ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 11, 2013-05-20 09:00

עמרם מצנע: בוקר טוב.

עמרם מצנע: אנחנו רוצים להתחיל.

עמרם מצנע: אנחנו מארחים הבוקר את שר החינוך, את סגן שר החינוך, את המנהלת הכללית של משרד החינוך וכמובן את חברי הכנסת – חברי הוועדה וחברים נוספים.

עמרם מצנע: אנחנו גם מארחים את נציגי הארגונים, המוסדות ואת אלה שמרגישים את עצמם מחוברים וקשורים לנושא החינוך.

עמרם מצנע: מטרת המפגש היא לשמוע את שר החינוך ואנשי משרדו.

עמרם מצנע: זו הפגישה הראשונה שלנו עם צמרת משרד החינוך כדי להציג את תפיסת עולמם ועמדתם, זה כמובן על רקע ועל בסיס אישור התקציב בממשלה לקראת אישורו או הבאתו לאישור בקריאה ראשונה ולאחר מכן, כמובן, הדיונים בכנסת.

עמרם מצנע: אדוני שר החינוך, קודם כל, זאת הזדמנות נוספת לאחל לך הצלחה, הצלחתך – הצלחתנו.

עמרם מצנע: אתה בא מתחום החינוך ואתה מכיר את החינוך מהשטח.

עמרם מצנע: נפגשנו כבר כמה פגישות – גם כאן, גם במשרדך, גם אתך וגם עם צמרת המשרד – ויש בהחלט רוח חדשה עם הרבה מאוד רעיונות, היום נהוג לומר רפורמות - -

שי פירון: לא, לא.

עמרם מצנע: לא?

שי פירון: כששומעים את המילה רפורמות חושבים פה על נמלים, אז עזוב את זה.

עמרם מצנע: - - ורשימת הנושאים שעל סדר היום היא ארוכה מאוד וכוללת בתוכה נושאים רבים מאוד שאני יודע שעסקת בהם, דיברת עליהם, ואחת השאלות המרכזיות היא: איך באמת יוצרים שינוי במציאות תקציבית מאוד-מאוד מצרה?

עמרם מצנע: נכון שיש עלייה נומינלית בתקציב, לא רק נומינלית אלא גם מעשית, בתקציב משרד החינוך לשנים 2014-2013, אבל אין ספק שדברים רבים מאוד שממתינים על סדר היום שלנו עדיין לא מקבלים פתרון ואני מקווה לשמוע ממך איך אתה מתכוון להכניס ולהביא אותם לדיון ציבורי בכנסת ולבצע אותם.

עמרם מצנע: רשימה ארוכה מאוד – אני אפילו לא רוצה לחזור עליה.

עמרם מצנע: אני רוצה להעביר אליך את רשות הדיבור.

עמרם מצנע: השר יהיה אתנו עד שעה ואנחנו נחלק את הדיון כך: ניתן לשר, כמובן, להציג את עמדותיו; נשאיר מקום לשאלות לחברי הכנסת ולנציגים השונים ואם יהיה צורך, אנחנו נמשיך אחר כך עם המנכ"לית ועם סגן שר החינוך.

עמרם מצנע: בכל מקרה הדיון ייגמר, איך שלא יהיה ובכל מצב, קצת לפני השעה 11:00 אז אנחנו מארחים פה את שרת התרבות, כידוע.

עמרם מצנע: אדוני השר, בבקשה.

שי פירון: שלום ובוקר טוב לכולם, חברי חברי הכנסת וכל קהילת החינוך.

שי פירון: אני רואה כאן מסביב הרבה מאוד ידידים וחברים שאני מכיר אותם מישיבה בצד השני של השולחן במשך לא מעט שנים.

שי פירון: אני אומר שני משפטי פתיחה קצרים.

שי פירון: אם מותר לי לגלות, יעיד בי יוסי וסרמן שיצא אתמול מביתי בשעת לילה מאוחרת וראה שאחרי שהוא יצא באו לפגישה איתי צוות בית הספר שניהלתי עד לפני חמישה חודשים – הם באו לדווח לי מה קורה עם התלמידים ומה המצב ואיפה זה עומד ועם מי יש בעיה ובמי צריך לטפל.

שי פירון: באיזשהו מקום, העזיבה של השדה החינוכי השגרתי, הרגיל, קשה לי מאוד – אני עדיין מרגיש צורך להסתכל בעיניים של תלמיד ולראות איך מצליחים לייצר שינוי פנימי עמוק אצל כל אחד ואחד, ולכן המעבר מהמקום של בית הספר למקום שמתווה מדיניות הוא מעבר טבעי מצד אחד אבל מצד שני הוא מעבר מאוד-מאוד קשה, אבל הוא מביא אתו כמה נקודות מרכזיות לפתיחת העניין.

שי פירון: קודם כל, אני תופס את האנשים שיושבים כאן עכשיו כשותפים.

שי פירון: בעיני השיח צריך להיות עם כלל האנשים שיושבים כאן – החוכמה לא נמצאת אצל אדם אחד.

שי פירון: החוכמה, בעיקר בנושא החינוך, היא מגוונת ורבה ויש צורך להידבר ולשמוע ולשבת בשולחנות עגולים כאלה ואחרים.

שי פירון: אני קטונתי, כל חבר כנסת וכל פעיל ציבור שמרגיש עצמו מיני-שר חינוך מוזמן להביע את עמדותיו.

שי פירון: יכולים לומר חברי הנהלת המשרד שבישיבה הראשונה שלי עם הנהלת המשרד אמרתי: כל מי שרוצה לדבר אתכם בכנסת, כל מי שרוצה להציע לכם הצעה, כל פגישה שמציעים לכם – לכו.

שי פירון: מאוד-מאוד חשוב לי שכמה שיותר אנשים יהיו שותפים בשיח החינוכי הזה.

שי פירון: אני לא מפחד מריבוי קולות, אני לא מפחד ממחלוקות, אני לא מפחד מעמדות שונות משלי משלוש סיבות: 1.

שי פירון: אלו כלי הדמוקרטיה המרכזיים; 2.

שי פירון: אני טועה, טעיתי בעבר וכנראה שאני גם אטעה בעתיד.

שי פירון: חלק מהמהות האנושית שלנו היא שאנחנו טועים ומותר לנו לשנות את דעתנו, ודווקא השיח עם קבוצה גדולה של אנשים מחדד הרבה פעמים נקודות שלא היינו מודעים להן; 3.

שי פירון: אני חושב שחינוך זו תורה מתפתחת – אלו דברים שתוך כדי תנועה נלמדים, תוך כדי תנועה נרכשים.

שי פירון: אלו דברים שאי אפשר לאמוד אותם.

שי פירון: מה שאנחנו נעשה היום – אני יודע שאני לא אגע בחלק גדול מהדברים, הצצתי במחברת של יושב-ראש ועדת החינוך בחצי עין; נדבר קצת על טוהר הבחינות בהמשך.

שי פירון: אבל ברמה העקרונית אני מאוד-מאוד מבקש ברשות

שי פירון: כם לא לגעת בכל הדברים שעמרם דיבר עליהם.

שי פירון: אני רוצה להבטיח הבטחה – אני רוצה להבטיח לבוא כשעמרם יזמין אותי.

שי פירון: יושב-ראש הוועדה הוא איש חשוב וראוי וזה כבוד למערכת החינוך שחבר הכנסת מצנע יושב-ראש ועדת החינוך, עם כל ההיסטוריה האישית שלו וכל מה שהוא תרם לחברה הישראלית.

שי פירון: אני מציע לכולנו שנעדיף לעסוק בכל פעם בפחות נושאים ויותר בנושאי עומק מאשר לירות לאלף כיוונים, יישמעו 800 סיסמאות ואולי גם נצליח לנפק 10 או 15 מאמרים נהדרים וכותרות ואייטמים, אבל שום דבר לא יקרה לחינוך בישראל.

שי פירון: לכן אני מציע במודע, לא מתוך התחמקות – אני פתוח לענות על כל דבר – כל שאלה שתשאלו אני אענה עליה ואני מראש מבקש לנסות להתמקד בכיוונים שאנחנו מנסים להציג בשלב הזה כבסיס לדיון.

שי פירון: מה שרציתי ברשות

שי פירון: כם לעשות אתכם היום זה להראות קצת את הכיוון הכללי שעליו אני חולם.

שי פירון: אם אפשר, נא להפעיל את המצגת בבקשה.

שי פירון: בשלב הראשון אני רוצה להציג בפניכם את המטרות המרכזיות.

שי פירון: צר לי שהצלם שהוא יותר חשוב ממני, אני יודע, מסתיר את המצגת – לא אתה מסתיר, המצלמה שלך מסתירה – ברשותכם, אני רוצה להציג קודם כל את המטרות של משרד החינוך ולומר מילים ספורות על כל מטרה משום שאחר כך נפרט אותן.

המטרה הראשונה: בעיני, פערים חברתיים הם קודם כל אות קלון מוסרי.

המטרה הראשונה: אני לא מדבר על אות קלון כלכלי, זה בשלב ג' – אבל בשלב הראשון פערים חברתיים הם אות קלון מוסרי.

המטרה הראשונה: העובדה שיש ילדים בישראל שחלומם נגזל מהם בקטנותם; העובדה שיש יותר מדי ילדים שאנחנו כמעט בוודאות יודעים באיזה מנעד מקצועות הם יעסקו ומה יהיה פחות או יותר שכרם בעתיד, ולא רק זה – מה יהיה האפיק התרבותי שלהם, מה יהיה רוחב הדעת שלהם, עם אילו מעגלים חברתיים ייצרו קשרים.

המטרה הראשונה: הדבר הזה הוא קלון מוסרי.

המטרה הראשונה: אחרי 65 שנה, אסור למדינת ישראל – רציתי להגיד: אסור לה להשלים עם הפערים שכבר קיימים.

המטרה הראשונה: אבל הבעיה היא שהם מתרחבים, הבעיה היא שעוד ועוד ילדים נוספים למעגלים האלה.

המטרה הראשונה: לכן אני סבור שיעד מרכזי – זה יעד ערכי, לא יעד כלכלי, זה יעד ערכי – זה יעד שהוא מגדיר את תעודת המהות ואת תעודת הזהות שלנו.

המטרה הראשונה: היעד הראשון שאני רוצה להציג עכשיו זה יעד שמדבר על שוויון.

המטרה הראשונה: זה נובע, לא רק מהסיבות הכלכליות, אלא מסולידריות ומהעובדה שבעיני זהו האתוס היהודי והדמוקרטי שלנו.

המטרה השנייה: כשמישהו מרגיש עניין, כשמישהו מרגיש מחויבות, כשמישהו מרגיש קשר, כשמישהו מרגיש פשר, כשמישהו מרגיש שיש לו בשביל מה לבוא, כשמצליחים להדליק למישהו את האור בעיניים – חברים, יש לי בעיות ADHD קשות.

המטרה השנייה: אתם מזיזים אותי מהפוקוס.

המטרה השנייה: הריטלין שלי פג 4 שעות מהקימה וכבר עברו 4 שעות אז אנא, סליחה, אבקש שקט.

המטרה השנייה: תודה.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: אני חושב שמה שהולך לייחד את הקדנציה הזו – ואני מקווה שאני אעמוד בה – אני קורא לזה: קדנציה תשתיתית.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: אנחנו רוצים לעסוק בתשתיות, בדברים ארוכי טווח.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: בדברים שיש להניח שאני לא אראה את פירותיהם, לא אוכל להציג אותם כהישגים, כי זה ייקח הרבה זמן.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: אבל אם רוצים באמת לעשות שינוי מהותי במערכת החינוך – צריך להשקיע את מרב האנרגיות בשינויים ארוכי טווח, בדברים שנוגעים למבנה, למהות ולתוכן של החינוך בישראל.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: לכן, אם אנחנו מדברים, למשל, על התחדשות חינוכית שמכינה את בוגרי מערכת החינוך למאה ה-21, זה תהליך ארוך מאוד שכולל בתוכו המון מעגלים של הטמעה: הוא מתחיל מרמת המכללות להוראה והכשרת המורים, הוא עובר דרך השתלמויות המורים הקיימות, זה עובר דרך שינוי תרבותי בתוך החברה הישראלית שבה אנחנו מנסים לייצר הבנה אחרת למה היא דמות הבוגר, מהו חזון החינוך של ישראל.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: האם באמת אנחנו רוצים להמשיך להיות שחקנים בחברה מטורפת שמתייחסת ליום שלישי, יום בחינת הבגרות במתמטיקה, כיום כיפור של החברה הישראלית?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: האם זאת חשיבה נורמלית?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: האם זאת מערכת החינוך שאנחנו רוצים לראות, שבה יום לפני הבגרות במתמטיקה זה נשמע כאילו הגענו לשיא ולפסגה של המהות החינוכית של כולנו?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: זאת דמות הבוגר?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: זה תלמיד י"ב האולטימטיבי אליו אנחנו צריכים לשאוף, אותו אנחנו רוצים לראות?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: קרה לנו כאן משהו.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: במקום לדבר על מדידה בשירות הלמידה הפכנו ללמידה בשירות המדידה.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: המדידה הפכה להיות הדבר הכי משמעותי בתוך המערכת שלנו, ואז במסגרת כזאת, כשאני מדבר על התאמת הלמידה למאה ה-21, אני לא מדבר רק על פיתוח חשיבה ויצירתיות ועל שאלה של טכנולוגיה שנעסוק בהם עוד מעט, אני מדבר, קודם כל, על השאלה: מהו בוגר?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: מיהו האדם – בואו נדבר על חזון – מיהו האדם שאנחנו רוצים לראות אותו כבוגר במאה ה-21?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: מה צריכה להיות השפה שלו?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: מה צריכים להיות הערכים שלו?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: מה צריכים להיות הקשרים החברתיים שלו?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: מה צריכות להיות הנקודות המרכזיות שמאפיינות את מהות חייו?

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: המטרה השלישית היא לייצר שפה משותפת ומתכללת של כלל הגורמים המשפיעים על עולמם הפנימי, הערכים ובסיס הידע של ילדי ישראל.

אני אומר שהמטרה השנייה היא התחדשות חינוכית: אני חייב לומר שגיליתי דבר מדהים: גיליתי שאני שר במשרד שיש בו המון-המון דברים.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: פתאום אני מגיע למשרד החינוך ואני מגלה שמעבר לעובדה שמערכת החינוך מגיל הגן ועד כיתה י"ב היא דבר מאוד חשוב, יש תנועות נוער ויש חברה למתנ"סים ויש טלוויזיה חינוכית ויש קהילות צעירים ויש חברות ממשלתיות מאוד חשובות כמו יד ושם, כמו צד מסוים ביד יצחק בן צבי – החלק השני שייך למשרד התרבות – מכללת שדה בוקר, מדרשת שדה בוקר.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איך מייצרים מכל הדבר הזה חבילה?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איך גורמים לדברים לדבר אחד עם השני?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איך מייצרים ממש מצב שבו אנחנו מפסיקים לדבר רק על מערכות: מערכת בית הספר, מערכת הגנים?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איך מייצרים איזשהו תכלול שלם שבו, כשאנחנו מדברים על סוגיה מסוימת, כולם מדברים עם כולם?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: היעלה על הדעת, למשל, שיהיה נושא שנתי והוא יהיה רק של בית הספר?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: למה כשיש נושא שנתי הוא לא גם של תנועות הנוער, למה הוא לא גם של החברה למתנ"סים, למה הוא לא בא לידי ביטוי בטלוויזיה החינוכית ועוד כהנה וכהנה.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: כלומר, הניסיון יהיה לייצר משהו מאוד מתוכלל, הוליסטי, משהו שכולם מדברים עם כולם.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: פעם אחת לייצר מצב שבו המערכת כולה מדברת בשפה שיש בה ערכים, שיש בה חינוך.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איך משתפים את ההורים בתוך כל השיח הזה?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איפה ההורים הופכים להיות לא משהו לעומתי אלא משהו משותף, משהו שהוא חלק פנימי, מה-DNA של המערכת.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איך משתפים את התלמידים?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: איך הופכים אותם להיות משהו שהוא חלק מה-DNA של המערכת?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: ספרתי בכנס של מנהל חברה ונוער של כל מועצות התלמידים בארץ שהשיעור הראשון שקיבלתי בהבנת התהליכים שאני צריך לעשות בתוך בתי הספר שניהלתי היה שבימים הראשונים שבהם ניהלתי בית ספר נגשו אלי שתי בנות חביבות – זה היה בית ספר לבנות בפתח תקווה – ושאלו אותי מי אני.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: אמרתי להם שאני המנהל החדש והן הציגו את עצמן כיושבות-ראש מועצת התלמידים.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: שאלתי אותן מה הן צריכות.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: הן אמרו שהן צריכות שני דברים: שעונים בכיתות כדי לדעת מתי נגמר השיעור – לא כדי לדעת מתי הוא מתחיל – והן צריכות מראות, אם אפשר לשים יותר מראות בבית הספר.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: כמו מי שמכיר את הסינדרום של מנהל בבית ספר עירוני, הלכתי בעצמי וקניתי את השעונים ובאתי במוצאי שבת ותליתי אותם בכיתות – הייתי בחור בן 29-28 – הכול היה בסדר ועשיתי את זה באהבה גדולה.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: אבל ביום שישי, כשיצא עיתון בית הספר, היה כתוב בעמוד האחורי כך: דיווח של מועצת התלמידים: לאחר מאבק ממושך הצליחה מועצת התלמידים להוציא מן ההנהלה – אז אני אומר, חברים יקרים, מה זה מאבק?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: מה קרה לכם?

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: צריך לייצר מצב שבו ההורים והתלמידים, המחנכים, הרשויות המקומיות – כולנו – נמצאים כחלק מתוך קהילה חינוכית שלמה.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: לא אויבים אנחנו ולא מתחרים אנחנו.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: אנחנו כולנו שליחים בשירות העתיד, יש לנו ילדים, והילדים האלה צריכים לקבל חינוך טוב.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: זה מה שאני קורא לו חינוך מתכלל – לעבור ממצב של דיבור על מערכת החינוך למצב שבו מדברים על חזון החינוך.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: הנושא הבא שאני רוצה לגעת בו זה איכות ההוראה והמורים.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: אני אומר את זה באופן הברור ביותר – אני לא נכנס כרגע לשאלות כלכליות, בסופו של דבר כולנו יודעים באיזה מצב כלכלי נמצאת מדינת ישראל, אבל אם מדברים על חזון, מותר לדבר גם על חזון ארוך טווח.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: ואני מדגיש – מותר לדבר על חזון ארוך טווח.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: מעמדם של המורים בישראל, ובין היתר שכרם – מה שמבטא את מעמדם, לא מבטאים את התפקיד ההיסטורי המשמעותי, החשוב שיש להם בחברה הישראלית.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: תפקידה של מדינת ישראל, קודם כל, להציב את חיזוק ההוראה כפרופסיה משמעותית, כמנהיגים, כאנשים מרכזיים.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: אשתף אתכם בחוויה שעברתי – אמרתי שתפקיד שר החינוך מגלה כל מיני דברים, בין היתר, אני יושב-ראש קרן וולף.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: אני מודה ומתוודה, שמעתי מילה פה מילה שם, לא ידעתי שזה הפרס השני בחשיבותו אחרי פרס נובל.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: בתוקף תפקידי הייתי כאן ביום ראשון לפני שבועיים בטכס חלוקת פרסי וולף.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: באותו יום קרו שני דברים, חשוב ולא חשוב.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: הדבר הלא חשוב – העניקו פרסי וולף לקבוצה של מדענים מכל העולם.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: כיוון שזה היה לא חשוב זה לא זכה לסיקור כזה או אחר.

עד היום עברתי את כל המסלול במערכת ההוראה: אבל באותו יום גם היה הפרק הראשון ב"אח הגדול" וזה היה משהו מאוד מרכזי בשפה של כולנו – אנחנו כולנו יודעים מי נכנס, מי יוצא, מי אמר, מי חשב, מי קם ומי לא קם.

אבל בואו נשאל את עצמנו: המטרה הבאה – מקסום תקציב החינוך בשירות מטרות החינוך.

אבל בואו נשאל את עצמנו: אני חושב שאם אני מבקש את אמונכם – אמונכם לא רק מחברי הכנסת אלא מפעילי החינוך כאן, החברה הישראלית – חלק מהדברים שאני מתכוון לשנות זה שכשאני לא בסדר – לא אני באופן פרטי, אני לא בסדר תמיד – כשהמשרד לא בסדר, צריך להגיד: טעיתי, אני לא בסדר.

אבל בואו נשאל את עצמנו: ואני אומר לכם עכשיו שאפשר למקסם את תקציב החינוך.

אבל בואו נשאל את עצמנו: אנחנו צריכים עוד כסף, אבל אפשר לעשות גם במה שיש הרבה יותר.

אבל בואו נשאל את עצמנו: צריכים לעסוק בשאלות של מבנה וארגון וייעול.

אבל בואו נשאל את עצמנו: יש הרבה מאוד שאלות של כפילויות, יש הרבה מאוד נקודות שבהן הדברים לא באים לידי ביטוי מספק, הן חלק משנים רבות של פעולה ועבודה ונכנסו לסוג של רוטינה.

אבל בואו נשאל את עצמנו: מותר לכולנו, בין יתר הדברים, לייצר מצב שבו אנחנו ממקסמים את תקציב החינוך.

אבל בואו נשאל את עצמנו: ברשותכם, בנגיעה מלמעלה, אני אתן דוגמה איך כל אחד ואחד מהערכים האלה בא לידי ביטוי.

אבל בואו נשאל את עצמנו: דיברתי על כך שמשרד החינוך יפעל לצמצום פערים חברתיים, לקידום שוויון ויצירת סולידריות.

אבל בואו נשאל את עצמנו: אני רוצה להעמיד כמה דברים – קודם כל, אני חושב שמתן שוויון הזדמנויות אמתי ועמוק תוך מתן אוטונומיה תרבותית הולמת לערביי ישראל צריך להיות חלק מהיעדים של מערכת החינוך.

אבל בואו נשאל את עצמנו: לא צריך לפחד.

אבל בואו נשאל את עצמנו: אנחנו מספיק חזקים כדי לאפשר לאנשים לחיות את חייהם ממקום של עוצמה ולא ממקום של חולשה, לא ממקום של בלבול וטשטוש אלא ממקום של הכלה.

אבל בואו נשאל את עצמנו: צריך למצוא את הדרך איך לצמצם את הפער, הן הכלכלי והן ההישגי, בין אזרחיה הערביים של מדינת ישראל, שהם אזרחים שווי זכויות, לבין כלל החברה הישראלית.

אבל בואו נשאל את עצמנו: הדבר הזה יהיה יעד מרכזי.

אבל בואו נשאל את עצמנו: אני רואה בו משהו חשוב.

אבל בואו נשאל את עצמנו: זה לא עניין פוליטי – זה עניין מוסרי.

אבל בואו נשאל את עצמנו: זה לא עניין של תפיסת עולם כזו או אחרת על הסדר מדיני.

אבל בואו נשאל את עצמנו: זה עניין של אנושיות, של הומניות ושל היחס לאדם באשר הוא אדם.

אבל בואו נשאל את עצמנו: חייבים לנתק את השיח על שוויון הזדמנויות לכל ילד בישראל מהשיח הפוליטי.

אבל בואו נשאל את עצמנו: בכלל, אני מאוד אשמח אם תהיה הפרדת חינוך מפוליטיקה.

אבל בואו נשאל את עצמנו: אני מאוד אשמח אם תשחררו אותנו מהחשבונאות הזאת.

אבל בואו נשאל את עצמנו: זה בעיני מאוד משמעותי.

חנין זועבי: אתה תעשה את זה על-ידי אתוס יהודי - - -

שי פירון: יש כלל, גברתי, שבנאום הראשון לא מפריעים ואני דורש שוויון לכל הנואמים בנאום הראשון.

חנין זועבי: זה כלל קשה.

שי פירון: תהיה גם, כפי שאתם רואים, תשומת לב מיוחדת לאוכלוסייה הבדואית שבמסגרת תכנית לאומית צריך לייצר עבורה שוויות הזדמנויות מחודש.

שי פירון: אני רואה כיעד שילוב של ילדים בעלי צרכים מיוחדים בתוך מערכת החינוך הרגילה את אחד מהדברים המרכזיים.

שי פירון: אנחנו נרחיב בשנה הבאה לכ-500-400 ילדים את הפיילוט של דוח דורנר מתוך מגמה שבמהלך השנים הקרובות אנחנו נייצר שיח אחר באמצעותו ילדים עם צרכים מיוחדים יראו עצמם חלק מקהילת מערכת החינוך.

שי פירון: מצד אחד יקבלו את הצרכים שלהם ומצד שני יהיו בחברת בני גילם כתלמידים שווי זכויות.

שי פירון: אנחנו חייבים לקחת את הילדים שנמצאים כרגע בתחתית הכלכלית והסוציולוגית ולהעביר אותם למקומות אחרים.

שי פירון: לכן כפרי הנוער והפריפריה יהיו יעד מרכזי בקדנציה.

שי פירון: אתמול הייתה ישיבה גדולה במשרד, בין היתר ביקשתי גם להעביר סכומי כסף גדולים מאוד – אני לא רוצה להיכנס להצהרות – לצרכי שיפוץ ובינוי בחלק מכפרי הנוער – בעיני זה הבית של הילדים שלהם.

שי פירון: כשאני נכנס לחלק מהחדרים אני מתבייש.

שי פירון: כשמספרים לי ש-40% מהילדים בכפרי הנוער הם ילדים ממשפחות חד-הוריות, כשמספרים לי ש-7% מהם ילדים יתומים – אז התפקיד שלי הוא לדאוג שכשילד נכנס לחדר שלו בכפר הנוער הוא ירגיש כמו שהילד שלי מרגיש כשהוא נכנס לחדרו, כי זה הבית שלו.

שי פירון: לכן, כל הסוגיה של כפרי הנוער והפריפריה – תוך איגום משאבים עם קבוצות מהמגזר השלישי, עם פילנתרופיה כזו או אחרת – אנחנו גם רוצים להקים עוד כפרי נוער.

שי פירון: הייתי שמח להקים כפר נוער אחד ערבי וכפר נוער אחד חרדי – נדבר על זה בהמשך.

שי פירון: הנושא הבא – אנחנו סבורים שצריך לחדש את החינוך המקצועי.

שי פירון: יש ילדים בישראל שהמרוץ אחר תעודת הבגרות מאמללת אותם, לא מאפשר להם למקסם את כוחותיהם.

שי פירון: אנחנו לא יודעים שהם מצטיינים – אבל הם מצטיינים.

שי פירון: תן להם את התחום שבו הם הכי טובים ותראה איזה המצטיינים הם, תראה איזה ילדים מופלאים הם.

שי פירון: לכן, כבר בשנה הקרובה נפתח 5 בתי ספר מקצועיים מידית ממש.

שי פירון: זה חלק מהסטת המשאבים האפשרית – אני מזכיר לכולם: אנחנו חודש וחצי במשרד - - -

יצחק הרצוג: מה זה "מקצועיים"?

שי פירון: הכוונה יצירת מסלולי הכשרה במסגרות, חרטות, מותאמים למאה ה-21 ולא עם המכשירים של פעם, בשילוב עם צה"ל ולפי הצרכים של הצבא, בשילוב עם סטף ורטהיימר שמוביל מהלך כבר הרבה שנים אבל לא הצליח לממש אותו.

שי פירון: יש כאן מהלך ארוך טווח שאנחנו נלך עליו.

שי פירון: הדבר האחרון – אנחנו נעשה כל שביכולתנו כדי לצרף את הציבור החרדי לתוך מערכת החינוך הממלכתית, גם אם הדבר כרוך בוויתור כזה או אחר.

שי פירון: בימים האחרונים, אני חייב לומר, לא קל לי לקרוא בכל יום כותרת שאומרת שאני מוותר על דבר כזה או אחר.

שי פירון: קודם כל, במשפחה אין ויתורים.

שי פירון: בשיח של משפחה אין ויתורים – בשיח של משפחה יש אהבה, יש הכלה, יש חיבורים, אני לא אוותר על כלום.

שי פירון: אבל העובדה שהחינוך החרדי במהלך שנים רבות איננו חלק מהחינוך הממלכתי, איננו חלק מהחינוך הציבורי, היא בעיני דבר לא ראוי ולא נכון.

שי פירון: אין לי שום דבר כנגד רשתות החינוך החרדיות – אני מזכיר שיש גם לא מעט רשתות חינוך חילוניות או ישראליות: אורט, עמל, בני עקיבא, עמית, לא חסרות רשתות חינוך - - -

עמרם מצנע: כמעט לא בחינוך היסודי.

שי פירון: בשנים האחרונות יותר ויותר, גם ביסודי.

עמרם מצנע: מעט מאוד.

משולם נהרי: אין רשתות מוכרות חוץ משתי הרשתות הללו שמוכרות על-ידי משרד החינוך באופן פורמלי.

שי פירון: אם זאת הבעיה שתהיה בינינו – אני מכיר עכשיו במעיין החינוך התורני בפורום הזה.

שי פירון: בוא ותצטרף לממלכתי ואני אכיר בך כרשת.

עמרם מצנע: הם בדרך.

משולם נהרי: אני אתייחס לדברים מבלי לתת לזה פרסום.

שי פירון: עמרם, לידיעתך, יש היום מגמה, למשל בעיר מעלות, בעיר נתיבות, שבהן רשתות חינוך נכנסות ולוקחות את בתי הספר בעיר כולה.

עמרם מצנע: אני מכיר, אבל זה עדיין קמצוץ.

שי פירון: הנושא הבא – אני לקראת סיום – פדגוגיה ותכניות לימודים: אנחנו חייבים להתאים את תכניות הלימודים למאה ה-21.

שי פירון: העולם היום לא מתעסק ביידע, העולם מתעסק היום ביצירתיות, בחשיבה ביקורתית, בהבנת דבר מתוך דבר.

שי פירון: כל ילד מסתובב עם דבר כזה ביד.

שי פירון: תשאל אותו שאלה – הוא יודע די מהר למצוא את התשובה.

שי פירון: השאלה היא לא מה הידע שנמצא, השאלה היא: מה עושים אתו?

שי פירון: , איך מנתחים אותו?

שי פירון: אנחנו מגלים דרך התגובות שאנחנו מקבלים ממערכת ההשכלה הגבוהה שילדים ובוגרים שלנו פחות מדי מגלים שליטה באוריינות, ביכולת ניתוח טקסטים, בכישורים של הבנת דבר מתוך דבר.

יצחק הרצוג: לא יודעים לכתוב.

שי פירון: לא יודעים לכתוב חיבור, לא יודעים לבטא את עצמם בצורה ראויה.

שי פירון: אנחנו חייבים להתאים את מערכת החינוך ליעדים של המאה ה-21.

שי פירון: יעדים במאה ה-21 זה לא הברזלים – אם אנחנו נחלק לכולם אייפדים או מחשבים אבל לא נייצר תכנית לימודים שבה הדבר הזה הופך להיות חלק מתכנית פדגוגית-הוליסטית זה פשוט יחליף את הלוח – לא יקרה שום דבר.

שי פירון: לכן מדובר כאן בשינוי כולל, חלק ממנו זה מבנה חדש לבחינות הבגרות.

שי פירון: תהליך ההיבחנות הבלתי פוסק הזה שמייצר מצב שבו ברוב המדינות בעולם יש בין 3 ל-6 בחינות בגרות ובישראל יש למעלה מ-180 בחינות, חייב להיפסק.

שי פירון: חייב להיפסק.

שי פירון: אבל מכיוון שאני לא רואה את העניין רק כצמצום בחינות הבגרות אלא כשינוי כולל ומתכלל של כל המערכת – אנחנו נעשה את זה כחלק מתפיסה כוללת.

שי פירון: נתייחס גם לבחינות המיצ"ב ולתדירותן.

שי פירון: אנחנו צריכים להתאים את המדידה שלנו לתרבות שלנו.

שי פירון: בהרבה מדינות עושים בחינות מיצ"ב כאלה ואחרות, אבל מה לעשות, אצלנו זה מכניס את כולם להיסטריה: כולם מפסיקים ללמוד, חלק מהילדים נהיים חולים, חלק נהיים דווקא בריאים, חלק עוברים כיתה, חלק באים, חלק לא באים.

שי פירון: אנחנו צריכים להתאים את זה לתרבות שלנו – עודף מדידה בישראל עושה לא טוב.

שי פירון: אני מתבייש לקרוא בשבועיים האחרונים – אני מרשה לעצמי לומר את זה כיוון שכבר אמרתי את זה לנשוא העניין שביקש ממני להציע הצעה אחרת, שאני אציע אותה עכשיו, למרות שייקח לי זמן לבצע אותה – לקרוא שתלמידי ישראל מופיעים בטבלאות של ליגות בכל מיני מקומות: מי נמצא במקום אחרון בהישגים ומי נמצא במקום ראשון בהישגים.

שי פירון: מה?

שי פירון: ילד שנמצא במקום אחרון אשם במשהו?

שי פירון: הוא עשה משהו שההורים שלו מרוויחים שכר נמוך ואין לו שעורים פרטיים?

שי פירון: הוא אשם בזה שהוא לומד בפריפריה בכיתה כזאת או אחרת?

שי פירון: הוא אשם בזה שהוא לא עבר קורס הכנה למשהו כבר בגן?

שי פירון: במה הוא אשם שאתם שמים אותו באיזו טבלת ליגה במקום האחרון ומפרסמים, איזה חידוש עצום זה?

רן כהן: זה לא הוא אשם – המדינה אשמה.

שי פירון: למה צריך להצביע על בית הספר?

שי פירון: למה הילד צריך ללכת ברחוב ולהרגיש: אני לומד בבית הספר שפורסם השבוע במקום כזה או אחר?

שי פירון: למה לא לחשוב, למשל, כמה בתי ספר המעיטו בהנשרה – זה יעד בעיני; בכמה בתי ספר ילדים פעילים בסולידריות חברתית – זה יעד בעיני; אחוזי גיוס לצה"ל או לשרות לאומי – יעד בעיני.

שי פירון: יש כל-כך הרבה מדדים נוספים משמעותיים כדי לומר מהו בית ספר.

שי פירון: נצטרך להגדיר מחדש את סוגית ההערכה.

שי פירון: הערכה זה גם כתיבת עבודות וכו'.

שי פירון: הכשרה – פיתוח מקצועי של המורים.

שי פירון: להתאים תשתיות של בתי הספר – התחלנו בזה ברפורמת אופק חדש ועוז לתמורה.

שי פירון: אופק חדש ועוז לתמורה הם חלק ממהפכה ברעיון של השיח האישי, כל הרעיון של הוראה פרטנית, כל הרעיון של קשר מורה-תלמיד במקום אחר, משרת את כל התפיסה הזאת של פדגוגיה ותכנית לימודים חדשה, וכמובן הטכנולוגיה היא חלק מהעניין.

שי פירון: הנקודה הבאה – אנחנו רוצים לדבר על שפה משותפת.

שי פירון: זה אומר פעילות מחוץ לשעות הלימוד הפורמליות, בעיני זה דבר מאוד משמעותי.

שי פירון: אינטגרציה בין מערכות החינוך השונות – אנחנו רוצים שכל הגורמים ידברו אחד עם השני.

שי פירון: אנחנו רוצים השנה ללכת על שבוע חינוך ארצי שבו מערכת החינוך תוכל להציג את הישגיה בפני החברה הישראלית בכל הארץ, בכל מערכות החינוך, בכל הזרמים, בכל המקומות.

שי פירון: אנחנו רוצים לבחון אפשרות של שרות לאומי של ותיקים שיצאו לפנסיה ויכולים לתרום למערכת החינוך, יוכלו להצטרף כני ובנות שרות לאומי בתוך המערכת.

שי פירון: אנחנו נפעל לשקיפות מקסימלית בכל מה שנוגע לתקציב משרד החינוך.

שי פירון: חשוב לי שכל אחד יוכל לדעת את גלגולו של שקל – לאן כל שקל הולך.

שי פירון: זה לא סוד, זאת זכותם של ההורים והתלמידים וחובתה של מערכת החינוך להראות מה היא עושה עם סכומי הכסף המכובדים ביותר שמוקצים כדי שנוכל לייצר עתיד טוב יותר.

שי פירון: נקפיד מאוד על שרותיות – השרות חייב להיות הכי טוב שאפשר.

שי פירון: נשתדל לבחון מחדש את המבנה של משרד החינוך ולראות איך הוא צריך להיראות.

שי פירון: נגדיר מחדש את שיתוף הפעולה עם המגזר השלישי.

שי פירון: אני רוצה לומר שנעשית פה עבודה בזמן האחרון – זה לא יכול להיות שכל מי שרוצה לעשות תכנית יביא קצת כסף וכולנו מיד ניסע בעקבותיו כי היה לו קצת או הרבה כסף לתת לנו.

שי פירון: חייבים להיות סטנדרטים משמעותיים לשאלה מי יכול להיות חלק ממערכת החינוך, מהו שותף שלנו, מהו משך השותפות, כמה זמן היא נמשכת, מה האחריות שלו להמשך התכנית במהלך החודשיים הקרובים יסתיים לפחות חלק ראשון בעבודה.

שי פירון: יהיה פה סדר מחודש ולא כל הרוצה לתרום ולשנות את מערכת החינוך יוכל לעשות זאת.

שי פירון: שיתוף פעולה עם משרדי ממשלה – אני חושב שצריך לעבוד לרוחב.

שי פירון: יש לנו הרבה מאוד שותפים: משרד התמ"ת בחלק מהמקרים, כלכלה יש לומר; משרד הרווחה ועוד כהנה וכהנה.

שי פירון: אלו פחות או יותר הדברים שאני רוצה להציג בפניכם בנוסף ל-5 הערות קצרצרות שבהן אני אסיים.

שי פירון: אחת, אני חושב שהנושא המרכזי שיתפוס מקום בשיח שלנו זו סוגית הגיל הרך.

שי פירון: אין מחקר היום שלא מדבר על היפוך הפירמידה ועל העובדה שככל שאתה משקיע יותר בשלבי הגיל הראשונים – התוצאות שאתה מקבל הן ברוכות, עצומות, ראויות וטובות.

שי פירון: ביקשתי מסגן שר החינוך, חבר הכנסת אבי וורצמן, שהתמחה בתחומי רווחה ובתחומי עשייה של רווחה ותרבות, לקחת את התחום של הגיל הרך ולתכלל אותו.

שי פירון: אני מקווה שמאוד שבזמן הקרוב יהיו לנו בשורות.

שי פירון: בשורה אחת כבר יצאה מתוך יוזמה של אבי – חלק מהעניין זה לחלק קרדיטים – הרעיון להוסיף סייעת בגיל 3 הוא רעיון של אבי וורצמן, הוא לא רעיון שלי.

יצחק הרצוג: אבי הוא אח.

שי פירון: אבי הוא אח, כן.

שי פירון: אבל בוז'י, אני רוצה להגיד לכולם – גם אתה אח שלי.

יצחק הרצוג: זה, אגב, נכון.

שי פירון: הרעיון הזה להוסיף סייעת לגילי 3 במקומות שבהם יש ילדים לא גמולים, לפי קריטריונים מתאימים, הוא רעיון של סגן השר.

שי פירון: אנחנו נוסיף בין 600 ל-1,000 בנות שרות לאומי.

שי פירון: נבדוק את העניין לפי הצורך.

שי פירון: אני לא בטוח שנכסה את כל הגנים בשנה הראשונה, אבל נעשה מה שאפשר – זה חלק מהעניין.

שי פירון: סגן השר יעשה פיילוט של בית ספר להורים לילדי הגיל הרך.

שי פירון: זה חלק מהעניין, אנחנו רוצים למצוא דרך איך להכשיר להתמודדות עם מצב בו הורים שולחים את הילד הראשון שלהם למערכת החינוך.

שי פירון: זאת סוגיה אחת.

שי פירון: סוגיה נוספת – אני רוצה לדבר בקצרה על התקציב כי יושב-ראש הוועדה נגע בכך ולא אוכל להתחמק כי הרי בטח תשאלו על כך.

שי פירון: כפי שנאמר, תקציב משרד החינוך היה צריך לגדול ב-8.5 מיליארד שקלים במהלך 2014-2013, זה חלק מהתחייבויות ארוכות טווח שמורכבות מיישום רפורמת עוז לתמורה ומשורה ארוכה של רפורמות במסגרת מתווה טרכטנברג.

שי פירון: קודם כל, 90% מהדברים שעליהם אנחנו מוותרים כרגע זה עיכוב באותה התפתחות.

שי פירון: לא נגענו בשעות לימוד, לא בפיטורי מורים וגם לא בתשלומי הורים, בשונה ממה שנוהגים לחשוב.

שי פירון: אני אומר שאני לוקח את אותו סכום ומחלק אותו אחרת.

שי פירון: אני חושב, עם כל הכבוד וההערכה, כשמחלקים תשלומי הורים, אז ילד שבא מאוכלוסייה מוחלשת צריך לקבל יותר מילד שבא מאוכלוסייה חזקה.

שי פירון: אצל ילד מאוכלוסייה חזקה, אני מעריך שעוד 90-80-70 שקל הנחה בשכר הלימוד בשנה לא יעשו מי יודע מה להורים שלו.

שי פירון: במקום זה תהיה למנהל בית הספר מלגה שבאמצעותה הוא יוכל לפעול.

שי פירון: אני לא מדבר רק על הטיול השנתי, אני לא רוצה לראות בקדנציה שלי, ולא רוצה לשמוע אף פעם ברדיו, איזה סיפור נוראי על הילד שלא עלה לטיול השנתי כי ההורים שלו לא שלמו.

שי פירון: ביקשתי להוסיף 50 מיליון שקלים לסכום של מלגות, ואני רוצה שמנהלי בתי ספר יהיו מספיק אוטונומיים כדי שבמידה ויש ילד שאין לו איך לשלם – יהיו למערכת מספיק משאבים כדי לאפשר לילד הזה לצאת לטיול השנתי.

שי פירון: אם זה יקרה, זה יהיה רק בגלל פער בהעברת המידע מהמטה לשטח.

שי פירון: אבל אני אומר את זה באופן הברור ביותר: כמות המשאבים שהקצינו לצורך אותן מלגות אומרת שלא יהיה יותר ילד שלא יעלה לאוטובוס כי להורים שלו לא היה כסף לשלם לטיול שנתי.

שי פירון: זה לא יקרה.

שי פירון: נכון שמתוקף היותי שר, לקחתי את הסכומים האלה וסידרתי אותם אחרת.

שי פירון: זה בסדר גמור לומר שאני חושב שראוי יותר שהחלוקה תהיה הרבה יותר דיפרנציאלית ופחות רוחבית.

שי פירון: אנחנו עושים שינוי גם בפרויקט השאלת הספרים.

שי פירון: קראתי בכל מיני מקומות שהפסקנו את פרויקט השאלת הספרים.

שי פירון: לא נכון – הוא נמשך במלוא העוז, אבל אחרת.

שי פירון: ילדים חלשים יקבלו יותר כי מגיע להם יותר, כיה הם צריכים לקבל יותר, כי מגיע להם שיהיה להם יותר כי זה העתיד שלהם.

שי פירון: אם הם לא יקבלו ממני את הספר, לא יהיה להם ספר.

שי פירון: זה חלק ממהלך של תקצוב דיפרנציאלי ארוך טווח.

שי פירון: זה סכום אחד שנגענו בו.

שי פירון: נגענו בעצירת התפתחות הצהרונים.

שי פירון: עצרנו את זה – אני רוצה להבהיר את העסק – בעיקר בגלל שחשבנו שזה שרות לא מספיק טוב.

שי פירון: אם היינו חושבים שהתכנית הזאת היא טובה חינוכית – לא היינו מוותרים עליה.

שי פירון: עשינו עבודת עומק – היא נעשתה לפני – הוויכוחים על התכנית התחילו עוד בכלל לפני כהונתי ויש פה אחד תחושה שהדברים האלה לא השיגו מטרתם.

שי פירון: יש שני דברים שאנחנו מעכבים אותם ואני מצר עליהם בכנות:

שי פירון: אנחנו נעכב את פיצול כיתות ב'.

שי פירון: היינו צריכים להקטין את הכיתות.

שי פירון: הייתי רוצה אבל זה יתעכב בשנה.

<דלית שטאובר: ותוספת של 5 שעות.

שי פירון: כן, וכל מה שנוגע לפיצול והקטנת השעות, תוספת של 5 שעות לכיתה ב', כואב לי הלב, אבל זה המחיר שאנחנו משלמים.

שי פירון: אני חושב שעל אף העיכוב הזה, מערכת החינוך תוכל להתפתח בשנים הבאות.

שי פירון: אני רוצה לסיים את הסקירה שלי ולהגיד לכם כך: תראו, יש הרבה מאוד אמירות על השרות הממשלתי.

שי פירון: אני רוצה בפעם האחרונה בקדנציה להשתמש במילים: דברים שרואים מכאן לא רואים משם.

שי פירון: אנשים במשרד החינוך עובדים מאוד קשה.

שי פירון: פקידי משרד החינוך הם אנשים מאוד-מאוד רציניים עם מסירות נפש עצומה, עם עבודה מסביב לשעון.

אני מציע לכם לבוא לבניין שלנו ב-21: האנשים הם אנשים רציניים – כולם רוצים שיהיה פה טוב יותר ואני מבטיח לכם שנעשה הכול כדי שזה יקרה.

אני מציע לכם לבוא לבניין שלנו ב-21: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה לכבוד השר.

עמרם מצנע: מכובדי, אני מוכרח לומר שיפה דרשת ואני לא אומר את זה בציניות.

עמרם מצנע: אני באופן אישי, ואני מניח שרוב הנוכחים פה, יחתמו על כל מה שאמרת.

עמרם מצנע: השאלה העיקרית היא, כמובן, מבחן היישום והביצוע.

שי פירון: בשביל זה אני צריך אותך.

עמרם מצנע: תודה רבה, תודה רבה.

שי פירון: אם תעזור לי ותהיה שותף יחד עם כולם – נעשה את זה ביחד.

עמרם מצנע: אני מתחייב שאני והוועדה נעזור לך בהגשמת והשגת המטרות האלה.

עמרם מצנע: השאלה המרכזית היא, כמובן, עם כל מה שנעשה במערכת החינוך – ואני מכיר אותה גם כן לא רע – יש בה הרבה מאוד איים של הישגים והצלחות ועבודה קשה מאוד ומסורה מאוד של מורים ומנהלים ואנשי סגל.

עמרם מצנע: המערכת היא מערכת עם בעיות קשות ביותר והיום עם פתיחת המפגשים שלך עם ועדת החינוך אפשר לדבר בלשון עתיד, בלשון רצונות.

עמרם מצנע: אחת השאלות המרכזיות היא איך אנחנו ניראה בעוד שנה, בעוד שנה וחצי, עם יישום התקציב שעכשיו אנחנו עומדים לאשר אותו?

עמרם מצנע: זו שאלת המפתח בסופו של דבר.

עמרם מצנע: אני מבקש מאוד לא לתת הרצאות אלא לצמצם כדי שנוכל להספיק לשמוע כמה שיותר אנשים.

עמרם מצנע: נתחיל עם חבר הכנסת נהרי, סגן שר החינוך לשעבר.

שי פירון: חבר הכנסת נהרי, אתה צריך לדעת שחינוך זה כמו צבא – זה כאילו במיל.

שי פירון: נשאר לתמיד.

רן כהן: זה התואר הכי קבוע שיש – לשעבר.

משולם נהרי: יותר חשוב מהתפקיד הפוליטי, זה שעסקתי בחינוך ועבדתי במערכת החינוך ובמשרד החינוך.

משולם נהרי: הרי אמרת שצריך לנתק את שני הדברים ואני בשמחה הייתי מתנתק מזה.

משולם נהרי: אני רוצה לברך את השר שהוא, כמו שאמר היושב-ראש, נאה דורש.

משולם נהרי: אני מקווה בעזרת השם שגם נאה מקיים.

משולם נהרי: אני רוצה לברך שגברה התבונה וכל הפרק של החינוך שהיה בתכנית הכלכלית לשנים 2014-2013 ירד ואני לא רואה בזה התקפלות ואני לא רואה בזה נסיגה – אני מתכוון לשינויים, ההצעה והצעת מחליטים לגבי הנושאים שרצו להעביר אותם במחטף בחוק ההסדרים – אני מברך על זה.

משולם נהרי: אני חושב שבנושא חינוך הדברים צריכים להישקל.

משולם נהרי: אנחנו יודעים שהמגזר החרדי, שעיקר הדברים היו אמורים כלפיו והשינויים המשמעותיים היו צריכים להיות בו, כבר נאמר שהזכות לחינוך חרדי נפרד נובעת מזכותה של הקהילה החרדית, המקיימת אורח חיים מובהק ונפרד, לחינוך במסגרת התואמת את אורח חייה.

משולם נהרי: כל הנושא הזה כבר נדון ב-2005-2004 בדוח ועדת דברת, שהשר גם היה חבר בה, ואני בכוונה מצטט מהדוח של הוועדה שמתייחס לחנוך החרדי.

משולם נהרי: שם גם נאמר שהרשתות כבר מתנהלות ברובן כחינוך ציבורי.

משולם נהרי: יש גם תכנית ליבה למרות ששומעים בתקשורת שאין תכנית ליבה או חלקית או לא חלקית – ברשתות יש 100% תכנית ליבה גם במעיין החינוך התורני וגם בחינוך העצמאי.

משולם נהרי: יש למשרד החינוך תכנית ליבה לבתי הספר האלה – כתוב בה בפרוש: 100% ליבה והצעה איך לתכנן את מערכת השעות בבתי הספר האלה.

משולם נהרי: אבל כמו שהשר אומר, לפני שמשלבים אותם צריך גם לדאוג – ההצעה הזו עלתה כמה וכמה פעמים, יותר מ-20 שנה מדברים על הדבר הזה – צריך להגן על אורח החיים הייחודי להם ומתן אוטונומיה פדגוגית ואוטונומיה ארגונית מסוימת.

מה קרה מאז? הדוח יצא ב-2005 וכך נאמר: מי שמכיר את מערכת החינוך, מי שנמצא בה הרבה שנים, יודע שמערכת החינוך ובמיוחד הנושא של בתי הספר החרדיים והשתלבותם עברו כברת דרך.

מה קרה מאז? הדוח יצא ב-2005 וכך נאמר: אבל זה רק בזכות ההידברות ובזכות בניית הגשרים.

עמרם מצנע: אפשר לצמצם לקראת סיום?

משולם נהרי: אני מסיים.

משולם נהרי: ההמלצה הייתה להקים ועדה ציבורית שתבחן את הדרכים והתהליכים שיובילו להכללת חלק ממוסדות החינוך של הזרם החרדי בחינוך הציבורי.

משולם נהרי: אבל כמובן הבעיה במשרד החינוך.

משולם נהרי: משרד החינוך מלא רפורמות, מלא תכניות, הבעיה תמיד הייתה ביישום.

משולם נהרי: לכלל יישום זה לא הגיע, אבל אז הייתה התקדמות והיו הבנות וגם המגזר החרדי היה שותף לדיונים בוועדת דברת, אני גם מופיע שם כמי שהיה שותף – השם לשי שם, אולי מישהו הכניס אותו בטעות – אבל זה מופיע שם - - -

עמרם מצנע: תודה, נהרי.

משולם נהרי: אני מסיים.

משולם נהרי: השר הזכיר את כל הנושא של התקצוב הדיפרנציאלי של השעות, אני חושב שזה נכון – נעשה עוול.

משולם נהרי: כאשר משרד החינוך הקים את ועדת שושני, היא שינתה את התקצוב במערכת החינוך ועברה לתקצוב דיפרנציאלי.

משולם נהרי: משום מה, בשלב מסוים זה לא מצא חן שזרמים מסוימים קבלו תוספת תקציב וזה הטיב אתם – אני לא מדבר דווקא על החרדים – ולכן אני חושב שזה נכון לחזור לתכנון הדיפרנציאלי פר תלמיד.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: יושב-ראש ארגון ההורים הארצי גדעון פישר, ואחר כך – מיקי רוזנטל.

<גדעון פישר: תודה, כבוד היושב-ראש.

<גדעון פישר: ראשית לכבוד השר, אני אומר לך את המובן מאליו, אבל בכל זאת חשוב לומר – יש לך, כבוד השר, ולכם במשרד החינוך פרטנר להובלת החינוך בישראל.

<גדעון פישר: מאז שנבחרנו כארגון הורים ארצי מתחדש – הארגון הוקם ב-1943 אבל לאחרונה החזרנו עטרה ליושנה ונבחרנו לפני מספר חודשים – פצחנו בשיתוף פעולה עם משרד החינוך והמשכנו את זה גם לאחרונה בכהונה שלך כשר חדש, בוועדת החופשות בראשות מנכ"לית משרד החינוך.

<גדעון פישר: הבהרנו, ואנחנו נמשיך לעשות את זה בכל זמן נתון, שאנחנו מאמינים אך ורק בדיאלוג.

<גדעון פישר: לא בשום דבר שהוא חד-צדדי, לא בשום מונולוג אלא בדיאלוג.

<גדעון פישר: זה נכון שמצד אחד יש גאווה גדולה במדינה הזאת על הדברים שהצלחנו להשיג בעולם החינוך ב-65 שנה ומצד שני יש כאב גדול על מה שעדיין טעון שיפור רב.

<גדעון פישר: בימים האחרונים אנחנו מוצפים בהרבה מאוד פניות של הורים מודאגים לגבי הקיצוץ הצפוי בחינוך בכלל ונושא תשלומי ההורים בפרט.

<גדעון פישר: המילים שעכשיו אמר כבוד השר הם פעמונים לאוזניים – העובדה שלא תהיה העלאת תשלומי הורים והעובדה שהמהלך שעכשיו אנחנו שומעים עליו לראשונה, שלא יהיה מצב שילד לא ייצא לטיול שנתי כי ההורים שלו לא יכולים לעמוד בתשלום זו בשורה נפלאה.

<גדעון פישר: ברשות השר, נעביר את הבשורה לכלל ההורים - - -

שי פירון: אבל לא כמו הבנות באולפנה, כן?

שי פירון: לא להעביר "לאחר מאבק".

<גדעון פישר: כבוד השר, די לחכימא ברמיזא.

עמרם מצנע: תודה רבה, גדעון.

<גדעון פישר: אני רוצה להודות לכם על הרוח הטובה ועל זה שאנחנו נעשה פה שיתוף פעולה פורה ומפרה.

<גדעון פישר: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

עמרם מצנע: אחר כך – יוסי וסרמן, יושב-ראש הסתדרות המורים.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך.

מיקי רוזנטל: קודם כל, אני מברך אותך, כבוד השר, היעדים נפלאים.

מיקי רוזנטל: אם תשיג את מחציתם, אנחנו נברך אותך כשר המוצלח ביותר בתולדות משרד החינוך.

רן כהן: אל תוותר לו.

רן כהן: למה רק חצי?

מיקי רוזנטל: תן לפרגן, תן לפרגן.

רן כהן: אל תוותרו, אל תוותרו.

מיקי רוזנטל: בכל מקרה, יש כמה דברים שמטרידים אותי כי לפחות במצע של יש עתיד ובשיחות שהיו לנו קודם לבחירתך, ציינת שלושה דברים לפחות, שהם נעדרים מהשיח היום.

מיקי רוזנטל: ראשית, הרפורמה המבנית והקמת מועצת חינוך.

שי פירון: זה נמצא כאן.

מיקי רוזנטל: אמרת שיהיו שינויים אבל לא הזכרת את זה.

מיקי רוזנטל: אולי אני טועה, אז תקן אותי.

שי פירון: צודק.

מיקי רוזנטל: שנית, צמצום מספר בחינות הבגרות.

שי פירון: אמרתי.

מיקי רוזנטל: אני לא שמעתי את זה, אז זו שוב בעיה שלי.

עמרם מצנע: הוא התחיל עם זה.

מיקי רוזנטל: הדבר השלישי הוא האוטונומיה הבית ספרית שגם עליה לא שמעתי אז הייתי לרגע מוטרד – האם נְסוּגוֹתָ מהדברים או שזה רק קושי בהבנה שלי.

מיקי רוזנטל: המטרות נעלות, אבל הבעיה ברוב הרפורמות כולל אופק חדש והרפורמות האחרונות זו העובדה שבסוף זה מתקשה בפרטים הקטנים – אני לא רוצה להגיד חלילה נופל – בסוף, אתה יודע, למורה אין איפה לשבת עם התלמיד בשעות האלה שאתם הבטחתם ובגינן אנחנו משלמים.

מיקי רוזנטל: אולי אני נתפס לנקודה שולית אבל היא מאוד מהותית כשמדברים על דברים נורא גדולים ומרוב עצים פשוט לא דואגים ליער.

עמרם מצנע: תודה רבה.

<יוסי וסרמן: תודה כבוד היושב-ראש.

<יוסי וסרמן: כששמעתי את כבוד השר חשתי מיד שמדובר באדם שבא מתוך המערכת ומכיר אותה היטב מבפנים.

<יוסי וסרמן: אני מברך אותו על הדברים שאמר ובטוחני בשיתוף הפעולה של כולנו ושל הסתדרות המורים כמובן, גם כן.

<יוסי וסרמן: כמו תמיד, אנחנו נוכל להיות שותפים לביצוע רוב הדברים שהשר אמר, והם דברים חשובים מאוד.

<יוסי וסרמן: אני רוצה לברך אותו על התפיסה של היפוך הפירמידה במערכת החינוך והתבססות על מתן עדיפות לגיל הרך כי משם מתחיל הכול.

<יוסי וסרמן: אני רוצה להזכיר ולומר למי אולי אינו יודע או לא זוכר, כשנכנס טרכטנברג, באתי לשר גדעון סער למחרת היום ואמרתי לו שבמערכת החינוך, בגני הילדים, צריכות להיות יותר משתי גננות בגן.

<יוסי וסרמן: גננת אקדמית, בוגרת אוניברסיטה, כולן בוגרות מכללות ובוגרות מכללות – אין גננות אחרות היום – גננת פדגוגית, סייעת פדגוגית וסייעת מנהלית.

<יוסי וסרמן: הצעתי לו גם הכשרה של הסייעות הפדגוגיות בשיתוף עם הסתדרות המורים.

<יוסי וסרמן: אני מברך את השר ואת סגן השר שמובילים את ההליך הזה ואכן זה חשוב ביותר.

<יוסי וסרמן: כשנכנסנו לשותפות באופק חדש, עשינו זאת על מנת לקדם את מערכת החינוך, לבסס את מקצוע ההוראה.

<יוסי וסרמן: להביא לכך שהממשלה והממשלות יכירו בעוסקים בהוראה כמובילי תשתית לאומית קיומי, ביחוד במדינת ישראל, בכל המגזרים שלה.

<יוסי וסרמן: אנחנו מקווים שהממשלה הנוכחית אכן תניח את היסוד לכך שמערכת החינוך היא בסיס קיומי ותשתית לאומית קיומית, בעיקר מההיבט התקציבי.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת שמעון אוחיון, בבקשה.

שמעון אוחיון: תודה.

שמעון אוחיון: אני מבקש לברך את השר ואת כל הצוות, את סגן השר והמנכ"לית, ולומר שאני מאוד התרשמתי מהפתיחה שלך שהיא בניגוד לכיוונים הפופוליסטיים.

שמעון אוחיון: אתה דברת על תשתיות, על תכנית ארוכת טווח, לא על תגמולים מידיים, לא על פרסום עכשיו, לא על הכרה ולא על זכייה בנקודות מידיות אלא על זריעה לעתיד.

שמעון אוחיון: אני רק מברך אותך על הראייה הזאת ואני מאמין שגם הציבור יודע ולמד ויכיר במי שישקיע בתכניות ובתשתיות לעתיד, וזה מה שחשוב.

שמעון אוחיון: אני לא יכול להתייחס לכל הנקודות במפגש, אני רק אומר כחבר ועדת החינוך – וכפי שהכרת את היושב-ראש ואת ראשי ארגון המורים – אתה בוודאי יכול לראות בנו שותפים שתומכים במערכת והולכים יד ביד אתך כדי לחזק את מערכת החינוך.

שמעון אוחיון: השדולה לקידום מעמד המורה וההוראה, היא גם בוודאי משתלבת בתכניות שהיו למשרד החינוך ושאתה כמובן מאמץ אותן וממשיך בהן.

שמעון אוחיון: אני רוצה לדבר בצמצום למספר נקודות שאולי לא התייחסת אליהן.

שמעון אוחיון: ראשית, הקו שמוביל עמרם בעניין הזה ואני מקווה שגם אתה כשר, שכל העניין של השיפוי והתקצוב הממשלתי במערכת החינוך יהיה דיפרנציאלי.

שמעון אוחיון: תמיד אומר עמרם: ירוחם תקבל יותר מחיפה.

שמעון אוחיון: זה צריך להיות גם בתקצוב הממשלתי לכל אורך הדרך ושזה יבוא לידי ביטוי עם כל הקשיים שכרוכים והמאבקים עם חלק מהשלטון המקומי.

שמעון אוחיון: נקודה שנייה – אני תומך בך בעניין הזה של הסולידריות בין כל מגזרי החברה הישראלית, ערבית, יהודית וכולם ביחד, ובוודאי החרדים ואחרים.

משולם נהרי: הם לא יהודים?

שמעון אוחיון: אני אומר כולם ואמרתי והקדמתי – כל המגזרים.

שמעון אוחיון: אמרתי אם יש יהודים וערבים אז בוודאי שהחרדים.

שמעון אוחיון: היום באופנה לומר אחינו.

שמעון אוחיון: אז אני אומר גם אחינו הקרובים - - -

משולם נהרי: טוב שאתה לא אומר - - -

שמעון אוחיון: משולם, באמת, אתה מכיר אותנו.

שמעון אוחיון: אני רוצה להתייחס למשהו מאוד מיוחד לגבי הסולידריות – אני בעד סולידריות, שוויון הזדמנויות, שוויון זכויות, לחיות עם האחר, לכבד את האחר – אבל צריך לחזק את המחנה שלנו.

שמעון אוחיון: משום מה יש רפיון.

שמעון אוחיון: לתחושה שלי יש רפיון במה שקשור במורשת עם ישראל, בזהות היהודית של הנוער שאמור להכיר את מורשתו, להכיר את שפתו, את השפה העברית, את ההיסטוריה של קהילות ישראל, את הסיבות והגורמים מדוע הוא יושב כאן ומתוך אותה עוצמה, מתוך אותה זהות חזקה, הוא בוודאי גם יכול לכבד את האחר הרבה יותר.

שמעון אוחיון: כמובן שישנם מניעים הומניים וטבעיים ואנחנו חיים ביחד וצריכים לחיות, אבל כמי שהיה עד לכך שהתלהבות לשוויון הזדמנויות ודו-שיח ראיתי שאחרים גם מבטלים את עצמם משום שאינם מכירים וזהותם אינה מספיק חזקה כדיל עמוד על המינימום שלהם ולהגיד מתוך עולם הערכים שלהם: אני מכבד גם את השני אבל אני גם שומר על זהותי.

שמעון אוחיון: לא לטשטש זהויות ובוודאי לא לטשטש זהות יהודית.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: העמדה ברורה.

שמעון אוחיון: אני אתך ואני אופטימי בכל מה שקשור למערכת החינוך החרדית.

שמעון אוחיון: כמי שעבד 12 שנה ידעתי שכל הסיפור של הליבה בהשוואה לשוויון בנטל בצבא זה באמת הבדל של שמים וארץ.

שמעון אוחיון: הליבה היא כמעט קשקוש – אם הצלחנו להכשיר מורים שלומדים סטטיסטיקה, חזקה עליהם שהם ילמדו מתימטיקה ואנגלית גם בבתי הספר שלהם.

שמעון אוחיון: כל השקעה שתעשה בחינוך החרדי, ויש פתיחות שם, היא תביא לנו את המשאבים בחזרה.

שמעון אוחיון: שם הדלת פתוחה.

שמעון אוחיון: לכן אני מחזק אותך בדרך הזאת.

שמעון אוחיון: שאר הדברים בוודאי יבואו במהלך הדיונים והמפגשים אתך.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

עמרם מצנע: אחר כך השר ישיב.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית אני מברך את כבוד השר.

מוחמד ברכה: השילוב שבא לידי ביטוי בדברים שלו – השילוב בין הלהט לבין הראייה המפוקחת – אני חושב שזה מפתח להצלחה ואני חושב שהצלחת השר היא לא הצלחה אישית או מפלגתית אלא הצלחה של כולנו.

מוחמד ברכה: כמובן שאפשר לצפות מראש שחלק מהמושגים והטרמינולוגיה שהשתמש בה השר אינם מקובלים עלי, במיוחד האדרת העניין של השרות הצבאי כמפתח לזכויות – זו בעצם הדרה של ציבור שלם – אבל זה ויכוח ארוך.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, אני רואה בחיוב את האמירה - -

שי פירון: הזכרתי גם את השרות הלאומי, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: - - המאוד אמיצה שלך בנושא של אוטונומיה תרבותית.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן ששר ירים את המשימה הזו ויתקדם בה, דבר שמחייב דיון מעמיק מעבר לישיבה הזו.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש לנו הרבה הגיד ומקווה שתהיה הזדמנות לייצר את הדיאלוג הזה עם השר והמשרד.

מוחמד ברכה: בעניין של הגיל הרך, אני חושב שההתמקדות שלך אדוני השר היא נכונה אבל צריך לשים לב לשתי בעיות: הבעיה הראשונה היא המחסור בכיתות לימוד, במיוחד בקרב הציבור הערבי; הדבר השני – העדר פיקוח מתאים על גנים שמנוהלים על-ידי עמותות.

מוחמד ברכה: זה דבר שצריך לתת עליו את הדעת ולא להשאיר את הדברים מחוץ לפיקוח של משרד החינוך ושל מערכת החינוך.

מוחמד ברכה: הנושא הנוסף – אני אומר את הדברים בקצרה – אני חושב שבתקופה הקרובה, עד סוף יולי, עיקר ההתמקדות תהיה בתקציב החינוך ואתה בוודאי יודע שקרוב ל-85% עד 90% מתקציב החינוך הוא הוצאות קשיחות שאי אפשר לשחק בהן.

מוחמד ברכה: לכן כל קיצוץ שיתקיים – אם יתקיים – יפגע בתכניות עתידיות, בתכניות של פיתוח מערכת החינוך, גם פיזית וגם מבחינת תכנים.

מוחמד ברכה: לכן צריך לעמוד על המשמר.

מוחמד ברכה: אני בטוח שגם יושב-ראש הוועדה וגם חברי הוועדה יעמדו לצדך שלא לאפשר קיצוץ במערכת החינוך – די באותם קיצוצים מ-2001 עד 2009, קרוב ל-18-17 קיצוצים, שעד שמחזירים את מה שקוצץ אני חושב שייקח לנו הרבה זמן.

מוחמד ברכה: לכן זה נושא מרכז, לדעתי, שצריך לתת עליו את הדעת.

מוחמד ברכה: נושא נוסף, אדוני, הוא העניין של המחסור בכלל בכיתות הלימוד בקרב מערכת החינוך הערבית.

מוחמד ברכה: אפשר לדבר על הרבה שאיפות והרבה תכניות יפות – אבל כל עוד אין ספסל לימוד, אני חושב שהתכניות האלה יהיו באוויר.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על מחסור של קרוב ל-9,000 חדרי לימוד.

מוחמד ברכה: 6,000 במערכת החינוך הרגילה ו-3,000 בגנים של טרום-חובה בגילאי 4-3 שנים.

מוחמד ברכה: יכול להיות שתהיה לי הזדמנות, אני אבקש את זה ממך, בשנה וחצי-שנתיים האחרונות אני מנסה לגבש תכנית.

מוחמד ברכה: אני יודע שלהעמיס בנייה של 9,000 כיתות על משרד החינוך זה כמעט בלתי אפשרי אבל יש דרכים אחרות ויש לי תכנית שגיבשתי אותה בהתייעצות עם כל מיני מומחים ואני מעוניין להציג לך את זה.

מוחמד ברכה: התכנית לא תעלה לקופת מדינה אלא בערך כמו הניהול השוטף היום.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר אסטרטגי.

מוחמד ברכה: אם תצליח לעשות אותו אני חושב שבזה תרמת תרומה אדירה למערכת החינוך.

מוחמד ברכה: אחת הבעיות – ואני מציע שנשתף פעולה בעניין הזה גם ועדת החינוך וגם ועדת הפנים – היא הנושא של הפשרת קרקעות ליד מוסדות חינוך.

מוחמד ברכה: היום לפי חוק התכנון והבנייה, בכל תכנית מפורטת יש סעיף שמדבר על מבני ציבור ועל צרכי ציבור.

מוחמד ברכה: אני מציע שאנחנו נפעל להכניס בחוק התכנון והבנייה הקצאת קרקעות לחינוך ושהדברים לא ילכו בין זה לזה.

מוחמד ברכה: אחת הבעיות הקשות היום בהקמת מבני חינוך, במיוחד בקרב הציבור הערבי, היא העדר קרקעות ואת זה צריך לעשות בחקיקה.

עמרם מצנע: אם אפשר לסיים.

מוחמד ברכה: אני מסיים, זו הנקודה האחרונה.

מוחמד ברכה: יש אלפי בוגרי סמינרים למורים שהם מובטלים.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש צורך לקיים דיון מערכתי בעניין הזה.

מוחמד ברכה: אם בונים את החדרים החסרים ואם ממוצע תלמידים בחדר לימוד יהיה כמו הממוצע הארצי – אני חושב שיש מקום להכניס לתוך המערכת אלפי בוגרי סמינרים.

משולם נהרי: או שיצמצמו את המכסות.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שזו שאלה שיש לתת עליה את הדעת.

מוחמד ברכה: יש הרבה דברים אבל היריעה קצרה מלהכיל.

שי פירון: אפשר להיפגש – אני מזמין אותך.

מוחמד ברכה: אני רוצה, בהחלט.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: השר יענה וילך אחרי שהוא יסיים, אבל כפי שאמרתי המנכ"לית נשארת ואפשר בהחלט להמשיך את הדיון עד 11:00, בבקשה.

חנין זועבי: בקשתי גם לדבר, השר יאשר.

עמרם מצנע: עוד 5 דקות?

שי פירון: אני ממש חייב ללכת – אני אקצר בתשובות, אין בעיה.

עמרם מצנע: בבקשה.

שי פירון: אבל אפשר בבקשה להתמקד?

חנין זועבי: קודם כל, כמובן, אני מאחלת לך הצלחה.

חנין זועבי: הצלחה שלך בכיוון הנכון היא גם הצלחה שלנו.

חנין זועבי: אני רוצה להציג בפניך 5 בעיות.

עמרם מצנע: זה בקיצור?

חנין זועבי: מבזק.

חנין זועבי: 5 בעיות – אני לא אתן את תפיסת העולם שלי.

עמרם מצנע: פרשנות, כן.

חנין זועבי: רמת ההכשרה של המורים מהמכללות – אם אתה רוצה, לא לפתור, אפילו - - -

שי פירון: בסדר, אוקיי.

שי פירון: הנושא הבא.

חנין זועבי: רמת המורים שמתקבלים לבתי הספר.

חנין זועבי: אחוז המורים מסורבי הפיטורים כלומר המערכת סוחבת אותם יותר מ-30 שנה והם רוצים לעזוב את התפקידים שלהם והם גם תורמים להנמכת רמת בתי הספר.

חנין זועבי: בתי ספר מנופחים של 1,000 תלמידים – אתה נפגש עם מנהלים והם אומרים לך שהמשרה המלאה שלהם תלך רק לבעיות הפיזיות ואין להם אפילו זמן לבעיות התנהגות ולבעיות של רמת ההישגים של התלמידים.

חנין זועבי: חינוך טכנולוגי והקשר בין בתי ספר טכנולוגיים שתחת הסמכות של מערכת החינוך לבין התעשייה האזרחית ולא הצבאית – אני חושבת שזאת סוגיה מאוד חשובה.

חנין זועבי: הכוון לימודי בבתי ספר תיכון – אחוז הנשירה של הסטודנטים הערביים בשנה הראשונה באוניברסיטאות הוא אחוז מאוד גבוה.

חנין זועבי: אמר חבר הכנסת מוחמד ברכה, פיקוח על גני ילדים.

חנין זועבי: ואני בקשתי ממך – יש לך תכנית של "שישי אישי" בה אתה נפגש עם הורים בתל אביב ואני מבקשת ממך - - -

שי פירון: ומה עניתי לך?

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: רק שיהיה רשום בפרוטוקול.

חנין זועבי: אתה אמרת כן – אז אתה מתחייב.

עמרם מצנע: נשאיר את השאלה סודית.

חנין זועבי: עכשיו התשתית של כל זה – אתה דיברת על רפורמה.

חנין זועבי: אדוני השר, אני מאד שמחה אם אתה תכנס לתפקיד שלך ברמת דאגה מאוד גבוהה לערכים האנטי דמוקרטיים.

חנין זועבי: אם אתה עוקב אחרי סקרי דעת קהל של הנוער, אתה רואה שהם מדגישים התדרדרות ולא זהות יהודית חלשה אלא זהות דמוקרטית שכמעט ולא קיימת.

חנין זועבי: אני חושבת שרפורמה ערכית היא התשתית של כל הצלחה של המערכת.

עמרם מצנע: תודה רבה.

שי פירון: ברשות

שי פירון: כם, אני אענה ממש מברקית ואני מתנצל – כל מה שאני לא אענה בעומק אז נרחיב בו אחר כך.

שי פירון: קודם כל, כנראה שחבר הכנסת נהרי ואני לא קראנו את אותו חוק הסדרים כי ככל הידוע לי אכן יצא הסעיף מחוק ההסדרים.

שי פירון: אני מוכן להסביר בהרחבה למה הוא יצא אבל לא יצאה רפורמה גדולה ומקיפה שאנחנו מתכננים, אני מקווה, יחד.

שי פירון: למרות כל המילים החשובות שאמר חבר הכנסת נהרי ואני מאמין ומקבל כל מילה שלו, לפחות במפלגה החרדית השנייה סרבו להיפגש איתי לפני כן כדי לדון בשאלת הרפורמה וניהלו את זה בעיקר באמצעות נאצות באתרי האינטרנט.

שי פירון: אז אני מציע לא לדבר איתי על הידברות.

שי פירון: אני חסיד של הידברות, אני מעולם לא עשיתי דברים באופן כוחני, אף פעם לא כתבתי על מישהו שהוא פרעה או המן ודברים כאלה ואחרים ולא לי יטיפו מוסר על איך מדברים ועושים תהליכים ביחד.

שי פירון: אני מציע לכל מי ששם שמים שגור על פיו, יסתכל חודשיים אחורה ויראה איך הוא התבטא ואיך אני התבטאתי ואיך אומרים במקומותינו – וישפוט הציבור.

שי פירון: יחד עם זאת אני רוצה לומר - - -

משולם נהרי: אבל הם לא נמצאים, אלה שאתה מתכוון אליהם לא נמצאים - -

שי פירון: אני מת לדבר אתם – הם לא באים.

משולם נהרי: - - אז אתה מדבר אלי.

שי פירון: חבר הכנסת נהרי, אני מדבר גם אליך.

שי פירון: אנא שאל את יושב-ראש המפלגה הקודם שלך אם לא נפגשתי אתו כמה וכמה פעמים.

שי פירון: אני יודע שאתה יודע שנפגשנו ולכן גם בזה אתה לא מדייק.

שי פירון: ישבתי עם חבר הכנסת אלי ישי לשיחות ארוכות ועמוקות מאוד על חינוך במהלך החודש האחרון וישבתי גם עם היושב-ראש החדש של מפלגתכם ולכן ידי פתוחה לכל משא ומתן.

שי פירון: אני נגד כוחנות אבל אני גם נגד חיבוק שמונע ממך לעשות שינויים.

שי פירון: אני מציע שבמקום שאני אענה עכשיו תשובות שטחיות לשאלות עמוקות, יכנס יושב-ראש הוועדה דיון מיוחד בסוגי החינוך החרדי, אני מבטיח לבוא למקום ולקיים דיון ציבורי פתוח בשאלות האלה מלמעלה ועד למטה - - -

משולם נהרי: זאת כבר תשובה פוליטית.

שי פירון: למה זאת תשובה פוליטית?

משולם נהרי: נפגשתי עם זה, נפגשתי עם ההוא – אנחנו מדברים פה על מערכת החינוך שהיא לא צריכה להיפגש, היא צריכה להקים ועדה, היא צריכה לשבת ולבדוק - - -

שי פירון: אבל יש ועדה כזו.

משולם נהרי: אם יש, אז אני מברך.

שי פירון: יש ועדה כזאת, כן.

שי פירון: היום יש לה פגישה, דרך אגב.

משולם נהרי: אז אני מברך על זה.

שי פירון: לגבי דבריו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל – אני מקווה שדברי יועברו אליו.

שי פירון: ב-1 בספטמבר תתכנס מועצת החינוך.

שי פירון: אלה מה, מלכתחילה הייתה מחשבה לחוקק חוק שנקרא מועצה לאומית לחינוך אבל התברר שיש גוף שנקרא ועד החינוך.

שי פירון: זה גוף שקיים בתוך מערכת החינוך מזה שנים רבות.

שי פירון: הוא פשוט גוף שלא קיבל תשומת לב ראויה, מקיפה ועמוקה.

שי פירון: בימים אלה אנחנו עסוקים בלהרכיב את הגוף הזה במיטב אנשי הרוח ונציגי החברה הישראלית ולמגזריה, מכל הקבוצות ומכל החוגים ואני מאוד-מאוד מקווה שבתחילת ספטמבר – יום לפה או לשם, אל תתפסו אותי במילה – באמת נחייה את הגוף הזה שיהיה סוג של רגולטור.

שי פירון: כדי להפריד בין החינוך לפוליטיקה, אני בעד ששר החינוך ישחרר קצת מסמכויותיו ויאפשר לגוף – כמו שיש מל"ג בהשכלה הגבוהה – יאפשר לגוף בעל השראה, בעל יכולת של מבט-על, ללוות את מערכת החינוך בחשיבה אסטרטגית ארוכת טווח והדבר הזה יקרה באופן די מיידי.

עמרם מצנע: אבל צריך לזכור שללא סמכויות וחלק בתוך העשייה – אין לזה ערך.

עמרם מצנע: זה יהיה Nice to have, נפגש פעם אחת או פעמיים – ולכן חקיקה מאוד חשובה בעניין הזה.

שי פירון: לכן אני חוזר ואומר בפעם הרביעית בשיחות בין שנינו – גם על זה דיברנו – ביקשתי מהייעוץ המשפטי להכין את התקנות המתאימות, ביקשתי דרכם מה-מ.מ.מ, כמו שאתה יודע, עבודה שתתכלל את תפקידן של מועצות לאומיות לחינוך בעולם כדי להקים מהן קריטריונים שמתאימים לישראל, הדברים האלה נמצאים בעבודה.

שי פירון: לכל מי ששכח, אנחנו שרים 52 יום, בסדר?

שי פירון: בואו נתקדם מכאן.

שי פירון: לגבי צמצום בחינות הבגרות – אין פה שאלה.

שי פירון: אני רוצה להגיד מה יקרה עד ל-1 בספטמבר – יקרו שני דברים קטנים-קטנים שברמת מערכת החינוך הישראלית הם כבר מהפכה: אחד, כל המיקודים, כל תכנית הלימודים לשנה הקרובה תפורסם לפני ה-1 בספטמבר.

שי פירון: עד שנתאים את תכנית הלימודים לשעות הקיימות זה ייקח קצת יותר זמן, אנחנו מקווים שכבר ביוני זה יפורסם.

שי פירון: ונפרסם את מועדי בחינות הבגרות של השנה הבאה עד סוף חודש יוני כדי שמנהלי בתי הספר יוכלו לעשות חינוך ולא יעסקו כל הזמן בבחינות ולא ירדפו כל הזמן אחרי המועדים.

שי פירון: כמו בכל מערכת מסודרת אנחנו נפרסם את תאריכי בחינות הבגרות.

שי פירון: זה חלק מההליכה לשקיפות שאני רוצה להוביל אותה גם בתחום התוכן.

עמרם מצנע: אנחנו נראה כבר בשנת הלימודים הבאה צמצום בבחינות הבגרות?

שי פירון: מהלך שנת הלימודים הקרוב תוקדש להכשרת המורים לקראת התכנית החדשה.

שי פירון: שנת הלימודים תשע"ה – שנה הבאה היא תשע"ד, נכון?

שי פירון: – תפתח את התכנית החדשה שתהיה מצומצמת באופן דרמטי.

שי פירון: כמה דרמטי?

שי פירון: תדע עד תחילת ספטמבר.

שי פירון: יש וועדה שסיימה את שלב א' של עבודתה.

שי פירון: העבודה עברה כרגע לצוות המקצועי במשרד שמתכלל את זה באמצעות הסמנכ"לים וראשי המנהלים ותערך עבודה בנושא הזה, עליה המנכ"לית תרחיב אחר כך ביתר פרוט.

שי פירון: אוטונומיה בית ספרית – יש לי הרבה מה לומר בנושא הזה.

שי פירון: יש לנו תכניות ארוכות אך אני עדיין לא מספיק מבושל בנושא כדי לדבר על זה עכשיו.

ברכה: אני רוצה לומר שהדברים שדיברת עליהם, ברובם אני מסכים.

ברכה: אני אבקר במכללה – אני חושב שזה לא היה אף פעם – אני אבקר במכללה בקלנסווה בקרוב, בתחילת שנת הלימודים, זה יהיה הביקור הראשון שלי במכללות בשנה הבאה כדי ללמוד את הנושא מקרוב, אני לא מכיר אותו מספיק טוב - - -

חנין זועבי: דווקא בסחנין.

שי פירון: זה לפי מה שמסתדר.

שי פירון: אבל אני אלך לבקר במקומות האלה, חשוב לי לראות את זה מקרוב.

שי פירון: הסוגיה היא סוגיה מאוד-מאוד חשובה.

שי פירון: לגבי החינוך הטכנולוגי – ההצעה שלך היא יותר מטובה ולכן יצרתי קשר עם התאחדות התעשיינים ותהיה עבודה משותפת איתם גם במגזר האזרחי.

שי פירון: אני מאוד-מאוד מקווה שיהיה שילוב של מורים ערביים בתוך המגזר הכללי כדי שהם יוכלו למצוא מקומות עבודה ההולמים את כישוריהם.

שי פירון: מנכ"לית משרד החינוך עוסקת בנושא הזה.

שי פירון: תזכרו תמיד שאני לא מדבר על פוליטיקה אבל אני אומר שבביקור שהיה לי בבית ספר ברמת השרון אצל המורה שהותקפה באבנים וכו', לראות את הקשר בין המורה לבין התלמידים מייצר משהו מאוד-מאוד עמוק.

שי פירון: אהבת אדם זה לא טשטוש זהות, אהבת אדם זה הגדרת זהות.

שי פירון: מלחמה בגזענות זה לא לוותר על הישות הלאומית שלך – זה לחזק את הישות הלאומית שלך.

שי פירון: אני חושב שאנחנו צריכים להוציא שיח מוסרי ממקום פוליטי.

שי פירון: אנחנו פוגעים במוסר שלנו בגלל ויכוח פוליטי עמוק ולא פשוט.

שי פירון: שלא יהיו אי הבנות – יש, כנראה, מחלוקות ביני לבין חבר כנסת ברכה וכנראה שלא נסכים עליהן.

שי פירון: אבל בגלל הומניות ואנושיות ומוסר ואהבת אדם, חידשנו את התקנה של מפגשים בין מגזרים שונים, הקצנו לתקנה הזאת לשנה הבאה כשני מיליון שקלים כדי לחדש את המפגשים האלה, כדי שההפרדה בין קבוצות שונות בתוך החברה הישראלית לא תמשך.

שי פירון: אני חושב שהשיח המשותף הוא דבר מהותי ומשמעותי, ואני חושב שלא רק – הוא עושה שני דברים: מצד אחד הוא מגבש את הזהות שלך ומצד שני הוא גורם לך להכיל, להבין, להכיר, גם את הצד שלצדך.

שי פירון: אני לא רוצה להגיד בתוך מדינת ישראל "הצד שכנגד".

שי פירון: לגבי הכוון לימודים ונשירה – אני רוצה לומר, חברת הכנסת, את צודקת בכל מילה, אבל תדעי לך שאחת הסיבות היא גם השליטה בשפה העברית.

שי פירון: אנחנו צריכים לחשוב יחד איך אנחנו עושים משהו גם בסוגי הזאת כי זה חלק ממכלול שלם של טיעונים: רמת הוראה – את צודקת; גודל מוסדות – קיים בכל מערכת החינוך ולא רק במגזר הערבי – את צודקת.

שי פירון: אבל זה גם חלק מהסוגיה של השפה העברית ואני מוכן לקח כחלק מההתאמות גם את השפה הערבית בציבור היהודי, אבל אנחנו צריך לעשות משהו בעניין השפה – לא יכול להיות שאזרחי מדינת ישראל לא ידעו עברית מספיק טוב.

שי פירון: זה פוגע במוביליות שלהם, זה פוגע ביכולת שלהם להשתלב באופן אמתי.

שי פירון: תראי כמה דברים את עושה בגלל השפה הנפלאה שלך, תראי כמה צרות את עושה לנו עם השפה הטובה – אני אומר את זה כמחמאה.

עמרם מצנע: כן, כן, היא קבלה את זה כמחמאה.

שי פירון: אני אף פעם לא יודע.

שי פירון: אני חושב שהשפה העברית היא חלק מהמחסומים וצריך לעשות עם זה משהו.

שי פירון: לסיום אני עוד אומר שיש תחומים רבים שלא עסקנו בהם אבל נעסוק בהם בפעמים הבאות, למשל, לא נגענו בכלל בסוגית ההשכלה הגבוהה שהיא סוגיה מאוד-מאוד מרכזית במנדט של המשרד ועוד כהנה וכהנה.

שמעון אוחיון: לא שמעתי משהו על הזהות היהודית, על החולשה בקטע הזה – אני לא אמרתי - - -

שי פירון: התייחסתי דרך הנקודה של שמירה על הזהות.

שי פירון: אפשר בבקשה להעלות את השקף הראשון, עד שאני גומר לענות?

שי פירון: ידידי היקר, בכלל החברה הישראלית, המשרד יפעל לקידום הטמעתו של אתוס יהודי ודמוקרטי משותף.

שי פירון: אמנם דיברנו על בעיות באוריינות אבל הדברים כתובים ממש על הלוח.

שי פירון: מטרה מספר אחד, יעד מספר אחד – חיזוק אתוס יהודי ודמוקרטי.

שי פירון: מה לא ברור בדבר?

חנין זועבי: זה בבתי הספר היהודיים.

שי פירון: מה לא ברור בדבר הזה?

שי פירון: אין תקנות מרוקנות, ושום תקנה אין בה פחות כסף ממה שהיה בה בעבר, שום תקנה.

שמעון אוחיון: אני לא מדבר על הקדנציה שלך.

שי פירון: אני רוצה לסיים, ברשותכם, בהדגמה לשיח מתכלל.

שי פירון: היום בצהריים תצא קריאה שלי – אנחנו נוציא ונפרסם אותה בצורה מסודרת – אני לא אומר אותה עכשיו אני רק רוצה להראות איך אני רוצה לראות את תפיסת העבודה שלי בקדנציה הזאת, שעוסקת בסוגיה של טוהר הבחינות.

שי פירון: תראו מי כותב מכתבים לכלל ילדי ישראל בסוגיה הזאת, ממי בקשנו לכתוב.

שי פירון: מה הם כתבו?

שי פירון: תגלו אחרי זה.

שי פירון: אבל מי כתבו?

שי פירון: הרב שלמה משה עמר, הראשון לציון והרב הראשי לישראל; פרופסור עדה יונת, כלת פרס נובל; פרופסור אסא כשר מאוניברסיטת תל אביב; עבד אלחכים סמארה, מנהל בתי הדין השרעיים בישראל; שייח מוואפק טריף, הראש הרוחני של העדה הדרוזית; האב עבדאלמסיח פהים, דובר מועצת הבישופים הקתוליים.

שי פירון: משרד החינוך מוציא קריאה, הוא לוקח את כלל האנשים שנמצאים בתוך השיח התרבותי, הדתי, הרוחני, והוא מייצר איזושהי קריאה שמתכללת את כלל הציבור כי הוא רוצה לדבר על סוגיה מסוימת, למשל, על טוהר הבחינות, כי זאת סוגיה חשובה.

שי פירון: זאת השפה שאנחנו רוצים לקדם – שפה של חזון, שחפה של אמונה בשינוי, שפה של אמונה ביכולת לעשות פה מערכת טובה יותר, כי בסופו של דבר צריך לזכור שהנושא זה הילדים שלנו.

שי פירון: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה לשר החינוך.

משולם נהרי: בשפה ברורה ובנעימה קדושה.

שי פירון: כולם כאחד.

עמרם מצנע: כפי שאמרתי בתחילת המפגש, הוועדה תסייע ותעזור כדי לקדם את הדברים.

שי פירון: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שנצליח ביחד לעשות ולממש את הרשימה האריכה של הנושאים ושתהיה אצלנו אורח של קבע.

שי פירון: אם אתה מזמין – אני מבטיח לבוא.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אנחנו ממשיכים, כפי שאמרתי, ואני מציע, דלית, שנמשיך לשמוע את האנשים.

עמרם מצנע: כדר של קבע, מוזמנים אלינו גם נציגי מועצת הנוער, ואני רוצה לבקש מנציגי הנוער לומר כמה מילים, אז תתארגנו ונתן לסגן השר לומר כמה מילים כי גם הוא רוצה ללכת.

עמרם מצנע: בבקשה.

אברהם וורצמן: שלום לכולם.

אברהם וורצמן: למרות שהשר יצא אני חושב שהדברים ששמענו היום והאמירות הברורות והעמוקות שנאמרו כאן הן מאוד משמעותיות לכלל מערכת החינוך.

אברהם וורצמן: אני שמח שיש לי את ההזדמנות לעבוד עם הרב שי פירון, עם המנכ"לית דלית – אישה מקצועית ורצינית – וכמובן ההזדמנות שעמרם מצנע הוא יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, זה כבוד לוועדת החינוך שאתה היושב-ראש שלה.

אברהם וורצמן: אני רוצה להתייחס בקצה לשתי נקודות שדיבר עליהן השר ועוד נקודה אחת קטנה.

אברהם וורצמן: דבר ראשון, הגיל הרך – גם יוסי וסרמן הדגיש – הנושא הזה יטופל בצורה משמעותית ורצינית מתוך הבנה של היפוך הפירמידה, מתוך הבנה שילד, לא בגיל 3, ילד מגיל לידה ואפילו לפניה, מה שילד חווה ומקבל, גם ברמת התכנים וברמה רגשית וגם במכלול הדברים שילד מקבל בגילאים האלה – זה משפיע בצורה מאוד משמעותית על ההתפתחות שלו בחיים.

אברהם וורצמן: מחקרים רבים מעידים שאוצר מילים, לדוגמה, או חוויות או חיבוקים או דברים שילד מקבל בגיל צעיר משפיעים באופן מעשי על מה שיקרה לו אפילו ברמת ההכנסה שלו בתור בוגר – עד כדי כך – אז בוודאי שהדברים הם מאוד משמעותיים ואנחנו צריכים כולנו לפעול בעניין הזה.

אברהם וורצמן: ראשית, כמו שהשר אמר, אנחנו מתגברים כוח אדם בגנים.

אברהם וורצמן: אנחנו היום במגע ובשיח עם משרד הכלכלה לגבי שינוי בכל מה שקורה מגיל לידה עד גיל 3 שנים.

אברהם וורצמן: עד היום הכול מנוהל במשרד הכלכלה ואנחנו כרגע בשיח בוועדה שאני עומד בראשה, לבקשתם של שר הכלכלה ושר החינוך, כדי לראות האם נדרש שינוי, אפילו משמעותי, בכל מה שקורה במשפחתונים, בכל מה שקורה במעונות היום.

אברהם וורצמן: יש הרבה מאוד מה לעשות בתחום הזה.

אברהם וורצמן: דבר נוסף שהשר הזכיר ואני רוצה להרחיב זה נושא מעורבות ההורים – אנחנו מאמינים בקשר המתמיד של מערכת החינוך עם ההורים, קודם כל עם הנהגת ההורי כמו שנאמר קודם אבל גם עם ההורים בשטח.

אברהם וורצמן: אנחנו חושבים שלמערכת החינוך תפקיד חשוב מאוד במתן כלים ומתן הדרכה מתאימה להורים.

אברהם וורצמן: לדעתנו, הגיל המתאים ביותר לקשר האינטנסיבי עם ההורים זה בעיקר כאשר הילדים בגיל הרך וההורים יותר קשובים, ההורים רוצים לשמוע ומוכנים לשמוע.

אברהם וורצמן: גם פה, משרד החינוך בונה היום תכנית, יחד עם המנכ"לית ועם מיכל כהן, סמנכ"לית המשרד ועם צוות הגיל הרך במשרד, בונים תכנית לבית ספר להורים.

אברהם וורצמן: אנחנו מדברים כרגע על 15 מפגשים לטווח של כמה שנים להתמקדות בסוגיות מהותיות בגידול ילדים בישראל לכלל המגזרים – היהודי הכללי, היהודי החרדי, הערבי – אנחנו רואים בזה ערך מאוד גדול.

אברהם וורצמן: אנחנו מתכוונים להתחיל פיילוט כבר השנה הקרובה בעזרת השם.

אברהם וורצמן: השר דיבר על צמצום פערים – אחד מתחומי האחריות שלי זה אגף שח"ר.

אברהם וורצמן: אני רוצה לומר שגם בפעילות שלנו מול ילדים שזקוקים לעזרה אנחנו רוצים לשים את הילד במרכז ושכל המערכת תפעל סביב הילד.

אברהם וורצמן: יש היום הרבה מאוד תכניות, יש הרבה גופים מתערבים, אנחנו רוצים לקחת את כל הגופים האלה, לסנכרן בין כולם ולשים את טובת הילד במרכז כדי לתת לו הזדמנות שווה כדי שיגדל לעתיד יותר טוב במדינת ישראל.

אברהם וורצמן: תודה רבה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: מועצת הנוער, בבקשה.

עמרם מצנע: תתקרב לשולחן.

עמרם מצנע: זה כלל בוועדה – מועצת הנוער מקבלת זכות דיבור.

<אביעד לוין: אני נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<אביעד לוין: בתור מי ששותף כבר תקופה ארוכה בוועדת חינוך – התפקיד שלי הוא לקשר בין המועצה הארצית לבין הכנסת – אנחנו באמת מברכים על דברי השר שאמר פה דברים מאוד-מאוד חשובים ומאוד חיוביים.

<אביעד לוין: אנחנו שמחים לשמוע ממנו שוב על הנכונות שלו לפעול למעננו ולפעול אתנו בשיתוף פעולה ואנחנו מאמינים שנצליח ליצור אתו שינוי משמעותי יותר מפעמים קודמות ולהפוך את מערכת החינוך ובתי הספר למקום שתלמידים כמוני וכמו כל 700 אלף בני הנוער במדינה באמת ישמחו להגיע אליו ויתעשרו ממנו ולא רק יראו אותו כבית חרושת לציונים או דעות אחרות שיש.

<אביעד לוין: תודה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: גברת לילי הלפרין, נמצאת?

עמרם מצנע: הלכה.

עמרם מצנע: מר יעקב שהרבני, סמנכ"ל החברה להגנת הטבע, בבקשה.

<יעקב שהרבני: כבוד היושב-ראש, המנכ"לית, סגן השר, מעודד ומרגש לשמוע את הדגשים לסדר היום של המשרד בשנים הבאות ומעודד יותר לשמוע על מקומו של החינוך הבלתי פורמלי בתהליך החינוך הכולל כפי שהשר הציג אותו והבנתי שהוועדה דנה בו בעבר.

<יעקב שהרבני: אנחנו, כנאמנים לנושא ידיעת הארץ, אהבתה, שמירת הטבע וחיבור בני נוער לארץ, רואים ומציעים את עצמנו כשותפים מלאים לתהליך החינוכי הכולל, בעיקר מהכיוון של ידיעת הארץ ואהבתה.

<יעקב שהרבני: אנחנו רואים בטיול כלי חינוכי מאוד משמעותי וחשובה האמירה של השר שלא יהיה מי שרוצה ולא יכול.

<יעקב שהרבני: מצד אחר אנחנו צריכים לראות איך אנחנו לוקחים את הטיול הזה והופכים אותו למשהו משמעותי יותר, מחנך יותר ובעל השפעה גדולה יותר ואני חושב שנידרש לסוגיה הזאת גם במשרד ואולי גם בוועדה.

<יעקב שהרבני: דבר חשוב נוסף שעלה בוועדה לא פעם זה הנושא של החינוך הסביבתי ככלי מחבר.

<יעקב שהרבני: אני חושב שנפקד מקומו בהצגה היום.

<יעקב שהרבני: אנחנו יודעים שגם בעוולם וגם בארץ הנושא הסביבתי, הנושא של חינוך לקיימות, תופס תאוצה, משמעות וחשיבות והייתי רוצה לראות אם אנחנו יכולים לטפל גם בו במסגרת הדגשים של משרד החינוך.

<יעקב שהרבני: אני חוזר ומברך על כל מה ששמענו, על כל מה שנקבע ונאמר.

<יעקב שהרבני: הציפיות שלנו גדולות ואני מקווה שיתממשו.

<יעקב שהרבני: תודה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: גב' תמר ארז, בבקשה.

<תמר ארז: אני נציגת האגודה הישראלית למען הילד בגיל הרך.

<תמר ארז: אנחנו לא מהגופים שהוזמנו ואני מבקשת, בתוקף הדברים החשובים שנאמרו בתחום הגיל הרך עד עכשיו, לצרף אותנו כמוזמנים.

<תמר ארז: נשמח לשלוח נציג כשנראה שיש רלוונטיות.

<תמר ארז: חשוב לנו מאוד שהגיל הרך נכנס לתחום העיסוק של ועדת החינוך.

<תמר ארז: בפעם הראשונה השתתפתי בדיון כזה, גם בלא שהוזמנו, באוגוסט.

<תמר ארז: חברת הכנסת ד"ר עינת וילף קיימה דיון מעולה על ההערכות לשנת הלימודים הנוכחית, אחד הדיונים הוקדש לגיל הרך.

<תמר ארז: עלו הרבה סוגיות חשובות, גם מצד ארגון גננות מחנכות, גם אנחנו העלינו דברים, הסייעות העלו דברים.

<תמר ארז: אני מקווה שאפשר יהיה לעשות סיור מטעם ועדת הכנסת כדי ללמוד על הקשיים שהם לא רק בתחום ילדים בלתי גמולים, ואחרי סיור לימודים משותף לקיים דיון נוסף על דרכים לשיפור היישום של חינוך חינם לגיל 3.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: לורן, בבקשה.

<לורן פוריס: אני נציגת ארגון ההורים.

<לורן פוריס: הדיון היה באמת מעמיק והדגש על הערכים מאוד משמעותי, אני חייבת להגיד לכם שיש בתי ספר שהם מאוד ערכיים ופעלו ברוח הזאת לאורך כל הקו.

<לורן פוריס: קצת מטריד אותי נושא צמצום בחינות הבגרות מכיוון שמערכת ההשכלה הגבוהה צריכה למדוד את התלמידים בדרך כלשהי, וגם היום המבחן הפסיכומטרי לא קל לחלק מהתלמידים, בעיקר לאלה שיש להם בעיות קשב וריכוז וליקויים אחרים.

<לורן פוריס: המבחן הזה מדוד בזמן קשה מאוד-מאוד להשיג בו הקלות.

<לורן פוריס: גם היום באוניברסיטה העברית, הפסיכומטרי מהווה 70% מסף הכניסה, ברגע שמבחני הבגרות יצטמצמו אז כנראה שהפסיכומטרי יהפוך להיות הגורם המרכזי.

<לורן פוריס: אני מאוד מודאגת מעבר לזה כי הבחינות המשמעותיות יהיו מתמטיקה, אנגלית, היסטוריה, לשון – נושאים שממילא לרוב התלמידים הם לא קלים.

<לורן פוריס: דווקא נושאים של המגמות כמו שנלמדו עד היום והנושאים האחרים, חלק מהתלמידים גם נהנו מהם וגם פחות התקשו בהם.

<לורן פוריס: אז הדאגה היא שגם ציוני הבגרות שלהם ירדו.

<לורן פוריס: רציתי לקבל הבהרות על זה.

<לורן פוריס: רציתי גם לשאול: יש בתי ספר שיש בהם גם עוז לתמורה וגם אופק חדש – זה גרם לא פשוט, שתי תכניות שפועלות באותו בית ספר מביאות מורים למבוכה מסוימת.

<לורן פוריס: הייתי רוצה קצת להבין יותר על העניין הזה.

עמרם מצנע: תודה, לורן.

עמרם מצנע: אחרונה תהיה רינה כהן ואחר כך – חבר כנסת שמעון אוחיון והמנכ"לית תגיב.

<רינה כהן: תודה, אני רוצה להתייחס למספר נקודות בצורה מאוד מצומצמת – הבנתי את הסגנון – אני רוצה לברך על מוטיב השותפות עם הארגונים וארגוני החינוך שפועלים בשטח.

<רינה כהן: בעיקר אני רוצה לברך על המדיניות של שותפות עם ההורים.

<רינה כהן: 12 שנים קיים כבר שולחן עגול שהקמנו אותו בזמנו עם ארגוני המורים, עם הסתדרות המורים, עם ארגון ההורים, עם המגזרים השונים בחברה הישראלית, עם אגפים לאורך ולרוחב במשרד החינוך.

<רינה כהן: הוא מדבר שותפות, הוא מדבר את השפה החדשה שהשר דיבר בה – שיח של דיאלוג, של הקשבה, של יחד.

<רינה כהן: אני רוצה להציע את שולחן העגול הזה להמשך פעולה כדי לקדם את השותפות החיונית הזאת.

<רינה כהן: אני רוצה להתייחס גם לדברי סגן השר בנושא הגיל הרך שחברתי, שגם שייכת לעניין, ציינה – הנושא של הורים והורים לגיל הרך, המועצה הציבורית להורים בישראל, שהיא גוף מתכלל שגם בנוי על שותפות ואותם הגופים שותפים בה, כולל האגודה לגיל הרך, עבדה בשנים האחרונות על תכניות ונירות מדיניות בנושא הזה.

<רינה כהן: אני מציעה לסגן השר ולמערכת כולה להיעזר בניירת הזאת, להיעזר במועצה הציבורית להורים בישראל – אנחנו מושיטים יד וכל השנים הושטנו יד, מזמן בית הספר העירוני להורים בחיפה.

<רינה כהן: המועצה הציבורית היא גוף שמתכלל את כל המרכזים להורים שפועלים בארץ – אין מספיק, צריכים להרחיב את זה, צריכים אולי גם לחשוב על מעט מאוד משאבים שצריכים להשקיע בנושא הזה, והתשואה, מי ישורנה.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון, בבקשה.

עמרם מצנע: אם אפשר בצמצום כדי להשאיר למנכ"לית זמן לענות.

שמעון אוחיון: בהחלט.

שמעון אוחיון: רציתי שהמנכ"לית תתייחס להיבט הזה של הפעילות במסגרת הלא פורמלית.

שמעון אוחיון: לא מדובר על איזשהו רעיון – אני מבין שחלק מהמדיניות היא לכלול תיאום ואינטגרציה עם כל המסגרות הבלתי פורמליות שאיתם.

שמעון אוחיון: אני שמח על כך שיושב-ראש הוועדה הקדיש לא פחות משתי ישיבות לחינוך הבלתי פורמלי שאני רואה בו חשיבות רבה.

שמעון אוחיון: כמי שעוקב אחרי החוויה הישראלית של נוער בגיל ההתבגרות שבא לארץ לתכניות קצרות טווח, אנחנו יכולים לראות את ההשפעה העצומה על זהותם ועל הקשר שלהם לעמם ולמולדתם.

שמעון אוחיון: בית הספר בעיקר מתמקד בפעילות ובהעשרה הקוגניטיבית, פה הממד הוא יותר קוגניטיבי, אבל בהזדמנות של החינוך הבלתי פורמלי יש לנו את ההיבט הרגשי, האפקטיבי, ההתנהגותי, כל החוויה הזאת מעצימה ומשפיעה בוודאי בגיל ההתבגרות.

שמעון אוחיון: לכן משילוב יותר חזק עם כל המסגרות הבלתי פורמליות, בעיקר בגיל ההתבגרות, אנחנו נקבל חינוך ערכי ומועצם הרבה יותר עם תנועות הנוער עם גופים אחרים, עם פרויקטים למיניהם – כל אלה, ככל שנעצים אותם, נקבל יותר חינוך ערכי.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: דלית, מנכ"לית משרד החינוך, בבקשה.

<דלית שטאובר: בוקר טוב כולם.

<דלית שטאובר: ראשית, אני אתייחס לשאלות שעלו ואחר כך נוסיף פי הזמן שייוותר, קודם נכבד את השואלים.

<דלית שטאובר: יעקב, אתה שאלת לגבי החינוך הסביבתי ואמרת שמקומו נפקד בהצגה.

<דלית שטאובר: אבל מקומו לא נפקד בעשייה.

<דלית שטאובר: כפי שאתה יודע – במידה ואנשים לא יודעים, אני שמחה לומר שאנחנו מקדישים הרבה מאוד עשייה חינוכית להיבטים סביבתיים, להיבטים של חינוך סביבתי, לקיימות – כפי שהנושא נקרא היום.

<דלית שטאובר: מעבר לתכניות שלנו, גם מובילים שיתוף פעולה יחד עם המשרד להגנת הסביבה תכנית חינוכית שמתחילה מהגנים ועד לבתי הספר, שכל צוות המורים מטמיע את ההיבטים של הקיימות בכל תכניות הלימודים.

<דלית שטאובר: אני רוצה לומר לכם שבבתי הספר זה קורה, אנחנו רואים איך הילדים – אתה מייצג כאן את החברה להגנת הטבע – הילדים הם אלה שבזכותם עד היום לא קוטפים פרחי בר, אנחנו רואים איך הילדים מקפידים על מחזור, על הפרדת פסולת.

<דלית שטאובר: איך הילדים שומרים על העולם ויודעים שהוא נכס לדורות הבאים.

<דלית שטאובר: התכנית הזאת מתרחבת והיא מאוד-מאוד חשובה לנו ושיתוף הפעולה ממשיך, למרות חילופי השרים – זה לא תמיד קורה שתכנית קודמת נמשכת – בשל החשיבות שלה.

<דלית שטאובר: תמר, את דברת על הגיל הרך ועל ההיבטים שנותרו עדיין כאתגרים.

<דלית שטאובר: צריך לדעתי להתייחס בהגינות למהלכים שמאוד-מאוד גדולים שהמדינה עוברת ולנושא של חינוך חינם, רבותי, שהוא מהלך עצום בחשיבותו שהמדינה לקחה על עצמה.

<דלית שטאובר: אנחנו אחת המדינות המתקדמות ביותר בעולם שנותנת חינוך חינם לילדי שנתון 4-3 כי אנחנו יודעים מה המשמעות של מסגרת חינוכית בגיל הזה לילדים ואיזו השפעה יש לזה על צמצום פערים ועל קידום הישגים.

<דלית שטאובר: קודם כל, איך המהלך הזה התחיל – בפברואר בשנה שעברה היינו כאן בוועדת הכספים, כבר בתחילת השינה שעברה נפתחו כ-1,000 גנים חדשים, 500 גנים פרטיים חברו למהלך הזה שאינו גובה שכל לימוד מההורים.

<דלית שטאובר: התקיימו מסלולי הכשרה והשתלמות לגננות הפרטיות.

<דלית שטאובר: בכל גן כזה, כפי שאמר יוסי וסרמן, מוצבת גננת מוסמכת, אקדמאית, האם זה אופטימלי בגיל הזה גננת וסייעת?

<דלית שטאובר: לא.

<דלית שטאובר: האם אנחנו במקום אחר לגמרי מהמקום שהיינו בו לפני שנה וחצי?

<דלית שטאובר: כן.

<דלית שטאובר: אנחנו צריכים להסתכל בגאווה על מה שהמדינה עשתה.

<דלית שטאובר: המדינה נתנה חינוך חינם לילדים שמאפשר להם מיומנויות וכל המחקרים שנערכו, גם בארץ וגם בעולם, מצביעים על כך שילד שהצטרף למערכת חינוך כשנתיים לפני הגעתו לכיתה א' ההישגים שלו טובים יותר וזה מסייע לו בצמצום פערים.

<דלית שטאובר: אם אנחנו לוקחים את המהלך הזה בצירוף תכנית ציל"ה שנותנת מענה ל-200 אלף ילדים, אז היום יש שרות שהמשרד נותן ולא היה קיים לפני שנה וחצי.

<דלית שטאובר: כשהמענה הזה של הצהרונים היה בתמ"ת, הוא נתן מענה ל-9,000 ילדים ואילו היום 200 אלף ילדים נמצאים במסגרת בה הם מקבלים ארוחה וחוג וסיוע בשעורי בית.

<דלית שטאובר: יש עוד הרבה מאוד אתגרים – אחד שנרחיב אותו השנה זה כוח עזר נוסף באמצעות בנות שרות לאומי שנתווה אותו על פי קריטריונים לגנים.

<דלית שטאובר: העבודה בגיל הזה היא עבודה שמזמנת לנו הרבה מאוד שיפור עוד בהמשך – לא עצרנו במקום הזה.

<דלית שטאובר: אבל אנחנו גאים לומר שכבר בשנה הזו יתקבלו עוד 400 גנים חדשים שייפתחו בתחילת השנה.

<דלית שטאובר: כמובן, בסוף עוד יישארו בעיות, יישארו מקומות שקשה בהם לבנות, יישארו האתגרים של התאמת התקנים לגיל של כוח האדם – אלה משימות משותפות לכולנו.

<דלית שטאובר: לא גמרנו עוד את המשימה החינוכית אבל בואו נתייחס גם לחצי הכוס המלאה.

<דלית שטאובר: לורן, את הצבת שתי סוגיות מאוד משמעותיות.

<דלית שטאובר: אחת, האם השינוי בנושא של הבחינות ישפיע על החמרה של הקריטריונים לקבלה להשכלה גבוהה?

<דלית שטאובר: קודם כל, הנושא של ההיבחנות הוא חלק מתפיסת עולם שלימה – כיצד ילדים נמדדים ומוערכים זה חלק מהתפקיד של בית הספר, זה חלק מדמות הבוגר – אני חושבת שהשר הציג את זה.

<דלית שטאובר: בית הספר ומטרות הלמידה שלו צריכות לשרת את המיומנויות של הבוגר במאה ה-21.

<דלית שטאובר: היום ברור לנו שתוחלת החיים שלו מאוד ארוכה, הוא יצטרך להחליף מספר קריירות והוא צריך להיות גמיש מאוד ביכולת שלו ללמוד.

<דלית שטאובר: אנחנו לא עושים את המהלכים האלה מבלי שיח עם האקדמיה.

<דלית שטאובר: הפרופסורים הנכבדים שהם חברים בוועדה מחייבים מאוד את המהלך הזה ותומכים בו כי גם הם חושבים שהעמקה של מיומנויות של תלמידים, יכולת של תלמיד לפתח עצמאות בלמידה, יכולת שלו להבחין בין מידע וידע, יכולת שלו לחפש מידע, יכולת שלו לעבוד בצוות שהיום זה כישור נדרש מאוד, השליטה שלו בשפות שהיא מאוד-מאוד חשובה – הם יחד אתנו במהלך הזה שאני מקווה מאוד שימנע את הסכנות שאת דיברת עליהן.

<דלית שטאובר: הסוגיה השנייה שהעלית היא הסוגיה של שתי רפורמות בחינוך העל-יסודי.

<דלית שטאובר: גם פה דברים צריכים להיאמר בהגינות רבה: רפורמת אופק חדש, שלא הספקנו לסקור כאן את הפריסה שלה לפרטי-פרטים אך נמצאת היום בכל בתי הספר היסודיים ובגנים ובמספר לא מבוטל של חטיבות ביניים – קודם כל, העצמאיות וגם בשש-שנתיות – הביאה שיפור עצום במספר ממדים.

<דלית שטאובר: קודם כל, במעמדו ובשכרו של המורה; בסוגיה של המבנה הפיזי של בית הספר, שיש בו פינת עבודה למורה, כי הוא שוהה יותר שעות בבית הספר וכמובן לא נשכח לציין במיוחד את השעות הפרטניות.

<דלית שטאובר: המשאב הזה הוא גם משאב אדיר של צמצום פערים ושל פדגוגיה מסוג אחר שמונגשת לילדים באמצעות מורים.

<דלית שטאובר: רפורמת אופק חדש ללא ספק תורמת ומסייעת לערכים שאנחנו רוצים לבסס ולמטרות שאנחנו רוצים להשיג.

<דלית שטאובר: הרפורמה הזאת תחול מהגנים ועד כיתות ט' כולל את חטיבות הביניים, והמדינה מחויבת לה.

<דלית שטאובר: יחד עם זאת, גם שר החינוך היוצא, גדעון סער וגם השר, הרב שי פירון, אמרו שעדיף – ולמי לא היה עדיף?

<דלית שטאובר: – אילו הייתה רפורמה אחת בחטיבה העליונה.

<דלית שטאובר: אבל אנחנו מתמודדים עם הצורך לגשר על הקשיים שעולים בין שתי הרפורמות, וגם היום אני יכולה לומר שיש דיבור בין הארגונים.

<דלית שטאובר: דיבור אתנו שאולי תהיה בו בשורה בעניין הזה שיהיו ברפורמות פחות בעיות מנהליות וטכניות למנהל ויאפשרו מה שאנחנו רוצים כי גם ברפורמת עוז לתמורה יש שהות של 40 שעות של המורה בבית הספר, יש פינות עבודה, יש שדרוג עצום בשכר ויש שעות פרטניות ושעות עבודה בבית הספר.

<דלית שטאובר: אנחנו רוצים לראות את המורה שוהה בבית הספר לא רק בשעה שהוא מלמד.

<דלית שטאובר: אנחנו חושבים שהמורה הוא, קודם כל, מבוגר משמעותי שלנוכחות שלו בבית הספר יש משמעות, ליכולת שלו לפגוש תלמיד גם בשעה שהוא לא מלמד וגם בשעה פרטנית וזה בוודאי תורם לאיכות החינוך.

<דלית שטאובר: כל המחקרים המלווים שאנחנו עושים לרפורמות מראים את שביעות הרצון הגדולה, גם של מנהלים וגם של מורים, ממה שהרפורמה מנגישה להם.

<דלית שטאובר: בואו לא נשכח, רבותי, שהרפורמה הזאת יש בה שינוי: יש בה דור שלם שעבר בצורה מסוימת שהוא צריך לשנות, אפילו פיזיולוגית צריך להתרגל להישאר 40 שעות במקום עבודה כשהיית רגיל לעשות הפסקה ואחר כך להמשיך את עבודת המורה הבלתי-נגמרת לעולם.

<דלית שטאובר: שאף אחד לא יחשוב שאם הוא שוהה 40 או 36 שעות בבית הספר אז בזאת נגמרה עבודתו, למרות שהמטרה של הרפורמה הייתה שלא תהיה יותר עבודה בהתנדבות של מורים, אני חושבת שאין מישהו פה בחדר שחושב שעבודת מורה מסתיימת גם אם הוא שוהה 40 שעות בבית הספר.

חנין זועבי: אפשר לשאול שאלה קצרה?

<דלית שטאובר: אני אתייחס ואחר כך אני אשמח לענות.

עמרם מצנע: לא, לא.

עמרם מצנע: אנחנו מוכרחים לסיים תוך שתיים-שלוש דקות.

<דלית שטאובר: אז אני רק אתייחס רק לנושא של ההורים ושל הפעילות הבלתי פורמלית שעלתה כאן.

<דלית שטאובר: רינה, את התייחסת לנושא של ההורים שעלה כאן

<דלית שטאובר: בכמה היבטים וגם השר הרב שי פירון הדגיש אותו.

<דלית שטאובר: קודם כל, אנחנו עובדים בדיאלוג ובשותפות.

<דלית שטאובר: יש כאן שני היבטים שונים – קודם כל, השותפות שלנו עם הארגון הנבחר היא שותפות מצוינת, יש לנו ערוצי שיח פתוחים, אנחנו חושבים ביחד על הדברים לטובת החינוך ומשתפים פעולה.

<דלית שטאובר: גם כשאנחנו חלוקים אנחנו מדברים על זה וחושבים איך למקסם ואיך לוותר – הרב שי אמר שאין ויתורים במשפחה – אנחנו חושבים איך לעבוד ביחד כדי למקסם את התוצאה והדוגמה לכך הייתה כל שהשותפים שישבו בוועדה שהזכיר עורך דין גדעון פישר.

<דלית שטאובר: הנושא השני הוא כמובן הנושא שדיבר עליו סגן השר – האקדמיה להורים.

<דלית שטאובר: זו סוגיה מאוד-מאוד חשובה ואנחנו פתחנו את הדיון בנושא זניח שמשאבי החינוך היום קצת יותר מצומצמים ממה שהיו, אבל אנחנו לא נוותר על הדברים שאנחנו רוצים לעשות גם אם נתחיל אותם בקטן ואנחנו נצא בפיילוט, כבר בשנה הבאה, של אקדמיה להורים ומכאן נלמד, נלווה את זה ונחייה מחדש את הדברים שאנחנו חושבים שהם מאוד-מאוד חשובים.

<דלית שטאובר: הנושא של הפעילות הבלתי-פורמלית – אולי זה לא נכח מספיק בדברים אבל הדבר הזה מאוד נוכח, גם בוועדה.

<דלית שטאובר: המשרד אומר את זה בצורה מאוד-מאוד ברורה במדיניות שלו.

<דלית שטאובר: יש פתגם באנגלית שאומר: Put your money where your mouth is – כשאנחנו היום עסוקים בלראות איך לנצל את המשאבים שלנו, ואנחנו מחויבים לעשות פלטים פנימיים במשרד כתוצאה מהחלטות ממשלה, תמיד הנושא של תנועות הנוער מוחרג כדי שחס וחלילה לא לפגוע בפעילות הבלתי-פורמלית של תנועות הנוער.

<דלית שטאובר: כולנו מכירים את הנושא של חוק רכזי הנוער בתוך היישובים שמקדמים את הנושא הבלתי-פורמלי, המתנ"סים שהשר לקח בתנופה חדשה כדי לקדם את הנושא.

<דלית שטאובר: וגם בהיבטים של ההערכה הבית-ספרית, אם תבחנו את הנושא הזה תראו שאנחנו יותר ויותר מדגישים בשנים האחרונות את כל ההיבטים הערכיים, את כל ההיבטים החברתיים, נושא תעודת בגרות חברתית שמאוד-מאוד מקודם.

<דלית שטאובר: גם בהקשר של איך תראה התוצאה של העבודה שאנחנו עושים עכשיו על חווית למידה משמעותית ועל היבחנות, אנחנו בין היתר חושבים איך ההיבטים הערכיים והחברתיים יבואו לידי ביטוי בתעודה ובהערכה הבית-ספרית, שלא נראה רק מדד אחד של זכאות לבגרות שעושה עוול לכל-כך הרבה היבטים חינוכיים אחרים.

<דלית שטאובר: ההישגים חשובים אבל הם רק מרכיב אחד מתוך עשייה מאוד שלמה ומאוד רבה של בית הספר.

<דלית שטאובר: אני רוצה לומר שזה תם ולא נשלם.

<דלית שטאובר: יש לנו פה בוודאי קדנציה שלמה עוד להיות.

<דלית שטאובר: אפילו לא הגענו לנושאים שאנחנו חשבנו עליהם אבל לא נורא.

<דלית שטאובר: אני רוצה לומר שגם אם נסינו להשיב כמיטב יכולתנו – אנחנו עובדים מסביב לשעון, כמו שהרב שי אמר, יש כאן הרבה מאוד הערכות להטמעת רוח המדיניות שבאה לידי ביטוי היום בדברי השר ולעשות את זה בצורה הכי אחראית תוך שמירה על המערכת ושמירה על הערכים שהוצגו כאן.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: תודה רבה למנכ"לית ולאנשי המשרד שהגיעו.

עמרם מצנע: אני רוצה לומר שבעצם זו ישיבת הפתיחה, אפשר לומר כך, של הוועדה עם הנהגת משרד החינוך, השר, המנכ"לית ואנשי הצוות.

עמרם מצנע: אני בטוח, אמרתי ואני חוזר ואומר, תמצאו בנו שותפים פעילים והוגנים לכל אותן תכניות.

עמרם מצנע: לי יש רשימה ארוכה מאוד של נושאים שכל אחד הוא עולם ומלואו, אבל הוועדה כבר מיקדה שהנושא המרכזי הוא הפערים החברתיים.

עמרם מצנע: התמודדות אל מול הפערים החברתיים, שוויון הזדמנויות – שוויון כשלעצמו זו סיסמה – שוויון הזדמנויות זאת המטרה וכל היתר בעצם מוכפף ליכולת שלנו להתמודד עם הדבר הנוראי הזה בחברה הישראלית – פערים חברתיים.

עמרם מצנע: נפגש, נעשה ותודה רבה לכל מי שבא.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: הישיבה נעולה.