשה עד עכשיו, אבל הדרך עוד ארוכה-ארוכה לפנינו, ומנכ"ל תיאטרון החאן הביא דוגמה דווקא מעולם הספורט .

<אפרים זינגר: כדי לדרוך במקום אנחנו צריכים לרוץ במלוא הקצב קדימה.

<אפרים זינגר: המתקנים, אנחנו רואים אותם נבנים, אבל אם אנחנו משווים את מצבנו לאירופה – הזכירו את ה-OECD, את אירופה וכדומה – בשקף שראיתם יש 78,000 ספורטאים וספורטאיות שרשומים פעילים במדינת ישראל.

<אפרים זינגר: רק לשם השוואה ולא אכנס לנתונים מעבר לכך, מדינה כמו שווייץ, סדר גודל כמונו, רשומים שם למעלה מ-700,000 ספורטאים וספורטאיות פעילים; דנמרק, שהיא מדינה הרבה יותר קטנה מאתנו מבחינת האוכלוסייה – כ-90% מגילאי העשרה, שזה גיל מאוד קריטי וזה משתלב בחינוך, בתרבות, כ-90% רשומים ופעילים במועדוני ספורט, ב-sport clubs.

<אפרים זינגר: נצא ונראה מה קורה אצלנו, יש לנו עוד דרך ארוכה, ואני מקווה שבאחת הישיבות הקרובות נעסוק גם בנושאים האלה, וכמובן גם בתהליך ההכנות האולימפיות.

<אפרים זינגר: בכל מקרה, תודה והמשך עשייה טובה.

עמרם מצנע: אנחנו באמת לא עוסקים פה בתחום הספורט שהוא בנישה של משרד החינוך, שהוא בעצם המקום שבו אפשר לחנך וליצור את האקלים ההתנהגותי בכלל.

<אפרים זינגר: זו הבעיה המרכזית.

עמרם מצנע: אבל זה לא חלק מהתחום שלכם, אחרי שהפרידו את המשרדים.

עמרם מצנע: יושבת-ראש איגוד המוזיאונים.

<דורית ווליניץ: תודה רבה.

<דורית ווליניץ: אני רוצה להתחיל גם במשהו טוב.

<דורית ווליניץ: קודם כול, להגיד שאנחנו 54 מוזיאונים מוכרים על-פי חוק המוזיאונים שפועלים בתקצוב של מינהל התרבות, וכרגע בפתח עומדים עוד.

<דורית ווליניץ: אנחנו גאים להגיד שיש לנו כאר

<דורית ווליניץ: בעה מיליון מבקרים בשנה, כשאם אתם לוקחים את סך כול אוכלוסיית המדינה זה בהחלט לא רע, אבל עדיין לצערי, כמו כל שאר חבריי הגופים האחרים, המוזיאונים נמצאים בתת-תקצוב מאוד מאוד קשה ואנחנו עסוקים כרגע בעריכת בדיקה כלכלית מסודרת של מצב המוזיאונים ביחס לחובות שמושתות עליהם מכוח חוק המוזיאונים.

<דורית ווליניץ: יש חוק המוזיאונים – זה חוק שמחייב אותנו בעמידה בסטנדרטים כאלה ואחרים.

<דורית ווליניץ: שתבינו שחלק ניכר של נכסי התרבות של מדינת ישראל נמצא בידי המוזיאונים, הם אמונים על שמירתם, על השימור שלהם, על שלמותם, על הצגתם לציבור ועל עריכת קטלוג ומחקר שקשורים באוספים האלה.

<דורית ווליניץ: החובה לעשות את כל הדברים האלה כרוכה בהוצאות רבות, שלא באות לידי ביטוי בתקציב הולם מטעם המדינה.

<דורית ווליניץ: הסקר הראשוני כבר הוגש והוצג בפני הנהלת המשרד ואנחנו מאוד מקווים שנוכל למצוא איזושהי דרך לשפר את המצב.

<דורית ווליניץ: בשבוע שעבר, באסרו חג שבועות, אנחנו חגגנו את יום המוזיאונים הבין-לאומי, 75 מוזיאונים היו פתוחים ללא תשלום לכלל הציבור, וממה שאנחנו שומעים מהשטח, מהמוזיאונים שהשתתפו, היתה השתתפות מאוד מאוד פעילה של מבקרים שהגיעו ליהנות מהמוזיאונים.

<דורית ווליניץ: אנחנו רואים בזה חשיבות מאוד מאוד גדולה – כפי שציינה השרה – באמת על מנת להגיע לכל אחד ואחד באוכלוסייה ולחשוף בפניו את המוזיאון כנכס תרבותי.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה.

<ד"ר שמעון עמר: ד"ר שמעון עמר, ראש מכללת אוהלו בקצרין, מכללה אקדמית לחינוך, מדעים וספורט, ואני רוצה לגעת בנושא חינוך ובנושא ספורט בעקבות המצגת שעלתה קודם.

<ד"ר שמעון עמר: בנושא אתרי מורשת שהוצגו קודם לכן, אני חייב לומר שחווינו איזושהי חוויה לא נעימה.

<ד"ר שמעון עמר: אנחנו הגשנו בקשה למועצה להשכלה גבוהה לתוכנית לימודים בנושא לימודי ארץ-ישראל, ושם ציינו את החשיבות של ה-30 וכמה אתרי מורשת שהוכרו על-ידי המדינה כדי להכניס את זה להכשרת המורים במדינת ישראל וכדי לאפשר לכל המורים שמלמדים לימודי ארץ-ישראל לקחת את המורים העתידיים שלהם או את הסטודנטים העתידיים שלהם לאותם אתרים.

<ד"ר שמעון עמר: לצערנו, המועצה להשכלה גבוהה ראתה את זה כגימיק, היא חשבה שפה אנחנו נכנסים לאיזשהו מקום של פרסום, של גימיק.

<ד"ר שמעון עמר: אני חושב שכדאי שהמשרד יפנה את תשומת-לבם של כל הגורמים שאחראים על הכשרת המורים במדינת ישראל לחשיבות אתרי המורשת, וזה אגב גם בקשר למה שנאמר הבוקר בישיבה הקודמת בנושא של מורשת עם, מורשת עם ישראל.

<ד"ר שמעון עמר: אני חושב שזה מאוד חשוב וכדאי שהמשרד ייקח על עצמו להפיץ את העניין.

<ד"ר שמעון עמר: הנקודה השנייה בנושא הספורט.

<ד"ר שמעון עמר: אנחנו מכשירים מורים לחינוך גופני וכמו שבמדינת ישראל היום מאוד נפוץ ואנחנו מתחילים לראות הרבה מאוד בוגרי יחידות קרביות או יחידות מובחרות שמצטרפים למערך המורים או למערך הכשרת המורים במדינת ישראל, אני חושב שהמשרד צריך לעודד גם כאן ספורטאים מצטיינים או ספורטאים מובילים במדינת ישראל ללכת ללמוד ולהפוך למורים לחינוך גופני.

<ד"ר שמעון עמר: אני חושב שבצורה כזו אנחנו יכולים לקרב את הצעירים, את הילדים, לספורט ההישגי, לספורט במדינת ישראל על-ידי כך שהרבה יותר מובילים בתחום הספורט יוכלו להיות מורים, ואת זה אפשר לעשות לדעתי על-ידי מלגות.

<ד"ר שמעון עמר: במצגת שהוצגה אומנם הוזכר מכון וינגייט - אבל המכון, לא המכללה – אני חושב שכל הנושא של המכללות לחינוך בהוראה בתחום הספורט – ויש ארבע כאלה במדינה – צריך להיות חלק מהמצגת.

אורלי פרומן: זה משרד החינוך.

עמרם מצנע: כן, היום זה משרד החינוך.

אורלי פרומן: אולי למל"ג זה יעבור.

עמרם מצנע: אנחנו בעצה אחת רוצים להעביר את זה למל"ג, דיברנו על זה באחת הישיבות שלנו.

עמרם מצנע: בבקשה.

<מאיר ברנשטיין: שמי מאיר, אני מוועד מנהלי מחלקות ספורט.

<מאיר ברנשטיין: קודם כול, אני מצטרף לכל הברכות ולכל האיחולים להצלחות.

<מאיר ברנשטיין: היינו שמחים אילו התקציב של הספורט היה 50% מתקציב התרבות בישראל, אני מבטיח לכם שהספורט היה נראה הרבה יותר טוב.

אורלי פרומן: למה אתה ממעיט?

אורלי פרומן: כמו תקציב התרבות.

<מאיר ברנשטיין: אני צנוע, אני מתחיל ב-50%.

עמרם מצנע: אם אתה מצרף את הטוטו גם למתקנים וגם לתמיכות באגודות – זה לא עובר דרך מחלקות הספורט, חלק גדול – אבל - - -

<מאיר ברנשטיין: וזו הבעיה שעליה הייתי שמח לדבר.

<מאיר ברנשטיין: הבעיה הראשונה היא המצב הסטטוטורי או חוסר המצב של מנהלי מחלקות ספורט ברשויות מקומיות.

<מאיר ברנשטיין: בהרבה מאוד רשויות אין מנהלי מחלקות ספורט, הם רכזי ספורט במתנ"סים, המצב שלהם לא אידיאלי.

<מאיר ברנשטיין: ראש רשות, לפעמים בצורה זו או אחרת, יכול להזיז ימינה שמאלה, אין סדר בתהליך הזה, איננו מסוגלים לקדם פעילויות עממיות שמתוכן יוצא גם הספורט התחרותי.

<מאיר ברנשטיין: שמענו מה קורה במדינות מערב אירופה בכמות הספורטאים ואנחנו רואים מה קורה בארץ.

<מאיר ברנשטיין: אם יהיה בסיס אמין, רציני ומקצועי של מורים לחינוך גופני שיתחילו לקבל תפקידים לא רק בחינוך אלא גם בניהול מערכות ספורט בישראל, אני בטוח שהדרך תהיה הרבה יותר טובה והרבה יותר מקצועית.

<מאיר ברנשטיין: הנושא הזה חייב להיכנס לדיון בוורסיה זו או בוורסיה אחרת, כי המעמד שלנו הוא לפעמים כמו עלה נידף ברוח, לצערנו.

עמרם מצנע: אני יודע שהמשרד תמך בנושא של תוכניות-אב.

עמרם מצנע: איפה זה עומד מבחינת אחוז היישובים שנעשו בהם תוכניות כאלה?

אורלי פרומן: כמעט כולם.

<עופר בוסתן: כבר כמעט כולם.

<עופר בוסתן: בשוליים נשארו כאלה כי זה תנאי סף לתמיכה במתקנים, אז הרוב עשו כבר.

אורלי פרומן: שני תנאי סף - גם תוכניות-אב וגם מנהל מחלקה.

עמרם מצנע: זה לפחות מייצר את הנתונים של מה צריך.

<עופר בוסתן: עכשיו הולכים לשדרוג נוסף של התוכניות.

<מאיר ברנשטיין: גם התרבות וגם הספורט, על כל ערכיה, יודעים מה עושה המאמן בשטח.

<מאיר ברנשטיין: המאמן בשטח הוא הרבה יותר ממורה בבית-ספר.

<מאיר ברנשטיין: הוא הגורו – אם אפשר לומר את זה – או הרבי או כל מילה אחרת, שאליו נושאים עיניהם הילדים.

<מאיר ברנשטיין: מאמן טוב הוא מורה לחיים, וילדים היום בשטח, במציאות הזאת שלפעמים הורים לא נמצאים בבית עד שעות הערב המאוחרות, הפעילות של הילדים אחר הצהרים במגרשי הספורט ותחת עינו של מאמן, מביאה אותם לסדר בחיים.

<מאיר ברנשטיין: כל הדברים הפשוטים, המלים הכי בנליות שאפשר לדבר עליהן.

<מאיר ברנשטיין: כבודו היה בירוחם מספר שנים, ודאי הרגשת בשטח מה קורה ולמה נושאים עיניהם הילדים.

<מאיר ברנשטיין: הספורט מביא דרך חיים – הוא גם בריאות, גם בנושא של השמנה, המון נושאים נוספים שאפשר לקיים עליהם דיון מכאן עד הודעה חדשה.

<מאיר ברנשטיין: אנחנו מבקשים בכל דרך שהיא שמצבנו כמנהלים ישתנה, ואנחנו יחד עם כל הגופים שנמצאים פה, אני מודיע לך שנוכל לקדם הרבה יותר טוב את הספורט, מכל הבחינות.

<מאיר ברנשטיין: אני גם רוצה להזמין את חברי הוועדה, ברשותך, לכל סיור שתרצו בכל רשות שתרצו כדי לראות מה קורה בפועל, גם על מנת לשוחח עם אנשים בשטח.

<מאיר ברנשטיין: אני חושב שזה נותן קנה-מידה הרבה יותר נכון ואמיתי לכל מה שנעשה פה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה.

<אריק קפלן: אריק קפלן, אני מהתאחדות אילת, זו מקבילה של ידידי מהוועד האולימפי, אנחנו מייצגים את הענפים שאינם אולימפיים במדינת ישראל.

<אריק קפלן: מעבר לדברים שאפרים זינגר אמר – ואני לא רוצה לחזור עליהם – אני יכול לומר שאנחנו משתדלים אצלנו, מעבר לתמיכה בספורטאים מצטיינים בענפים שלנו, גם לקדם פעילות עממית ב-30 הענפים שחברים אצלנו.

<אריק קפלן: נקודה שנייה, בסוף יולי הקרוב, ב-25 ביולי, בקאלי שבקולומביה ייערכו משחקי העולם, זוהי האולימפיאדה של הענפים שאינם אולימפיים.

<אריק קפלן: זה מתקיים פעם בארבע שנים, פעם שעברה זה התקיים בטייוואן – ידידי רפי גמזו היה הנציג של מדינת ישראל שם, ויכול להעיד איזה אירוע ענק זה.

<אריק קפלן: השנה זה כאמור בקולומביה, פותח את זה נשיא קולומביה, מגיעים ראשי מדינות, אנחנו מקווים שזה יהיה אירוע גדול.

<אריק קפלן: אני אשמח לעדכן את הוועדה לקראת יציאת המשלחת.

<אריק קפלן: נושא שלישי שרציתי להציג – ואולי הוועדה תוכל לסייע – יש נושא של ספורטאים מצטיינים ופעילים בצבא.

<אריק קפלן: דיברנו על נושא של מאמנים, דיברנו על נושא של שיעורי ספורט, של חינוך גופני.

<אריק קפלן: אני עדיין חושב שצריך למצוא איזשהו שילוב של הדברים.

<אריק קפלן: היום הם באים בבוקר, הם עובדי רס"ר איפשהו, ארבע-חמש שעות, הם לא תורמים כלום למערכת.

<אריק קפלן: הם נטל על המערכת, לא רק שהם לא תורמים, הם נטל על המערכת כי אף מפקד לא רוצה ספורטאי מצטיין, ואותו אחד חוזר אחרי כן להתאמן.

<אריק קפלן: אם היינו מצליחים להעביר אותם קורסי מדריכים, קורסי מאמנים, ואחרי כן משלבים אותם בפעילות – אם זה בבתי-הספר, אם זה במועדונים, אם זה באגודות, חלק מהתפקיד הצבאי שלהם – זה מאות משרות בשנה, כוח מבוזבז, שמצד אחד לא תורם, נטל, ומצד שני, לנו זה חסר בפועל ביומיום.

<אריק קפלן: אני חושב שזה משהו שאנחנו יכולים לקדם, שישפיע מאוד על הספורט.

עמרם מצנע: הנקודה ברורה.

עמרם מצנע: בבקשה, אורלי.

אורלי פרומן: אני אתחיל מהסוף.

אורלי פרומן: אריק, התפרצת לדלת פתוחה.

אורלי פרומן: רק בשבוע שעבר היתה לנו פגישה עם נציג צה"ל בנושא ספורטאים פעילים מצטיינים – גם על הכמויות כיוון שיש צורך היום להגדיל את הכמויות – וגם על העיסוק המשמעותי שלהם, שגם הצבא ייהנה מעצם היותם ספורטאים.

אורלי פרומן: יש כבר עכשיו קבוצה שנמצאת בפיילוט כזה, הם יהיו מדריכים בחדרי כושר, כך שהצבא גם ייהנה מעצם היותם עוסקים בספורט, זה ממש בתהליך.

אורלי פרומן: מאיר, לגבי האמירות של מנהלי מחלקות ספורט.

אורלי פרומן: אכן, מנהל מחלקת ספורט איננו תפקיד סטטוטורי היום ברשויות.

אורלי פרומן: כמובן שאנחנו בעד, אנחנו אלה שמיסדנו שבכל רשות יהיה מנהל מחלקה כתנאי לתמיכה.

אורלי פרומן: אנחנו בדין ודברים אל מול מרכז השלטון המקומי.

עמרם מצנע: אתם גם משתתפים בעלות?

אורלי פרומן: לא, אנחנו לא נוגעים בשכר בכלל.

אורלי פרומן: אנחנו מממנים רק פעילויות ומתקנים, בכלל.

עמרם מצנע: כי חוק מחלקות הנוער כן יצר שותפות.

אורלי פרומן: כן, אבל יש שם תקציב ייעודי.

אורלי פרומן: תאר לך שמתוך ה-120 מיליון האלה עוד נתחיל לממן שכר.

אורלי פרומן: שם אנחנו לא נוגעים.

אורלי פרומן: אני מוכרחה לומר שיש לנו דין ודברים כבר ארוך עם מרכז השלטון המקומי, שמתנגד, או לא תמיד רוצה.

עמרם מצנע: לא, כי הוא לא רוצה שיתקננו לו תקנים שהוא אחר כך צריך לממן אותם.

עמרם מצנע: זה חוכמה קטנה.

אורלי פרומן: כולם מכירים בחשיבות של העניין.

אורלי פרומן: זה עלה בפגישה האחרונה עם מנכ"ל מרכז השלטון המקומי.

אורלי פרומן: אני חושבת שבנחישות וביחד אנחנו פשוט צריכים להתעקש שזה יהיה.

אורלי פרומן: ראש מכללת אוהלו, נעים מאוד.

אורלי פרומן: כל מה שהעלית לא נמצא פורמלית בתחום שלנו.

אורלי פרומן: כמו שאתה יודע, המכללות היום תחת משרד החינוך, בדרך יכולות לעבור למל"ג.

אורלי פרומן: לגבי עידוד הספורטאים המצטיינים – הספורטאים, הם ניחנו במגוון כישורים וכישרונות כמעט כמו כל אחד מאתנו, נכון שבשלבים מסוימים של הגילאים הצעירים הם עוסקים בספורט.

אורלי פרומן: אחר כך חלקם רוצים להיות עורכי-דין, חלקם רוצים להיות מורים לחינוך גופני, אחר רוצה להיות מהנדס, והחוכמה היא באיזשהו שלב לעזור להם להשתלב בחיים האזרחיים כי אורח חיים של ספורטאי עד גיל 25, אולי 30 – הספורטאי האולימפי – לא מאפשר לו לימודי מקצוע.

אורלי פרומן: נכון שטוב שיש מורה לחינוך גופני שיש לו עבר כספורטאי כי הדוגמה האישית פה והניסיון האישי בוודאי תורמים, אבל שמענו את ההערה.

אורלי פרומן: לגבי הנושא של מורשת אני תמהה כי תוכנית תמ"ר היא תוכנית מורשת לאומית שמדינת ישראל יצאה איתה לפני מספר שנים עם 400 מיליון שקלים ממשלתי, עוד 200 מיליון שקלים השקעה מבחוץ.

אורלי פרומן: אנחנו מאוד פעילים – המועצה לשימור אתרים, רשות העתיקות והמחלקה למוזיאונים שלנו – מקדמים מאוד את תחומי המורשת.

אורלי פרומן: מה אני אומר לך?

אורלי פרומן: לא לוותר כיוון שזה באמת יושב במקום מאוד מאוד משמעותי.

אורלי פרומן: ראש הממשלה בעצמו מוביל את ועדת השרים לענייני המורשת הלאומית.

אורלי פרומן: אני לא נכנסת לתחום של הכשרת מורים, זה באמת לא בתחומנו.

<ד"ר שמעון עמר: פנייה לכל מיני גורמים, שהם ליד, אני חושב שיכולה לעזור לכולם לחזק את העניין הזה.

אורלי פרומן: אוקיי.

אורלי פרומן: אפרים זינגר העיר הערה מאוד מאוד משמעותית וחשובה לגבי הגדלת מספר הספורטאים – בעצם כל אנשי הספורט שישנם פה יודעים שזאת אחת הבעיות – המספר המאוד קטן של ספורטאים פעילים.

עמרם מצנע: הרשומים.

עמרם מצנע: פעילים בטח יש הרבה יותר.

אורלי פרומן: פעילים רשומים זה מגיל 13 ומעלה.

אורלי פרומן: בענפים מסוימים, כמו התעמלות אמנותית זה מגיל שמונה.

אורלי פרומן: יש יותר בפועל, הצעירים שאינם נכללים, משמונה או 13, אבל אנחנו רוצים להגיע למצב שגם ברשומים הפעילים – אלה המספרים שיש לנו ולטוטו, ועל-פי זה גם מתקצבים – נגיע למספרים הרבה יותר גדולים.

אורלי פרומן: ואז, כמו שאמרת, צריך ללכת אחורה.

אורלי פרומן: אחורה אל תוך מערכת החינוך, אל שיעורי החינוך הגופני שהם גם שיעורי ספורט, אל מתקני ספורט בכל מוסד חינוכי.

אורלי פרומן: אנחנו הרי לא מגבילים את ראש הרשות איפה לבנות, אבל היום, בפרוגרמה הבסיסית של בית-ספר אין אולם ספורט.

אורלי פרומן: צריך לסמן מקום.

עמרם מצנע: הוא ישנו בניירות.

אורלי פרומן: רק ריבוע.

אורלי פרומן: בניירות יש ריבוע, ששם ייבנה אולם ספורט אבל אין חובה כמו לבנות כיתות, לבנות אולם ספורט.

אורלי פרומן: ואם רצינו להשוות את עצמנו למדינות אחרות בעולם, שם הספורט הוא חלק מאורח החיים של הילדים, והפעילות הגופנית, לא רק כדי לגדל ילדים ספורטאים בסגל אולימפי אלא כאורח חיים פעיל ובריא, כמו שאנחנו קוראים לזה.

אורלי פרומן: ואנחנו מתמודדים עם השמנה של ילדים, זו תופעה מאוד נפוצה היום.

אורלי פרומן: חוסר מעש – ילדים שעוסקים בספורט, ואני אוסיף פה, ילדים שעוסקים ביצירה תרבותית – לא תמצא אותם, לא ברחובות ולא במקומות שאנחנו לא רוצים שהם יגיעו אליהם, אלא יש להם עיסוק משמעותי מהותי.

אורלי פרומן: הם הולכים לישון מרוצים, יש להם תחרויות, יש להם יצירה, יש להם עולם שלם, כמו תנועות נוער, סביב היצירה בתרבות ועולם הספורט.

אורלי פרומן: אז אין ספק שהיום, התוכניות שישנן במשרד – גם עם התאחדות ספורט בתי-הספר שנמצאת במשרד שלנו, גם עם ההתאחדות לכדורגל, גם עם איגודים אחרים – צריך להציף את הארץ במועדוני ספורט, ללא ספק, צריך לסבסד את ההשתתפות, היום זה גם בעלות יקרה.

אורלי פרומן: יש פה שיתוף פעולה גם של איגודים, גם של מנהלי מחלקות הספורט כי הרשות צריכה להיות שם כדי שזה יקרה, ומנגנון של איתור ספורטאים שאמורים להיכנס לתוך הפעילויות האלה ולמוסדות החינוך כדי לאתר את הספורטאים או את אלה שיש להם פוטנציאל להיות ספורטאים, וכך הפירמידה תהיה הרבה יותר רחבה בבסיס, וכשמגיעים לספורט האולימפי או המצטיינים בספורט אילת או בפרא-אולימפי, נקבל כמויות הרבה יותר גדולות.

אורלי פרומן: יש פה מערך שלם עם הרבה מאוד שותפים.

<עופר בוסתן: כדאי להזכיר גם את הסקר.

אורלי פרומן: מה שחשוב, עשינו לאחרונה סקר בקרב הציבור הישראלי כדי לראות מי וכמה עוסקים בפעילות גופנית, כשהמנחה היה אמות המידה של ארגון הבריאות הבין-לאומי.

אורלי פרומן: אתה רוצה לבדוק את עצמך, אדוני היושב-ראש, האם אתה עושה 150 דקות ארבע פעמים בשבוע ספורט?

עמרם מצנע: 150 דקות סך הכול או ארבע פעמים 150?

אורלי פרומן: 150 דקות סך הכול.

אורלי פרומן: זה יכול להיות שלוש פעמים 50 דקות בעצימות גבוהה, או חמש פעמים 30 דקות, בכל אופן התוצאות הראו כך - 56% מתושבי ישראל, גילאי 21 ומעלה, עוסקים בפעילות גופנית בשעות הפנאי, אבל רק 32% עוסקים בפעילות על-פי אמות המידה.

עמרם מצנע: זו הפתעה לטובה.

עמרם מצנע: הייתי בטוח שנהיה יותר נמוך.

<עופר בוסתן: אנחנו במקום רביעי-חמישי באירופה.

אורלי פרומן: יש הבדל בין המגזרים השונים, במגזר היהודי האחוזים הרבה יותר גבוהים, והפעילות הגופנית השכיחה ביותר בקרב הציבור הישראלי היא הליכה.

אורלי פרומן: 28% מתושבי ישראל אוהבים ללכת.

אורלי פרומן: בפער מאוד גדול רכיבה על אופניים וריצה, שהפכה להיות מאוד פופולרית כיום.

אורלי פרומן: גם בעניין הזה, שזו הזרוע השנייה – יש לנו את הזרוע של הספורט התחרותי-הישגי ואת תרבות הספורט, שזה הספורט העממי – אנחנו עובדים, ובעיקר עם מנהלי מחלקות הספורט, איך להגדיל את כמות האזרחים שעוסקת בספורט.

אורלי פרומן: לפני שבועיים היה שבוע ספורט ישראל – שבוע ש-170 רשויות השתתפו בו, למעלה מ-300,000 אזרחים – פתחנו אותו עם אירוע ענק של נשים בנמל תל-אביב, למעלה מ-7,000 נשים עסקו שם גם בהליכה וגם בפעילויות גופניות.

אורלי פרומן: בדרך כלל יש לנו גם את אולימפיאדת הילדים בל"ג בעומר, השנה היה חמסין נוראי ונאלצנו לדחות את האירוע, אירוע שבו יש 5,000 ילדים שמשתתפים.

אורלי פרומן: עברנו למירוץ GLOW בבאר שבע, מירוץ לילה עם למעלה מ-7,000 משתתפים; סובב ירושלים ברכיבה על אופניים; אירוע שיא בחיפה – סגרנו את כל שדרות הנשיא.

עמרם מצנע: הרגשתי.

אורלי פרומן: היו שם הרבה מאוד פעילויות ספורט, כל הרחוב הפך למגרש ספורט אחד גדול, ובין לבין, 170 רשויות עשו למעלה מ-400 פעילויות ספורט שונות, שוב, כדי לעודד את הציבור לעסוק בפעילות גופנית כחלק מאורח חיים פעיל, בריא.

אורלי פרומן: גם אתם, החבר'ה של התרבות.

<דורית ווליניץ: אנחנו עושים את זה.

אורלי פרומן: אין ספק שהחלק של הטוטו הוא מאוד משמעותי בתקציב הספורט, אבל אני אומרת עכשיו על שניהם, והשרה אמרה את זה גם קודם – גם תקציב הספורט וגם תקציב התרבות.

אורלי פרומן: נכון שמצד אחד, הראינו גידול; מצד שני, אנחנו גם אומרות מעל כל במה, ש-0.18% מתקציב המדינה שמושקע היום בתרבות, כשאנחנו שואפים לפחות ל-1% - מדינות ה-OECD נוגעות ב-1.87%, 1.75% - זהו תקציב מאוד מאוד נמוך, ואין ספק שאנחנו ממנפים פעילות ענקית כי יש כוחות יוצרים מדהימים במדינה - שעם מעט הכסף שאנחנו מזרימים, יש גם השקעה של הרשויות המקומיות וכמובן הכנסות עצמיות מהציבור, מעט מאוד מתורמים – ממנפים פעילות תרבותית ענפה ואדירה.

אורלי פרומן: אותו דבר קורה בספורט.

אורלי פרומן: אבל, נתאר כולנו לעצמנו לו כל זה היה מוכפל, היינו מגיעים ל-1% והיינו מגיעים לתקציב ספורט הרבה יותר גבוה.

אורלי פרומן: אגב, כשמדברים על תשתיות בספורט, שילד יוכל לבוא במחיר מסובסד למועדון, לחוג, ולא 300-400 שקלים לחודש, אנחנו נגלה מייד כמות ענקית של ילדים וילדות שם.

אורלי פרומן: זה לכל מי שנגע ואמר לגבי תקציב התרבות – אנחנו משתדלים, כולל בהסכם התקציב הקרוב, למקסם את מה שאפשר לקבל.

אורלי פרומן: שחר, נדמה לי אתה הזכרת את חוק הקולנוע.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים, הסכם הקולנוע מסתיים ב-2013, זה היה חלק מדיוני תקציב לקראת התקציב הבא.

<מירב ישראלי: יש הסכמה על תקציב?

אורלי פרומן: יש הסכמות על התקציב אבל עד שלא יהיה תקציב מדינה - - - בכל אופן, זה ברור לנו, אנחנו היינו בדיונים עם אריאל ואני מקווה שנצליח לקדם הלאה.

אורלי פרומן: אני רוצה לומר משהו לגבי הקריטריונים – דני, אתה העלית את זה.

אורלי פרומן: בואו נזכיר לכולנו – עוד טרום התקופה שאני הייתי במשרד – שמבחני התמיכה הם תוצאה של בג"ץ, לפני הרבה מאוד שנים בג"ץ שהגישו מוסדות התרבות על אופן חלוקת הכספים דאז בין מוסדות התרבות השונים.

אורלי פרומן: התיאטראות הגישו את הבג"ץ, והמבחנים הם תוצאה של זה.

אורלי פרומן: אין ספק שהם עשו סדר בין אלפי גופי תרבות – כאלה שנתמכים וכאלה שלא נתמכים.

אורלי פרומן: אתם יודעים שהמבחנים מתעדכנים אחת לכמה זמן, כולל המבחנים בתיאטרון, שאתם חלק.

אורלי פרומן: היה שינוי במהלך שנה שעברה, שינוי נוסף הולך לצאת, והשינויים האלה הם תוצאה מהשיח שלנו אתכם, מנהלי מוסדות התרבות.

אורלי פרומן: כולנו קבלנו שלא יכול להיות שכמות ההרצות – כמה שנרוץ עם הצגה יותר – היא שתקבע, וצריך להיות איזשהו מינון בין איכות וכמות.

אורלי פרומן: המדד האיכותי נמדד גם היום, ובוודאי יקבל משנה תוקף בתיקונים הבאים, ואתם יודעים על זה.

אורלי פרומן: אנחנו בהחלט רוצים להציב רף איכותי של התרבות הישראלית לצד גם מדדים כמותיים, והמינון בין השניים הוא שיוצר את מבחני התמיכה.

אורלי פרומן: רק חשוב לדעת שכל מבחן תמיכה, לפני שהוא מאושר ונחתם על-ידי השרה, הוא יוצא להערות הציבור.

אורלי פרומן: מתקבלות הערות הציבור, עובר שוב סט של תיקונים עם משרד המשפטים ואחר כך נחתם.

אורלי פרומן: נכון שקובלים על כך שיוקר המחיה, ההתייקרויות של ההוצאות לא משיגות את גידולו של התקציב על-פי ההסכם.

אורלי פרומן: כן ולא.

אורלי פרומן: בואו לא נשכח שמזלנו, שיש לנו הסכם תרבות מוגן.

אורלי פרומן: אגב, בספורט לא, רק 15 מיליון של ההכנות האולימפיות מוגן שם מקיצוצים.

אורלי פרומן: אנחנו אתמול, הראל ואני, אחרי שיחה מאוד ארוכה עם גיא על הקיצוץ רק בדפי מעבר – אחרי שסוגרים את התקציב – יש קיצוץ בדפי מעבר ויש עוד כל מיני גזירות של החלטות ממשלה כאלה ואחרות.

אורלי פרומן: מצד אחד, התקציב הוא מוגן – מוגן, יש הסכם, יודעים כמה הוא גדל כל שנה.

אורלי פרומן: זה היה תחליף לפיצוי על ההתייקרויות שהיה בהסכמים הקודמים קודמים.

אורלי פרומן: זה אף פעם לא מספיק, אנחנו יודעים, ואנחנו ערניים למספר מצומצם של מוסדות – יש קנה מידה מה זה מוסד במצוקה על-פי אמות המידה הממשלתיות; זה גירעון מצטבר של 25% - טוב שאתם לא שם, רובכם לא שם, והבודדים שהיו, קיבלו סיוע במהלך השנתיים האחרונות.

אורלי פרומן: כמו שהמוזיאונים עושים עבודה, גם אתם עושים עבודה בפורום לדיון עם האוצר לקראת ההסכם הבא.

אורלי פרומן: בהקשר הזה אנחנו כולנו באותו צד, רוצים למקסם את תקציב התרבות.

אורלי פרומן: אני חושבת שעניתי על השאלות.

<שמעון אלקבץ: אורלי, נשאלה שאלה לגבי חוסר הוודאות באשר לתקציבים.

אורלי פרומן: אתה רוצה לענות?

אורלי פרומן: שמעון, בבקשה.

<שמעון אלקבץ: אל"ף, אנחנו באמת משתדלים להגיע למצב שבו גופי התרבות ידעו – אני הגעתי לשירות הציבורי מהמגזר הפרטי ואני כן חושב שיש חשיבות גדולה מאוד לכך שגופי תרבות ידעו לכלכל את צעדיהם, בטח ובטח ברמת העדכון והידיעה של גודל התקציב.

עמרם מצנע: הרי יש פה שתי בעיות – האחת, באמת לדעת מה יעמוד לרשותך, והדבר השני, שזה יגיע.

עמרם מצנע: אני לא יודע אם זה קיים היום – שניתן לתת מקדמות על איזשהו בסיס.

<שמעון אלקבץ: זה מה שאנחנו עושים.

<שמעון אלקבץ: על בסיס תמיכה משנה קודמת.

<גיא אטיאס: 80%.

עמרם מצנע: שאלה עד כמה עושים את זה.

<שמעון אלקבץ: אדוני זוכר במדויק, וזה מה שאנחנו עושים.

<דני וייס: יש להם משמעות תזרימית בלבד.

עמרם מצנע: כן, ודאי.

עמרם מצנע: לא תכנונית.

עמרם מצנע: תזרימית.

עמרם מצנע: בסדר, אתה יודע מה, בשביל לעסוק בתכנון, צריך קודם כול שיהיה משהו לאכול.

<דני וייס: זה חשוב.

<שמעון אלקבץ: אם אני לוקח למשל את הדוגמה של תיאטרון החאן, בשלוש השנים האחרונות, 2010, 2011, 2012, התקציב של התיאטרון – אני מדבר על היקפי התמיכה שלו – שמר פחות או יותר על אותם סדרי גודל, אולי 100,000 שקלים פחות.

<שמעון אלקבץ: נכון שמבחינת דני, כמנהל של גוף, כל שקל חשוב אבל עדיין מרכיב ההגנה של ה-80% לגופי התרבות נשמר, זאת אומרת גופי תרבות יודעים שהפגיעה לא תהיה יותר גדולה מ-20%.

<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים כרגע בדיאלוגים עם האוצר, עם נציגי החשב הכללי.

<שמעון אלקבץ: אנחנו יודעים שיש כאן בעיה ואנחנו רוצים יחד איתם לפתור אותה, ואני גם מאמין שאנחנו נצליח לעשות את זה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר מספר מילות סיכום.

<קלאודיו קוגון: אפשר התייחסות לפני הסיכום?

עמרם מצנע: לא, אנחנו סיימנו.

עמרם מצנע: מצטער.

עמרם מצנע: אל"ף, מרשים המעבר – מי שמכיר את המערכת הזו לאורך שנים – מעבר למערכות מסודרות עם קריטריונים, עם מועצות ציבוריות שבעצם קובעות את החלוקה הפנימית, ומה שפחות מעורבות פוליטית, הייתי קורא לה, בנושאים שקשורים לתכנים.

עמרם מצנע: אני חושב שזה בהחלט שינוי לטובה.

עמרם מצנע: אין ספק שהתקציבים – וזה עלה פה לאורך כל המפגש הזה – הם באמת בלתי מספקים.

עמרם מצנע: אני מכיר את זה מעיסוקי הקודמים, גם בחיפה וגם בירוחם, עם כל ההבדלים ביניהן – אין ספק שרוב מוסדות התרבות נמצאים בריטואל של איזושהי עלייה ואחר כך ירידה, וגירעונות, וניסיון להתמודד עם הגירעונות.

עמרם מצנע: והם חיים לא רק מתקציב המדינה – הרשויות המקומיות, כל אחת על-פי דרכה ועל-פי יכולתה, תרומות וכמובן הכנסות מהציבור עצמו.

עמרם מצנע: הוועדה תעשה כל מאמץ – ובעניין הזה נשתף אתכם פעולה וגם עם הארגונים השונים – כדי לעשות כל ניסיון להגדיל את העוגה.

עמרם מצנע: בלי הגדלת העוגה, התמיכה הניתנת לכל מוסד ומוסד באופן אינדיבידואלי הולכת ופוחתת משום שמצטרפים עוד מוסדות – כי אתם מחויבים לקבל מוסדות שעומדים בקריטריונים – ואין ספק שהצורך הזה קיים.

עמרם מצנע: אולי היעד של 1% נראה רחוק, כי רק להכפיל, עדיין נמצאים בסכום ה-0.4%, 0.5%, ועל כן צריך לעשות את זה.

עמרם מצנע: דבר שני, צריך באמת להיכנס מייד להמשכיות של אותן תקנות, אותם חוקים, אותם הסכמים שיש לכם עם האוצר כדי שלא נמצא את עצמנו בסוף שנה בלי שיש את ההמשכיות.

אורלי פרומן: לא לא, אנחנו מסודרים.

אורלי פרומן: בעניין הזה אנחנו עובדים מסודר.

עמרם מצנע: אוקיי.

עמרם מצנע: אני רשמתי לי כבר בדיון שקיימנו לפני מספר שבועות בנושא תיאטרון הרצליה, באמת לנסות ולקדם את נושא חוק התיאטרון.

עמרם מצנע: אני חושב שזה דבר חשוב ואנחנו נהיה מוכנים להיות לעזר.

עמרם מצנע: בסופו של דבר, לפחות הצעת החקיקה צריכה לבוא מלמטה בשיתוף עם מוסדות התיאטרון, ואני באמת חושב שצריך להגיע לזה – גם אם אחר כך יעשו לנו כל פעם תרגילים עם חוק ההסדרים, גם כשיהיה חוק, אבל כשיש חוק אתה גם יכול להגיע להסכמים עם האוצר.

עמרם מצנע: כשאין חוק, באמת הכול פתוח.

עמרם מצנע: בתחום הספורט נבחן באמת אפשרות יחד אתכם, יחד עם מרכז השלטון המקומי והאוצר, איך ניגשים לעניין הזה של מחלקות הספורט באותו אופי, באותו פרופיל של מחלקות הנוער שבעצם חוקק רק לא מזמן.

אורלי פרומן: במחלקות החינוך לפני.

<מירב ישראלי: חינוך בלי תקצוב.

עמרם מצנע: מחלקות החינוך זה היה חוק מאוד מאוד חלבי כי הוא בעצם חייב שוועדת החינוך הפכה להיות סטטוטורית, אבל מחלקות החינוך עצמן, הן נמצאות בתוך התקציב הכולל של מערכת החינוך.

עמרם מצנע: מחלקות הספורט וההתייחסות לספורט כנושא בעל מעמד ובעל חשיבות, לא קיים.

אורלי פרומן: אבל יש פה כבר צעד אחד משמעותי שעשינו.

אורלי פרומן: עצם זה - - -

עמרם מצנע: שהתניתם.

אורלי פרומן: שהתנינו את זה, היום – למעט אולי עשר רשויות קטנטנות – בכולן יש מנהל מחלקת ספורט שמקבל משכורת, זאת אומרת גם הנושא הכספי כבר לא עומד על הפרק.

אורלי פרומן: הבעיה זה רק להפוך את זה לסטטוטורי.

עמרם מצנע: להפוך לסטטוטורי ולחייב את המדינה להשתתף.

<מאיר ברנשטיין: לא תמיד יכולים לשלם לו, סליחה, ולפעמים יכולים להעיף אותו מימין לשמאל.

אורלי פרומן: מאיר, זו המשמעות של להפוך אותו לסטטוטורי.

עמרם מצנע: אם אתה מכיר את חוק מחלקות הנוער, יש שם קריטריונים ויש שם חלוקה דיפרנציאלית של הקצאה כספית.

עמרם מצנע: זה לא פותר את בעיית הספורט, אבל זה מייצר איזשהו שלד, איזשהו מעמד ואיזושהי מערכת שיכולה לטפל בעיקר בספורט העממי, לפי דעתי, בספורט של הנוער אחרי הצהרים, שזה גם שייך – הלוא המתנ"סים שייכים למשרד החינוך, ושם מתבצעת רוב פעילות הספורט, במועדונים השכונתיים וכדומה.

עמרם מצנע: אני מודה לך, לשרה ולצוות הגדול שהבאתם אתכם.

עמרם מצנע: זו ישיבת פתיחה ואני מקווה – למרות הקשיים שעומדים להיות בשנה וחצי הקרובות – שנצליח לא רק לשמר אלא להוסיף, בין אם זה ברגולציות ובין אם זה בתקציבים של ממש.

אורלי פרומן: תודה רבה לכולכם.

עמרם מצנע: תודה רבה, הישיבה נעולה.