ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 19, פרוטוקול מספר 13, 2013-05-21 09:30

עמרם מצנע: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

עמרם מצנע: חברת הכנסת עדי קול תציג בעוד זמן קצר את הצעת החוק.

עמרם מצנע: זו הצעת החוק הראשונה שמגיעה לשולחן הוועדה בהרכב הנוכחי, אז קודם כל ברכות.

עמרם מצנע: אני מקווה שנצליח בחוק המסורבל, הארוך - לעבור עליו בזריזות.

עמרם מצנע: עדי, בבקשה.

עדי קול: טכנית, החוק מאוד פשוט – מבקש לשנות את התאריך לפיו נקבע גיל ילד במערכת החינוך מא' בטבת ל-31 בדצמבר.

עדי קול: א' בטבת השנה יוצא 7 בדצמבר, אבל כל שנה זה מתחלף.

עדי קול: זה אומר שאין ודאות.

עדי קול: רוב ההורים בישראל לא חיים לפי לוח השנה העברי, וצריכים לברר או לקבל ידיעה ממשרד החינוך.

עדי קול: אני מבינה גם שמשרד החינוך צריך לפרסם כל שנה, מתי תאריך הרישום.

עדי קול: זה יוצר סרבול ובירוקרטיה מיותרת, ויוצא ילד שבשנה אחת נולד ב-12 בדצמבר ונחשב בן 3, ויכול להיכנס למערכת החינוך, וילד בשנה קודמת נולד באותו יום, ולא ייחשב ככזה.

עדי קול: רוב התאריכים שעל-פיהם המערכות האחרות עובדות – בהצעת החוק מצוין, רשויות המס, עובדות לפי שנה לועזית.

עדי קול: אנחנו רוצים לעשות התאמה בין לוח השנה הלועזי, שעל-פיו עובדים במקומות האחרים.

עדי קול: אני רוצה להגיד לאורי, כי אני כבר צופה את הנאום שלך – אין לי שום כוונה למחוק תרבות וזהות יהודית בשינוי הזה.

עדי קול: גם כשהתחלתי להתעסק בחוק הזה, ומאז שהוא עבר ועדת שרים, קיבלתי אלפי פניות מילדי דצמבר, וההורים אמרו:

עדי קול: אנחנו שנים מכירים את בעיית ילדי דצמבר – שלא יודעים אם יעלו או לא יעלו.

עדי קול: השנה אני חושבת שהרישום לבתי הספר התחיל, וקיבלתי הרבה מכתבים – האם זה יספיק כבר השנה לילדים שנולדו בב' בטבת, ולא יכולים להירשם השנה למערכת החינוך.

עדי קול: גם חברי דצמבר אמרו לי: אנחנו ילדי סוף דצמבר, ולא יכולנו לעלות כיתה עם שאר חברינו לשכבה.

עדי קול: נוצר מצב שילדים מרגישים שהם בני 3, חגגו 3 בבית הספר ובבית, ועדיין לא יכלו לעלות יחד עם שכבתם.

עדי קול: אני חושבת שזה תיקון קטן מאוד, שיפתור הרבה כאב ראש לאנשים, ויעשה בעיקר סנכרון בין מערכות אחרות.

עדי קול: כזכור, אנחנו גם מתחילים את שנת הלימודים ב-27 באוגוסט, ולא לפי התאריך העברי.

אורי מקלב: מישהו יודע מה התאריך העברי היום, בלי להסתכל?

עדי קול: ניסיתי לבדוק היסטורית, מה זה א' בטבת?

עדי קול: לא הצלחתי למצוא, אם יש משמעות היסטורית ליום הזה.

עדי קול: אשמח אם תמצא.

אורי מקלב: לשמות החודשים אין שום משמעות.

אורי מקלב: אלה שעלו לבבל הם שקבעו את השמות האלה בתורה, בהלכה.

אורי מקלב: אין שום משמעות.

אורי מקלב: זה כל פעם מסמל משהו.

עדי קול: אז אנחנו לא פוגעים בזהות היהודית אלא אולי בתרבות הגלותית.

אורי מקלב: זו לא המסקנה.

עדי קול: המטרה היא להעביר את א' בטבת ל-31 בדצמבר, ולהפוך גם ודאות, גם עקביות ואחידות בין מערכות החוקים, וגם להציל את ילדי סוף דצמבר.

עדי קול: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

אורי מקלב: יש ביטוי בארמית בגמרא: מר כדאתרא ומר כדאתרא ולא פליגי.

אורי מקלב: הפירוש - כל אחד – האיש ההוא בא מהמקום שלו, האיש ההוא בא מהמקום שלו, ואין מחלוקת ביניהם.

אורי מקלב: נכון שאם לא כולם יודעים את התאריך העברי, ושואלים, אני ילד דצמבר, אני לא ילד דצמבר, והוא לא יודע את התאריך היהודי שלו, אין לנו מחלוקת בחלק הזה, מאיפה מגיע לשנות את החוק.

אורי מקלב: אבל אנחנו רוצים ללכת אחורה.

אורי מקלב: יש יושב-ראש ועדה, שהוא כבר קדנציה שנייה - חבר הכנסת חיים כץ.

אורי מקלב: אני מאוד מרוצה, שבכל ישיבה שהוא פותח, תמיד הוא מציין את התאריך העברי ואז את הלועזי.

אורי מקלב: דווקא בכנסת התאריך העברי מוזכר ומצוין על מסמכים.

יהודית גידלי: גם כאן, בדף סדר-היום, זה מצוין.

אורי מקלב: כן, במסמכים הרשמיים.

אורי מקלב: גם יושב-ראש הכנסת שפותח ישיבת מליאה, פותח בתאריך העברי.

אורי מקלב: זה לא משהו הלכתי.

אורי מקלב: פה אין משהו הלכתי אלא רק משהו סמלי ותרבותי שלנו.

אורי מקלב: הרש"י הראשון, כשהתורה מתחילה, אומר שהתורה היתה צריכה להתחיל במצווה הראשונה שיש לבני ישראל, שזה החודש הזה לכם.

אורי מקלב: זו המצווה הראשונה שיש לעם היהודי שקיבלנו, עוד לפני מתן התורה – קידוש החודש – לקבוע את התאריכים.

אורי מקלב: הוא אומר שלא פתחו כך כי כוח מעשיו הגיד לעמו – בראשית ברא – להראות מה גבורתו של הקב"ה, איך כל הבריאה התחילה, איך הוא ברא את העולם הזה.

אורי מקלב: אבל בעצם התורה היתה צריכה להתחיל במצווה הראשונה של החודש הזה לכם.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להתגאות בזה.

אורי מקלב: אנחנו האומה היחידה שמשתמשת בלוח העברי.

אורי מקלב: אין עוד אומה בעולם שמשתמשים בלוח העברי.

אורי מקלב: ולמה הלוח העברי שונה מהלוחות האחרים – כל האחרים נקבעים לפי סדר החמה, והחמה היא קבועה במהלך שלה, מה שאין כן הלבנה - שהיא חודש חסר וחודש מלא.

אורי מקלב: אבל מכיוון שאנחנו מצויים על החגים, והחגים של העם היהודי נקבעים לפי עונות השנה של ארץ ישראל.

שמעון אוחיון: שהן שתיים.

שמעון אוחיון: אין לנו ארבע עונות; ארבע עונות זה עניין אירופאי.

שמעון אוחיון: סתיו הוא עונת הגשם, והאביב שייך לעניין התבואה.

שמעון אוחיון: יש לנו שתי עונות בארץ ישראל – קיץ וחורף.

אורי מקלב: תמיד פסח ייצא באביב.

אורי מקלב: למשל, הרמדאן יכול לצאת פעם בחורף ופעם בקיץ.

אורי מקלב: הוא מטייל לו, כי הוא לפי החמה.

אורי מקלב: אמנם ברמדאן יש משהו שקשור למולד, כי תחילת החודש וסופו נקבע לפי מולד הלבנה, ומסתיים כשנגמרת הלבנה, דהיינו אם היום הם לא יודעים את התאריך שהרמדאן מתחיל, כי צריך לקדש את החודש, אני יכול לומר להם, וכך עשיתי כשהייתי בעיריית ירושלים - היה אחד שאחראי על המגזר הערבי, וגם בחגים האלה.

אורי מקלב: אמרתי לו: זה יהיה בתאריך הזה והזה.

אורי מקלב: שאל אותי איך אני יודע, ועניתי: חכמים כבר קבעו לוחות העיבור, שזה נושא האסטרונומיה כדי לקבוע מולד ועיבור החודש.

אורי מקלב: יודעים על הדקה ועל השנייה ועל חלקי השנייה, מתי יהיה מולד הלבנה בעוד 89 שנה – באיזה יום זה יהיה, באיזו שעה, באיזו דקה.

אורי מקלב: כך זה בנוי.

אורי מקלב: אבל זה לא שיעור באסטרונומיה.

אורי מקלב: לכן הלוח העברי רק לנו כאומה יהודית, כי אנחנו תלויים בלוח העברי ולא בלוחות אחרים.

אורי מקלב: אנחנו משתמשים בנוסף בלוח הלועזי, כי אנחנו חיים בתוך העולם.

אורי מקלב: בנושא של רישום לגן הילדים – אני לא יודע מה המקור.

אורי מקלב: היה חכם או פקיד שקבע את א' בטבת כתאריך הקובע, לטוב ולמוטב.

אורי מקלב: כולנו יודעים שיש ילדים שמרוויחים מזה או מפסידים מזה, תאריך שרירותי, שאין לו דבר לגבי המהות של רישום לגני ילדים.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת, יכול להיות שאולי היא קצת עושה משהו ועושה סדר לאנשים שלא יודעים, אבל התאריך היהודי – גם פקודת מס הכנסה, אני לא חושב שנקודת הזיכוי לא מתחילה ולא נגמרת בגיל 3, אבל נשאיר את דברי ההסבר.

אורי מקלב: את אומרת בהצעת החוק הזאת:

אורי מקלב: נלך לפי מה שאנשים מכירים.

אורי מקלב: אני לא חושב שזה שווה.

אורי מקלב: להוריד אחד מהסמלים, כל משפחה מקבלת אגרת הביתה: תאריך המולד הוא א' בטבת, הוא תאריך קובע, ואולי זה גורם לכך, שניגשים ללוח השנה, שקיים, אני מקווה, בכל בית, ואם לא, יש בכל טלפון, ואם לא, יש בכל אינטרנט, ורואה מתי א' בטבת יוצא - באיזה תאריך זה יוצא בדצמבר – זה משאיר אותנו במסורת שלנו, בסמלים שלנו.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו משילים עוד נדבך, שלא בכוונה, אבל בצורה עקיפה, מפגש שלנו בתוך התאריכים העבריים.

אורי מקלב: הדבר הזה, אני רואה לנגד עיניי, שהאיגרת לרישום שמקבלים אותה, ההתרגשות שיש לכל הורה, שחוויתי את זה עם ילדיי והיום עם נכדיי – הנה, הילד שלנו גדול, קיבל דף מהעירייה, א' טבת – צריך לראות מתי זה יוצא.

אורי מקלב: החודש העברי מיוחד ומייחד אותנו.

אורי מקלב: אני לא חושב שנכון להשיל את זה.

אורי מקלב: אני יודע מה זה לבטל הצעת חוק – זה קשה, אדם שיצר אותו, וזה גם החוק הראשון שבוועדה.

אורי מקלב: אפשר לצרף את הדברים, למצוא נוסחה שתשאיר, אבל תשאיר גם את התאריך העברי בתהליך הזה של רישום לגנים ולבתי ספר.

אורי מקלב: תודה.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה.

רות קלדרון: בוקר טוב.

רות קלדרון: יום ההולדת שלי הוא ט"ו תשרי, נולדתי בערב סוכות.

רות קלדרון: אני מאוד אוהבת את הלוח העברי.

רות קלדרון: הוא מאוד חשוב לי, יפה בעיניי מאוד, וכדי להבין את המשנה, צריך לדעת את הלוח העברי.

רות קלדרון: עם זאת, אני חושבת שהצעת החוק הזאת היא דבר פרקטי לאנשים ישראליים – אגב, לא רק יהודים; לא רק יהודים הולכים לגני ילדים אלא גם ערבים וגם נוצרים.

רות קלדרון: אני רוצה להציע שלא נעשה אידיאולוגיה מפקידות.

רות קלדרון: פה, לדעתי, את צודקת, וינואר צריך להיות הזמן החותך לילדים.

רות קלדרון: אני רוצה להציע עם זה, ויכול להיות שזאת הצעת פשרה, שבגני הילדים, כמו בבתי הספר, כשלמדתי, כל בוקר יגידו: היום יום שלישי, י"ב סיוון התשע"ג.

רות קלדרון: היינו כותבים את זה כל יום על הלוח, והתורנים היו צריכים לדעת את התאריך.

רות קלדרון: זה גורם לאהבה ולהרגשה של להיות בתוך זה – לדעת איפה נמצאים בספירת העומר, לדעת שסוכות זה תשרי.

רות קלדרון: זה הרבה יותר יפה בעיניי.

רות קלדרון: אני חושבת שהמהלך שלך, חבר הכנסת, בא מדאגה שהציבור הולך ומתרחק מהשפה היהודית, והמהלך שלי בא מההרגשה שהציבור הישראלי הולך ומתקרב אל האוצר הזה של התרבות היהודית.

רות קלדרון: כך אני מרגישה.

רות קלדרון: כלומר במקום להכריח בצורה פקידותית, בוא נוסיף בצורה חינוכית, שנגיד: זה יהיה התאריך הקובע, ואנחנו מבקשים מכל הגננות, כי הגננות כן יודעות - ינחילו לילדים את הלוח העברי כל יום בגן.

רות קלדרון: ביום ששי מקבלים סוכריה, כשנותנים חצי לירה לקרן הקיימת – אני לא יודעת אם זה עוד קיים.

אורי מקלב: אם זה חלק מהחוק, עשית משהו, אבל זה לא מציאותי הרי.

אורי מקלב: אנחנו נשיל מעצמנו את התאריך העברי.

אורי מקלב: אני לא עושה מזה עניין.

אורי מקלב: אמרתי מראש שזה לא מחלוקת.

אורי מקלב: כל אחד בא מהמקום שלו.

עדי קול: הסיבה היחידה שאני יודעת באיזו שנה עברית אנחנו, זה כי מערכת החינוך והאקדמיה עדיין הולכת לפי השנה העברית, וכל שנה הקורס שלי כך נפתח.

עדי קול: אני חושבת שמערכת החינוך מאוד שומרת על התאריכים האלה.

עדי קול: אני חושבת שפה זה תיקון פרקטי.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון.

שמעון אוחיון: אני יכול לשתף אתכם בהתלבטויות שלי בעניין הזה.

שמעון אוחיון: זה נכון, אני מרגיש את הצד הפרקטי שעדי רוצה להוביל, וגם לי יש נכדה שנולדה בדצמבר.

אורי מקלב: פרקטית זה לא משנה.

שמעון אוחיון: אולי במסגרת הייעוץ המשפטי שהיה לפחות החודש, יש איזושהי חפיפה של החודש?

מירב ישראלי: חייב להיות תאריך.

שמעון אוחיון: אני ודאי תומך בצד הפרקטי, לא הייתי רוצה לדפוק לגמרי את הראש בקיר.

שמעון אוחיון: אני תומך גם בצד של רות – אם אנחנו רוצים להנחיל את המורשת ואת לוח השנה העברי, אנחנו צריכים גם ללוות את זה, והשיח הזה שמתקיים, אני מאמין שבסופו של דבר הוא גם יוליד את הדברים.

שמעון אוחיון: בין לכתוב על הלוח לבין לכתוב את זה בתעודת זהות, המרחק גדול.

שמעון אוחיון: אין טוב מהעניין המעשי.

שמעון אוחיון: אבל לחיות עם הצד הפרקטי – אני נוטה לתמוך בהצעה של עדי.

רות קלדרון: כהצעת פשרה, יכול להיות שנחליט על חג?

רות קלדרון: אולי חנוכה?

עמרם מצנע: לא.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אם היום הראשון של חנוכה הוא שיקבע, זה יכול להיות פתרון.

אורי מקלב: זה אפילו מעצים את חגי ישראל – לא רק הלוח העברי.

עמרם מצנע: עמדת משרד החינוך, בבקשה.

<מיכל חורין: בוקר טוב.

<מיכל חורין: כפי שנאמר, בגלל שהתאריך העברי הוא קבוע, אבל התאריך הלועזי משתנה כל שנה, אנחנו מפרסמים כל שנה את מועדי התאריכים שבהם נולדו זכאי הלימוד חינם.

<מיכל חורין: יש בתיקון הזה כדי לשמור על אחידות, יעילות של המערכת.

<מיכל חורין: מדובר בילידים בפער של שלושה שבועות.

עדי קול: בשנה הבאה זה ששה ימים.

<מיכל חורין: כל שנה זה משתנה, ולכן אנחנו מחויבים לפרסם את זה מחדש כל שנה.

עמרם מצנע: מה עמדתכם לגבי תחולת החוק?

עמרם מצנע: זה יכול לתפוס לשנת הלימודים הקרובה?

<מיכל חורין: מועדי הרישום קבועים לא' בשבט עד כ"א בשבט, וזה מאחורינו.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: עינב גוטרמן, קבוצת כולנו משפחה אחת, בבקשה.

<עינב גוטרמן: אנחנו כאן בשם ארגון הארצי ובשם ההורים בכלל, שרוצים לברך על התיאום הזה שנועד להקל כלכלית על ההורים.

<עינב גוטרמן: רק שחשוב לציין – ופה אנחנו מביאים את נקודת המבט של ההורים – הקדמת הגיל היא מבורכת, שתתחיל אפילו מגיל שלושה חודשים – אנחנו נשמח.

<עינב גוטרמן: העניין הוא שצריך לתת את הדעת לתנאים שנוצרים, כי המשמעות של הדברים האלה היא שיותר ויותר ילדים בגילאים יותר ויותר נמוכים נכנסים למסגרות שאינן מותאמות לגילאים האלה.

<עינב גוטרמן: אם מדברים על דצמבר, נכנסים ילדים בני שנתיים ו-9 חודשים, אפילו גיל 3, למבנים שהם- - -

עדי קול: זה קורה עכשיו; זה לא קשור לחוק.

עדי קול: החוק רק הוסיף ששה ימים.

<עינב גוטרמן: נכון, אבל צריך להבין את ההשלכות.

עדי קול: לא של החוק הזה; של מערכת החינוך.

אורי מקלב: לא הבנתי את ההשלכות הכלכליות.

עדי קול: רק תאמרי שזה לא הנושא של החוק הזה.

עדי קול: זו בעיה של מערכת החינוך בכלל, שאני אתך.

<עינב גוטרמן: נכון, ועדת החינוך צריכה לתת את הדעת לתנאים, ליחס שבין הצוות – יש 35 ילדים על גננת וסייעת בגילאי 3.

עמרם מצנע: אגב, משרד החינוך עדכן אותנו שהם הולכים לתקנן עוד סייעת.

עמרם מצנע: זה יהיה, כנראה, בן או בת שירות לאומי.

<עינב גוטרמן: גם זה – צריך לתת את הדעת להכשרת הסייעת, לכך שאין פינות החתלה, אין פינות מנוחה.

<עינב גוטרמן: ילדים בני 3 ו-4 אוכלים ב-14:30 בצהריים.

<עינב גוטרמן: אם לא נגיד את זה, זה לא יגיע לדיון.

עמרם מצנע: יגיע.

עמרם מצנע: אנחנו מודעים.

עמרם מצנע: סימה חדד, בבקשה.

<סימה חדד: ראשית, אני מברכת על השינוי.

<סימה חדד: אנחנו מקבלים מדי שנה המון פניות.

<סימה חדד: לפעמים הפער הוא של יום וארבעה ימים, ועד חודש.

<סימה חדד: אני חושבת ש-31 בדצמבר ייצור סדר וסנכרון במערכת ובהירות להורים מהרגע שהילד נולד – מה מצפה להם, מתי הם יוכלו להשתלב בתוך המערכת.

<סימה חדד: לגבי הדיון סביב הלוח העברי, שהתעורר פה, ברוב הגנים זה נעשה.

<סימה חדד: יחד עם זאת, זאת לא רק עבודה של הגננות והגנים.

<סימה חדד: כדי להטמיע את הנושא, צריך לטפל בזה בכל מערכת החינוך.

<סימה חדד: זה קיים אולי בגנים קצת יותר מאשר בכל מקום אחר.

<סימה חדד: לגבי כל הנושאים האחרים, אני חושבת שזה שווה דיון.

אורי מקלב: למה את חושבת שעכשיו לא תהיה לך בעיה של חצי שעה ושעה?

אורי מקלב: איך זה לא ימנע עכשיו את הבקשות?

אורי מקלב: מה זה משנה, אם התאריך הקובע הוא א' טבת או 31 בדצמבר?

<סימה חדד: התאריך הקובע הוא תאריך מאוד ברור להורים כבר מרגע לידת הילד.

<סימה חדד: בכל שנה, כשמתפרסמים התאריכים האלה, וכבר השנה יש הורים- - -

עמרם מצנע: אין ספק שזה שינוי טכני.

עמרם מצנע: יעקב פרידברג, בבקשה.

יעקב פרי: אני רוצה לפתוח ולומר שאני מאוד שמח שבאתי הבוקר, כי השכלתי מאוד.

יעקב פרי: מהבחינה הזאת, ועדת החינוך עשתה את מלאכתה.

יעקב פרי: לגופם של דברים, שני דברים: דברי ההסבר שהושמו בפנינו בחוק הזה מעריכים בזה שיש פה גם משמעויות בהיבט של מיסוי.

יעקב פרי: בבדיקה שערכנו התגלה שפקודת מס הכנסה מטפלת בהיבטים הללו שעולים פה, לכן דברי ההסבר בנושא הזה לא נצרכים.

יעקב פרי: חשוב לדיין בדברים ולומר, שהסיבה העיקרית פה היא סיבה מינהלית.

עדי קול: היתה פנייה של הורה, וגם אנחנו בדקנו.

אורי מקלב: זה חלק מהטעות של האנשים, שחושבים שזה משפיע עליהם.

יעקב פרי: נקודה נוספת – מבחינתי כמשרד המשפטים, ודאי נחוץ שהחקיקה תהיה קוהרנטית וכמה שיותר ברורה להורים – זה מה שאנחנו מחפשים בדיוק.

יעקב פרי: לכן אני אומר משהו, ומראש אני מסתייג ממנו, כי בעיניי בעיניי, הוא לא יוצר בהירות, אבל היות שחבר הכנסת ביקש – נדמה לי שאם מאוד רוצים להשאיר כאן את התאריך העברי, ובכל זאת לפתור את הדילמה והקושי שעולים – שוב, זה ייצור סרבול מיותר, אבל הוא פותר את הבעיה: אפשר לומר – א' בטבת או 31 בדצמבר - המוקדם מביניהם.

יעקב פרי: זה יפתור את הבעיה.

עמרם מצנע: הצדקת את מה שאנחנו חושבים על המשפטנים.

עמרם מצנע: .. בבקשה.

<נעמי ריפתין: אנחנו מאמצים את ההצעה.

<נעמי ריפתין: היא פותרת בעיות.

<נעמי ריפתין: נשמח אם ילדים ייכנסו לגן רק מגיל 3 ולא בגיל שנתיים ו-9 חודשים, כי היום נכנסים הרבה ילדים לא גמולים וכו', אבל זה לא שייך לנושא.

<נעמי ריפתין: אנחנו מקבלים את החוק.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה.

<גיל ארז: גם אנחנו חושבים שהאחידות היא במקום, שיהיה תאריך מוסכם.

<גיל ארז: התחולה לא יכולה להתחיל השנה, כי הרישום נגמר.

עמרם מצנע: תודה.

עמרם מצנע: בבקשה.

אורי מקלב: אני חושב שתאריך התחולה של החוק – צריך לקחת בחשבון שזה מהלך ממעונות עד גני ילדים.

אורי מקלב: לדעתי, זה צריך לקחת שלוש שנים.

אורי מקלב: יש גם כאלה שנרשמים לבתי ספר – לאו דווקא ישירות לבתי הספר; במגזר הערבי זה קיים יותר.

אורי מקלב: לעבור כך מתאריך אחד לשני, צריך הרבה חשיבה כדי שלא יגרום לבעיות רישום וזכאות.

אורי מקלב: יהיו אנשים שייפלו בזכאויות שלהם, נניח, בין המעונות לגני ילדים, כי זה לא ייתן את המענה.

אורי מקלב: צריך לעשות את זה ודאי לא בשנה אחת.

עמרם מצנע: זה יגיע הנה שוב.

עמרם מצנע: אנחנו נסמן את השנה הבאה.

עמרם מצנע: אני מבקש ממשרד החינוך – זה הרי הולך לקריאה ראשונה ויחזור לוועדה.

מירב ישראלי: תשע"ה.

אורי מקלב: אדוני, אפשר לסיים בדבר תורה?

עמרם מצנע: ודאי.

אורי מקלב: ראיתי שאנשים רוצים.

אורי מקלב: כפי שאמרתי, המצווה הראשונה היתה בגלל קורבן פסח, יציאת מצרים, לכן היה חשוב התאריך.

אורי מקלב: היה צריך לקבוע את התאריך של חודש ניסן מכאן ואילך, אבל זה לא רק תאריך אלא זה מסמל את העם היהודי.

אורי מקלב: זה שאנחנו צמודים ללוח העברי, ללבנה, שיש בה התחדשות – היא כל חודש יורדת ומתחדשת – זה בעצם העם היהודי, זה מאפיין את העם היהודי.

אורי מקלב: על אף המכות שהוא קיבל, על אף שהרבה פעמים היה נראה שהוא בירידה, מתמעט והולך - הוא תמיד מתחדש ומתמלא חזרה.

אורי מקלב: זה אחד הסמלים של העם היהודי – חידוש החודש.

אורי מקלב: אני מבין שיש רוב להצעת החוק, אבל בכל אופן, שנזכה שלא נוריד מזה שאנחנו נחזור ונתחדש.

עמרם מצנע: תודה רבה.

עמרם מצנע: אני רוצה להצטרף ולומר שצריך להפריד פה בין שני דברים – קודם כל, הלוח העברי, ונאה דרשתם, חברי הכנסת מקלב ואוחיון וגם אתם – הלוח העברי הוא לא סתם לוח; יש לו משמעויות הרבה מעבר.

עמרם מצנע: אני יודע מהמקומות שבהם אני ביקרתי, גם בבתי הספר, בעיקר ביסודיים וגם בגני הילדים, רוב הגננות והמורות מקפידות על הלוח העברי, ואני חושב שזה דבר נכון וטוב, כי יש הרבה בורות בנוער שלו לא רק בלוח אלא במשמעויות של הלוח.

עמרם מצנע: כל התורה שבעל-פה, שקשורה בחגים היהודיים, בהקשרים ביניהם.

עמרם מצנע: זה עולם קסום ומלא כשלעצמו.

עמרם מצנע: אבל כאן אנחנו נדרשים, ולא במקרה כל מי שעוסק במלאכה, מברך על התיקון הזה - עוסקים בבעיה מינהלית, בירוקרטית.

עמרם מצנע: אנחנו יודעים שהבירוקרטיה מספיק מורכבת, וצריך שהיא תהיה שפה אחידה, פשוטה, שלא מחייבת יותר מדי הסברים.

עמרם מצנע: אין פה בעיה של ימים לכאן או לכאן אלא יש פה רק עניין אדמיניסטרטיבי, טכני, שמפשט את התהליכים.

עמרם מצנע: כל השנה שלנו בנויה על מועדים לועזיים שהם שפה בין-לאומית.

עמרם מצנע: המילה "לועזי" ביהדות היא מילה שאנחנו מתקוממים נגדו, אבל הלוח הבין-לאומי והשפה הבין-לאומית מייצרת גם את השנה וגם תחילת שנת הלימודים וגם סיום שנת הלימודים – כולם קשורים ישירות ללוח השנה הבין-לאומי.

עמרם מצנע: אתה רוצה שנרשום את ההסתייגות שלך, חבר הכנסת מקלב?

אורי מקלב: שיירשם שהתנגדתי.

אורי מקלב: כממלא מקום של יעקב אשר אני מתנגד.

מירב ישראלי: אני צריכה התייחסות לעלות התקציבית של הצעת החוק.

מירב ישראלי: בשנה הקרובה יש הילדים שמקבלים לימוד חינם, שלא היו אמורים.

מירב ישראלי: זה רק השנה הזאת, ואחר כך זה מתיישר, אז אני צריכה לציין בדברי ההסבר את העלות התקציבית.

<ברוך משולם: אני מרשות המסים, אבל נעביר את הבקשה לאגף התקציבים.

מירב ישראלי: אצטרך לקבל מהם את זה.

מירב ישראלי: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – גיל).

מירב ישראלי: תיקון סעיף 11.

מירב ישראלי: בחוק לימוד חובה, בסעיף 11, במקום "א' בטבת" יבוא "31 בדצמבר".

מירב ישראלי: תחילתו של חוק זה בתחילת שנת הלימודים התשע"ה.

מירב ישראלי: בקריאה השנייה-שלישית נבדוק אם מספיק לומר את זה כך, או בגלל שהמועד של הרישום הוא מוקדם לתחילת שנת הלימודים, נצטרך אולי להקדים את התחילה.

אורי מקלב: אני מציע לבדוק, אם לא צריך תיקון עקיף בחוק המעונות.

עמרם מצנע: משרד החינוך לקראת הקריאה השנייה והשלישית יאיר את תשומת לבנו, האם התאריך מאפשר לכל המערכות האחרות להשתלב.

מירב ישראלי: וגם רציתי להזמין לישיבה הבאה את התמ"ת - לא בהקשר של המעונות אלא בהקשר של החניכות, עבודת נוער.

מירב ישראלי: יש כמה הקשרים, שצריך לראות אם יש לזה השפעה.

שמעון אוחיון: ברמה העקרונית, עניין התאריך העברי הוא עיקרון חשוב מאוד ביהדות, כי זה מסמל את ההתנהלות.

שמעון אוחיון: הם לא למעלה, זה לא מנוהל מלמעלה בשמיים; זה ניתן בידי חכמים.

שמעון אוחיון: הם קובעים, הם מקדשים את החודש, והם מנהלים את כל ענייננו במהלך.

שמעון אוחיון: לא בשמיים היא.

שמעון אוחיון: מדובר על כל בית דין.

עמרם מצנע: אנחנו מצביעים.

עמרם מצנע: מי בעד?

עמרם מצנע: מי נגד?

עמרם מצנע: נמנעים?

עמרם מצנע: הצבעה בעד – 3 נגד – 1 נמנעים – אין אושר.

עמרם מצנע: תודה רבה, הישיבה נעולה.