ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 19, פרוטוקול מספר 5, 2013-05-20 10:00

יואל רזבוזוב: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מתנצלים על העיכוב, יש כ-300 אנשים בחוץ שמנסים לעבוד בידוק ביטחוני ולאט לאט האורחים שלנו יתחילו להצטרף.

יואל רזבוזוב: בוקר טוב כבוד השרה לימור לבנת, חברי הכנסת, מנכ"לית משרד החינוך והספורט, חברים יקרים, ספורטאים, רשות הספורט, הוועד האולימפי, טל ברודי, טוטו, נציג חברת החשמל, מאמנים.

יואל רזבוזוב: זאת הישיבה הרביעית או חמישית שלי, ובכל ישיבה אני אומר שאני מתרגש עוד יותר, כי איכשהו אלה נושאים מאוד מרגשים, נושאים שקשורים לעלייה וקליטה.

יואל רזבוזוב: הפעם אני חושב שזה הנושא המרגש ביותר, זה משהו שקרוב ללבי – הספורט.

יואל רזבוזוב: כששאלו אותי מה אעשה בוועדה הזאת, אמרתי שבוועדה הזאת יש, כמובן, את הבעיות של העולים שצריך לפתור, אבל יש גם הרבה הישגים, ואני רוצה להציף את ההישגים.

יואל רזבוזוב: העלייה תרמה למדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: זה לא רק נטל, אלא המון תרומה.

יואל רזבוזוב: התחלתי דווקא מהנושא האהוב והרגיש, שזה הספורט שלנו.

יואל רזבוזוב: נמצאים כאן הזוכים, אלופי אירופה: אלכס שטילוב בהתעמלות, סרגיי ריכטר בקליעה ועוד מעט יצטרף טומי ארשנסקי זוכה מדליית ארד בג'ודו.

יואל רזבוזוב: אלה ההישגים האחרונים, אבל אם ניקח אחורה, אפילו מזמנו של טל ברודי, העולים מכל המדינות תרמו לספורט הישראלי.

יואל רזבוזוב: ספורט זה תרבות, זה לא סתם משרד הספורט והתרבות יחד.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה הוסיף למדינה שלנו המון כבוד.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שעליתי בשנת 1991 ובאמת קיבלתי מהמדינה הכול – קיבלנו סל קליטה, השתלבתי וקיבלתי חינוך.

יואל רזבוזוב: ובשנת 2001 היתה לי הזדמנות לייצג את המדינה בגביע העולם לבוגרים.

יואל רזבוזוב: זו היתה התחרות הראשונה שלי, הייתי ספורטאי לא מוכר.

יואל רזבוזוב: באמת לא הייתי כל כך טוב, אבל שלחו אותי.

לימור לבנת: מאז השתפרת.

יואל רזבוזוב: מאז השתפרתי.

יואל רזבוזוב: ובתחרות הזו הכול הסתדר לי: ניצחתי בקרב ראשון, שני, שלישי, הגעתי לגמר, ניצחתי בגמר ועמדתי על הפודיום.

יואל רזבוזוב: הייתי הספורטאי הישראלי הכי צעיר בג'ודו שזכה בגביע העולם באותה שנה – בכלל בהיסטוריה של מדינת ישראל, הייתי בן 20.

יואל רזבוזוב: הנפתי את דגל ישראל באוסטריה, בעיר בה נולד היטלר.

יואל רזבוזוב: מבחינתי, כעולה, אני חושב שהחזרתי משהו למדינה שנתנה לי המון.

יואל רזבוזוב: מה שהספורטאים שלנו עושים כשהם עומדים על הפודיום ומניפים את דגל ישראל ומשמיעים את "התקווה" – אלה השגרירים הכי גדולים של המדינה, הכבוד והתדמית של המדינה שלנו.

יואל רזבוזוב: אנחנו משקיעים המון כדי ליצור לנו תדמית טובה, עובדים בהרבה תחומים ומצליחים בהרבה תחומים, אבל אני חושב שהספורט זאת הדרך הטובה, הקלה ואפשר לומר אפילו הזולה.

יואל רזבוזוב: אפשר לעזור עוד, לעזור לשרת הספורט עם עוד תקציבים כדי שנוכל לעשות פעילות גדולה יותר.

יואל רזבוזוב: הפעילות שיש היום, במשאבים שיש היום, נעשית הכי טוב שאפשרו.

יואל רזבוזוב: אם היו יותר משאבים אפשר היה לעשות הרבה יותר והיינו זוכים לראות עוד הרבה שגרירים ברחבי העולם, שעומדים על הפודיום ומייצגים את ישראל בצורה הטובה ביותר.

יואל רזבוזוב: אנחנו יושבים בוועדת הקליטה - ילד שנכנס לקבוצה ולא יודע את השפה ומתחיל לשחק כדורגל, כדורסל או עולה על מזרן הג'ודו או בכל ענף אחר, הוא משתלב.

יואל רזבוזוב: זה השילוב הכי טוב בחברה.

יואל רזבוזוב: הוא מתחיל להיות חלק מהמסגרת, קולטים אותו ומחבקים אותו והוא מתחיל להיות מקובל.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד על עצמי שהתחלתי להיות מקובל בכיתה כשהתחלתי להביא מדליות.

יואל רזבוזוב: פתאום קראו עלי באיזושהו מקומון שורה, שניצחתי באליפות "הפועל" והגעתי למקום שני.

יואל רזבוזוב: מישהו בכיתה אמר: ראיתי שכתבו עליך.

יואל רזבוזוב: ואז התחילו לדבר על זה בכיתה.

יואל רזבוזוב: אמנם השפה שלי לא היתה טובה, אבל כיבדו אותי.

לימור לבנת: גם בזה השתפרת לגמרי.

יואל רזבוזוב: אני באמת עובר הרבה שיפורים בחיים, אבל הכול - גם זה שאני יושב כאן - בזכות הספורט.

יואל רזבוזוב: באמת כבוד גדול לקיים את הישיבה הזאת כאן, בנוכחות הזאת.

יואל רזבוזוב: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לשרת הספורט והתרבות, לימור לבנת.

לימור לבנת: תודה רבה לך, חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: את לא רגילה, נכון?

יואל רזבוזוב: אני לא רגיל שאת קוראת לי כך.

יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים עוד מ-2004, מהאולימפיאדה.

לימור לבנת: נכון, ואחר כך כשהיית חבר מועצת העיר בנתניה ואחראי על תיק הספורט אנחנו מכירים הרבה שנים.

לימור לבנת: אבל אתה חבר הכנסת רזבוזוב עכשיו – אתה עוד לא רגיל, נראה לי.

יואל רזבוזוב: אני לא.

לימור לבנת: ואתה יושב-ראש הוועדה.

לימור לבנת: זה מגיע לך בזכות ולא בחסד.

לימור לבנת: כמו שתיארת קודם, הרווחת את זה בזיעת אפיך, ביושר, בהרבה עבודה קשה.

לימור לבנת: אני חייבת להגיד משהו: אני מתרגשת.

לימור לבנת: בדיוק מזה, ממש מכל הלב, אני פשוט מתרגשת.

לימור לבנת: הגעת לארץ, ואתה הדוגמה לעבודה קשה בלי פשרות, ושל העובדה שאפשר להצליח כאן.

לימור לבנת: הגעת - אני לא רוצה להגיד לפסגה, כי אולי תגיע עוד הרבה יותר רחוק - למקום שאולי לא חלמת בכלל שתגיע אליו, וזה מרגש, פשוט מרגש.

לימור לבנת: היום אתה עומד בראש ועדה, ועדת העלייה והקליטה, ויש המון עבודה בתחום הזה.

לימור לבנת: מרגש אותי לא פחות, כמו שאמרת בעצמך, שבחרת להראות גם את הצדדים היפים, כי בין העולים והקליטה של העולים יש המון בעיות, בלי סוף בעיות, אבל יש גם צדדים יפים, ויש גם סיפורי עלייה וקליטה מאוד יפים.

לימור לבנת: הבחירה שלך כבר בישיבה הרביעית או החמישית להראות צדדים יפים מאוד מרגשת בעיניי ויש בה סמליות יפה.

לימור לבנת: אז קודם כול שאפו, יישר כוח גדול לך.

לימור לבנת: אני מאחלת לך הצלחה מכל הלב.

לימור לבנת: אני רוצה לספר משהו.

לימור לבנת: תוך כדי הדברים שלך נזכרתי בסיפור אישי שלי.

לימור לבנת: אני דור שביעי בארץ, אז אני לא חוכמה, אבל נזכרתי בסיפור אישי שלי.

לימור לבנת: גדלתי בחיפה, וכשהייתי בכיתה א' המורה שלי להתעמלות – אז לא הבנו את זה אבל תוך כדי התברר לנו - היתה אלופת הארץ בזריקת דיסקוס.

לימור לבנת: עולה חדשה, שלדעתי היתה לא רק אלופת הארץ אלא היתה לה איזו אליפות עולמית, אני לא יודעת באיזו דרגה.

לימור לבנת: אני זוכרת את שמה עד היום, קראו לה אולגה ויטנבורג.

לימור לבנת: יכול להיות שמישהו מהיותר מבוגרים זוכר את שמה.

לימור לבנת: היא היתה מדהימה, עולה חדשה מברית-המועצות.

לימור לבנת: לא שיצאתי מזה ספורטאית מי יודע מה.

יואל רזבוזוב: את שרת הספורט, זה מספיק טוב.

לימור לבנת: אני זוכרת אותה טוב, וכך נתקלתי בפעם הראשונה בחיים שלי בספורטאית עולה חדשה.

לימור לבנת: זה היה בכיתה א', פתאום היה לי הבזק של זיכרון עכשיו.

לימור לבנת: אני רוצה לברך את הספורטאים - אלכס שטילוב, שגם אותו אני מכירה לא מהיום אלא במשך שנים, את סרגיי ריכטר.

לימור לבנת: בעצם אני מכירה את רוב הספורטאים האולימפיים, שבמשך שנים אני מלווה אותם.

לימור לבנת: אני מברכת גם את הספורטאים האחרים – את טל ברודי שאני מכירה הרבה שנים, אחרים שנמצאים פה ואלה שעוד יגיעו.

יואל רזבוזוב: סרגיי נמצא פה.

לימור לבנת: שלום לך, אתה מתחבא.

לימור לבנת: יש פה נציגים מענף הסיף.

לימור לבנת: לדעתי יש עוד כמה עולים בענף הסיף שלא נמצאים פה.

לימור לבנת: שלום לך, רץ המרתון שלנו.

לימור לבנת: יש המון עולים בענף הספורט עם הישגים אדירים ובלתי רגילים.

לימור לבנת: אני רוצה לברך את כולכם ולהגיד: כל הכבוד לכם.

לימור לבנת: זה יפה מאוד שאתם כאן היום, ויצטרפו אלינו עוד במהלך הישיבה.

לימור לבנת: ההצדעה הזאת, חבר הכנסת רזבוזוב, שארגנת היום לספורטאים המצטיינים, האולימפיים, אלופי עולם, אלופי אירופה, מאוד מרגשת.

לימור לבנת: שמעתי הבוקר על היוזמה שלך.

לימור לבנת: אנחנו, במשרד הספורט, מנסים לתת את כל מה שאפשר ואת כל התנאים, ככל שניתן, במסגרת תקציבים מוגבלים.

לימור לבנת: אבל בכל זאת הצלחתי להגדיל את התקציבים להכנות לאולימפיאדה – גם לקבע אותם ולעגן אותם בבסיס התקציב וגם להגדיל אותם מאוד.

לימור לבנת: אחר כך אולי המנכ"לית או עופר בוסתן, סגן ראש מינהל הספורט – ראש המינהל, ד"ר אורי שפר, לא נמצא בארץ ולכן הוא לא הגיעה הבוקר, אבל הגיע לכאן כל הצוות שלנו.

לימור לבנת: הגדלנו גם את הסכומים להכנות האולימפיות, נדמה לי שב-2012 היו 24 מיליון שקלים, אבל גם לפני זה אנחנו עומדים סביב ה-20 מיליון שקל.

לימור לבנת: קודם זה היה 10 מיליון שקל בשנה, והיה צריך לרדוף אחרי זה עד סוף השנה.

לימור לבנת: היום זה כבר מעוגן בבסיס התקציב.

לימור לבנת: אלה לא סכומים מי יודע מה, הם לא תמיד מספקים.

לימור לבנת: אבל כל זאת.

לימור לבנת: היוזמה שלך היא יוזמה מבורכת.

לימור לבנת: אנחנו משתדלים לעזור במידת האפשר, לעשות את מה שיודעים לעשות הכי טוב.

לימור לבנת: אני רוצה לספר על פרויקט חדש שלנו.

לימור לבנת: ספורטאים ומאמנים שמסיימים את הקריירה שלהם, טוב מאוד שתהיה להם פרנסה ולא יצטרכו לחפש מה לעשות.

לימור לבנת: אני רוצה לספר הבוקר על פרויקט חדש שנוציא אותו לפועל, בעזרת השם, כבר השנה נתחיל אותו, וזו תוכנית להעסקת מאמנים בכירים.

לימור לבנת: כמובן, זה יהיה רק לאחר אישור התקציב.

לימור לבנת: אני זהירה מאוד, כי התקציב צריך לעבור בכנסת.

לימור לבנת: במסגרתו של הפרויקט נסייע לאיגודי הספורט להעסיק 44 מאמנים, במסגרתם 12 עולים – עולים ועולים לשעבר, אבל נקרא לזה בשם קוד "עולים" - בהיקף של משרה מלאה ובשכר שלא יפחת מהשכר הממוצע במשק.

לימור לבנת: אנחנו רואים בזה יעד מאוד חשוב.

לימור לבנת: זה העיקרון.

לימור לבנת: יש עוד נדבך בתוכנית המאמנים – נקבע ארבע דרגות אימון, כמו באירופה.

לימור לבנת: יש כבר תוכנית שלמה במשרד, ואני חושבת שזה ייתן שדרוג עצום.

לימור לבנת: קודם כול למאמנים, מה שלא היה עד עכשיו.

לימור לבנת: למאמנים בכלל, ובתוכם למאמנים עולים, כי היום אנחנו עוסקים בעיקר בעולים.

לימור לבנת: אבל החלטתי לקחת את הבמה היום כדי להודיע על עצם התוכנית ועל כך ש-12 מאמנים עולים ישולבו בתוכנית הזאת.

לימור לבנת: אני חושבת שזו בשורה טובה.

יואל רזבוזוב: אז זה אושר וזה עומד לפני - - - ?

לימור לבנת: התוכנית מוכנה.

לימור לבנת: מיד לאחר אישור התקציב נתחיל בתוכנית הזאת השנה ובשנה הבאה.

אורלי פרומן: הרעיון הוא להבטיח העסקה ארוכת טווח בשכר הולם.

אורלי פרומן: קרי, למחזור אולימפי למאמנים של הספורטאים האולימפיים, שיוכלו להתרכז באימון ולא לחפש כל הזמן השלמות הכנסה ממקומות אחרים.

יואל רזבוזוב: מצוין.

אורלי פרומן: נתחיל את זה מיד עם אישור התקציב, ובשלב הראשון עד ריו 2016.

לימור לבנת: הכול לקראת ריו 2016.

יואל רזבוזוב: ארשה לעצמי בשם הספורטאים – אני חושב עצמי עדיין לספורטאי – לומר שזו יוזמה מבורכת, מצוינת.

יואל רזבוזוב: אעמוד מאחוריך ולצדך בכל מה שקשור להשגת יעדים בספורט, אם זה תקציבים, אם זה פרויקטים, כל דבר שהוא.

יואל רזבוזוב: מה שאנחנו עושים, ברמה של מדינה זה כסף לא גדול, אבל התוצאות של הכסף הזה, מה שאנחנו עושים זה גורמים לאוכלוסייה בריאה יותר, הילדים פחות מסתובבים ברחובות, פחות משועממים.

יואל רזבוזוב: הספורטאים האלה מביאים לנו הישגים, עומדים על הפודיום, הם השגרירים הכי טובים של המדינה.

יואל רזבוזוב: אלה בדיוק הנקודות שאנחנו צריכים להשקיע בהן.

יואל רזבוזוב: אני גם מאוד מזדהה עם הסיפור האישי שלך, שאמרת שאת זוכרת המורה שהיתה ספורטאית ומאמנת.

יואל רזבוזוב: הספורטאים באים, הולכים, מביאים הישגים והמון כבוד למדינה, אבל המאמנים תמיד נשארים, ובאמת יש המון מאמנים שרוצים לתרום ואין להם את האפשרות הזאת.

יואל רזבוזוב: אנחנו כאן בשביל לאגד כוחות ולתת להם את ההזדמנות לתרום למדינה, כי בסופו של דבר אנחנו מדברים על תרומה גדולה.

יואל רזבוזוב: הצטרף אלינו טומי ארשנסקי, מדליסט ארד מאליפות אירופה האחרונה, וגם מיכאל קלגנוב, מדליסט אולימפי בקיאקים מסידני, רחל ויגדורציק ואירה ויגדורציק בהתעמלות אמנותית, מריה סבנקוב.

יואל רזבוזוב: אני באמת חושב שזה לא טריוויאלי, מבחינתי זה כבוד גדול והתרגשות.

יואל רזבוזוב: יושבים פה שלושה חבר'ה שהם מהספורטאים הכי טובים ביבשת, דגל ישראל עלה לכבודם, וכל אחד מביא את הסיפור האישי שלו, כל אחד מביא את הסיפור של העלייה ושל הקליטה בארץ.

יואל רזבוזוב: יש את הנושא של שבירת תקרת הזכוכית – שהעולים לא מצליחים לשבור אותה.

יואל רזבוזוב: אז אני יכול להגיד שיש פה חבר'ה שלא שברו, הם ריסקו את תקרת הזכוכית הזאת והם מודל לחיקוי להמון בני נוער.

יואל רזבוזוב: כשדיברנו על הכנסת טומי ארשנסקי לאולימפיאדה – קריטריון ישראלי וקריטריון בין-לאומי - לי זה היה חשוב, כי אחריו יש אלפי בני נוער בחיפה, שמסתכלים עליו בהערצה.

יואל רזבוזוב: ארבע שנים הוא נלחם בכל כוחו, והיה חשוב מאוד שהוא יהיה שם כי זה נותן אור ותקווה לבני הנוער, לספורטאים צעירים.

יואל רזבוזוב: הם צריכים לראות את המודלים האלה כי זה נותן להם מוטיבציה להצליח ולהיות במסגרת הספורטיבית.

יואל רזבוזוב: ההישגים זה דבר יפה, ואנחנו מראים פה את ההישגים הגדולים, אבל ההישגים האלה בסוף מושכים ומכניסים את בני הנוער שלנו למסגרות ספורטיביות.

יואל רזבוזוב: המטרה היא שכמה שיותר ילדים יהיו במסגרות.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אני אתך, גברתי השרה.

יואל רזבוזוב: אנחנו צריכים לנסות ללחוץ גם על שר האוצר - - -

לימור לבנת: יש לך תפקיד חשוב בזה.

יואל רזבוזוב: יש לי תפקיד חשוב, כן.

יואל רזבוזוב: אצלנו במפלגה בסך הכול אוהבים ספורט.

יואל רזבוזוב: שר החינוך - - -

לימור לבנת: שר האוצר.

יואל רזבוזוב: שר האוצר עושה כל יום ספורט.

יואל רזבוזוב: הוא לא מפספס, הוא מוצא שעות לילה או בוקר, בשעות הכי לא נורמליות אבל הוא צריך לתת לעצמו שעת אימון, וכך גם שרים נוספים.

יואל רזבוזוב: מנכ"לית משרד התרבות והספורט, בבקשה.

אורלי פרומן: אני מצטרפת לברכות שלך, היושב-ראש, ושל השרה.

אורלי פרומן: גם אני מאחלת לך המון הצלחה.

אורלי פרומן: אין ספק שהתחום שלנו - קידום הספורט במדינת ישראל, הן הספורט ההישגי-תחרותי והן תרבות הספורט - ככל שיהיו לנו בבית הזה יותר אוהדים וספורטאים בנשמתם נוכל ביחד לקדם.

אורלי פרומן: יש לנו הרבה תוכנית ויעדים.

אורלי פרומן: כמובן שזה תמיד תלוי גם בתקציב, אבל לא רק, גם יוזמות, רעיונות, אנשים טובים, אנשים מקצועיים.

אורלי פרומן: הזכירה השרה את תוכנית המאמנים.

אורלי פרומן: מצד אחד, הנושא של השכר ומצד שני קידום חוק המאמנים.

אורלי פרומן: צריך להיות גיבוי רציני לקדם את החוק הזה.

אורלי פרומן: זה אומר פיתוח מקצועי של מאמנים, העמדה על ארבע דרגות; מעבר למדריך ומאמן שיש היום, גם מאמן בכיר ומאמן מומחה, כמו שמקובל בארצות שאליהן אנחנו רוצים להידמות.

אורלי פרומן: זה אומר לקחת את המאמנים הבכירים שלנו ולהכניס אותם להשתלמויות, למידה והתפתחות מקצועית, שיעמדו בקו אחד עם המאמנים הטובים ברחבי העולם, ואין ספק שגיבוי של הבית הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

אורלי פרומן: לכם, הספורטאים, יישר כוח גדול.

אורלי פרומן: תדעו לכם שזו גאווה גדולה למדינת ישראל, וכשאתם עומדים שם על הפודיום ומתרגשים יש פה עם שלם ואומה שלמה שמתרגשת יחד עמכם.

אורלי פרומן: אין כמו לראות את דגל ישראל מתנוסס, לשמוע את "התקווה" בוודאי.

אורלי פרומן: זו גאווה גדולה לכולנו.

אורלי פרומן: אנחנו יודעים כמה שעות אימון אתם מקדישים כדי להגיע לאותו הישג, שלפעמים לוקח כמה דקות או כמה דקות ארוכות.

אורלי פרומן: זה אימונים ארוכים, מפרכים, קשים.

אורלי פרומן: זה אורח חיים עבורכם, כל כולכם נתונים לעולם הספורט.

אורלי פרומן: אנחנו גאים בכם, תודה על הכבוד שהבאתם לנו ולמדינת ישראל ואנחנו, במשרד התרבות והספורט, נעשה הכול כדי לעטוף אתכם להישגים הבאים.

אורלי פרומן: עד ריו 2016 יש עוד תחנות בדרך שצריך להשיג, להגיע, לטפס.

אורלי פרומן: יישר כוח גדול.

אורלי פרומן: תודה רבה ובהצלחה לכם, למאמנים ולכל מי שעוטף אתכם.

יואל רזבוזוב: תודה.

יואל רזבוזוב: משרד הקליטה, בנושא של ספורטאים עולים, יש להם תרומה רבה.

יואל רזבוזוב: יש מלגות, יש מענקים וזו עוד תוספת.

יואל רזבוזוב: הלוואי שהיינו מגיעים לעוד משרדים שיעזרו וייתנו דחיפה לספורטאים, כך שתודה גם למשרד הקליטה.

יואל רזבוזוב: קלאודיה, בבקשה.

<קלאודיה כץ: ברכות לתפקיד החדש, נעבוד הרבה יחד.

<קלאודיה כץ: אנחנו משקיעים המון בספורטאים עולים אולימפיים.

<קלאודיה כץ: במשרד, ואני חושבת שבכלל בממשלה, אין אח ורע לגובה הסיוע שמקבל אדם מהמדינה – מלגה של 5,000 שקל בחודש במשך שלוש שנים בכל התקופות בין האולימפיאדות, כאשר יש תקציב או אין תקציב.

<קלאודיה כץ: משרד הקליטה באמת עושה המון, ועובדה שכרגע, כשאין לנו תקציב, מצאנו את הדרך ואנחנו משלמים את המלגות למרות הכול.

<קלאודיה כץ: כמובן שזה אף פעם לא מספיק ומאוד נשמח אם תצליח לגייס עוד מלגות.

<קלאודיה כץ: אנחנו גם משלמים למאמנים מקצועיים שמשתלבים באיגודים - מאמנים שהם עד עשר שנים בארץ - קידום העסקה, שזה מחצית מהעסקתו של העולה לתקופת הכרת המעסיק.

<קלאודיה כץ: שמחנו לשמוע את הצעתכם המבורכת לגבי המשך הקריירה של הספורטאים האולימפיים, כי זה כאב מאוד גדול.

<קלאודיה כץ: אנחנו יודעים שאנשים מסיימים את הקריירה אחרי שמשקיעים את עצמם לטובת המדינה ובסופו של דבר מחפשים מקום עבודה, ומאוד מאוד קשה להתקבל.

<קלאודיה כץ: מן הסתם, אנשים היו עסוקים בספורט ופחות למדו עברית ופחות עסקו בדברים אחרים.

<קלאודיה כץ: זה מאוד חשוב.

<קלאודיה כץ: יש לנו כמה כוכבים מאוד גדולים.

<קלאודיה כץ: גם שמחנו לשמוע היום על היוזמה עם חברת החשמל.

<קלאודיה כץ: התוכנית הזאת יכולה להיות מאוד מוצלחת.

<קלאודיה כץ: יש לנו ניסיון מצוין עם קליטת קבוצות ייעודיות, כמו הצלחות עם הרופאים.

<קלאודיה כץ: אנחנו מספקים לפחות 300 רופאים.

<קלאודיה כץ: מגיעים 500–600, אבל בכל שנה מקבלים רישיון בעזרתנו - - -

יואל רזבוזוב: לדעתי עוד שבוע-שבועיים יהיה לנו דיון על רופאים, אז נשמח לראות אותך כאן.

<קלאודיה כץ: זה באמת מאוד מוצלח.

<קלאודיה כץ: באותה הזדמנות אני רוצה לפנות לנציגי חברת החשמל ולבקש: בואו נקיים עוד פרויקט, לכלל העולים, ואולי נביא חשמלאים או כל מה שנדרש.

<קלאודיה כץ: אני בטוחה שגם הסוכנות תצטרף ליוזמה הזאת, כי זאת באמת יוזמה מבורכת.

<קלאודיה כץ: והברכות הגדולות לאלופים.

<קלאודיה כץ: אני יודעת שלאחרונה גם בענף ההתעמלות האמנותית קיבלו כמה מדליות.

<קלאודיה כץ: זה באמת משהו מאוד חשוב, מרגש ונעים לשמוע.

<קלאודיה כץ: הלוואי שבכל הזכיות העתידיות למשרד הקליטה יהיה איזה חלקיק קטן בכל המדליות ושנמשיך לעזור.

יואל רזבוזוב: תודה, קלאודיה.

יואל רזבוזוב: אלכס, אתה תגיד כמה מילים, גם סרגיי וטומי.

יואל רזבוזוב: משהו מהלב.

<אלכס שטילוב: מאוד נעים להיות כאן, לראות את כל האנשים שעוזרים לנו – משרד הספורט, משרד הקליטה ונציגי הוועד האולימפי.

<אלכס שטילוב: תודה על ההזמנה, אנחנו שמחים להיות כאן.

יואל רזבוזוב: תמשיך להצליח.

יואל רזבוזוב: בבקשה, סרגיי.

<סרגיי ריכטר: אני נמצא פה בפעם הראשונה, יש כאלה שיותר מנוסים ממני.

אברהם מיכאלי: בסוף הגיעו להיות חברי כנסת.

אברהם מיכאלי: אתה רואה למה מגיעים מהספורט?

<סרגיי ריכטר: כמו שיואל אמר, זו דרך חיים, מפה מתקדמים הלאה.

<סרגיי ריכטר: זו דוגמה מאוד יפה.

<סרגיי ריכטר: כבוד גדול להיות פה היום אחרי הזכייה באליפות אירופה.

<סרגיי ריכטר: אני מקווה להמשיך ולהביא הישגים בהמשך העונה.

<סרגיי ריכטר: יש את אולימפיאדת ריו שאני מתכונן אליה.

<סרגיי ריכטר: תודה רבה ליחידה לספורט הישגי, לוועד האוליפי, לזיגי, משרד הספורט.

<סרגיי ריכטר: התמיכה באמת עוזרת.

יואל רזבוזוב: תמשיך להצליח.

יואל רזבוזוב: טומי, בבקשה.

<טומי ארשנסקי: אני רוצה להתייחס ליואל, שעזר לי להיכנס לאולימפיאדה.

<טומי ארשנסקי: הוא עשה הפגנות.

<טומי ארשנסקי: המון תודה לך.

<טומי ארשנסקי: לוועד האולימפי, לספורט הישגי, כיף להיות פה.

<טומי ארשנסקי: תודה על ההזמנה.

יואל רזבוזוב: כל הכבוד.

יואל רזבוזוב: הייתי באליפות אירופה כשטומי זכה, מאוד התרגשתי.

יואל רזבוזוב: מנכ"ל הוועד האולימפי, זיגי, חבר שלנו, בבקשה.

<אפרים זינגר: בוקר טוב.

<אפרים זינגר: כפי שהשרה עשתה, אפנה אליך כחבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: גם אתה לא רגיל, אה?

<אפרים זינגר: לא, אבל התחושה היא אחרת, התחושה היא שונה, התחושה היא שאנחנו נמצאים על המגרש הביתי שלנו.

<אפרים זינגר: אנחנו יושבים כאשר יש בין כל השותפים כאן מכנה משותף אחד, וזה הרצון לעזור.

<אפרים זינגר: זאת ההזדמנות לברך ולהודות למשרד הספורט – לשרה, למנכ"לית - על היוזמה של מאמנים לאומיים.

<אפרים זינגר: מזה שנים רבות אנחנו יודעים שזה עקב אכילס שלנו וזה צעד גדול וחשוב מאוד.

<אפרים זינגר: כשדיברת על קליטה ועל השתלבות של ספורטאים, התרומה המשמעותית, האדירה, למערכת הספורט בארץ היתה של אנשי המקצוע ושל המאמנים.

<אפרים זינגר: אם נסתכל ברוב הענפים נראה את העולים משולבים.

<אפרים זינגר: היום מאמנים ישראלים עולים נמנים על הצמרת של המאמנים באירופה.

<אפרים זינגר: לספורטאים, אנחנו נפגשים באירועים משמחים, אנחנו נפגשים על המזרון.

<אפרים זינגר: סרגיי, אתך אני תמיד משתדל להיות בצד הנכון, לא ממול, אבל תמיד תמיד כיף לראות אתכם עובדים קשה ולראות את התוצאות הנהדרות שאתם מביאים.

<אפרים זינגר: הזכרת את משרד הקליטה, יושבת פה קלאודיה.

<אפרים זינגר: הם עושים באמת עבודת קודש בשקט.

<אפרים זינגר: קודם אמרתי לה שגם התוצאות של עכשיו זו הצלחה כנגד כל הסיכויים.

<אפרים זינגר: אז תמשיכו.

<אפרים זינגר: ריו 2016 בדרך.

<אפרים זינגר: הפעם יש לנו עוד אירוע חשוב מאוד, וזה משחקי אירופה שלראשונה יתקיימו ב-2015 בבקו.

<אפרים זינגר: כמו לכל יבשת, גם לאירופה יהיו משחקים ונקווה שגם שם נראה את הספורטאים שלנו בצמרת העולמית.

<אפרים זינגר: ברכות, חבר הכנסת רזבוזוב, לשרה, למשרד, ונאחל לכולנו שיהיה לנו מחזור פורה.

יואל רזבוזוב: תודה רבה למנכ"ל הוועד האולימפי, אפרים זינגר.

יואל רזבוזוב: אמרת לסרגיי שאתה לא רוצה לפגוש אותו בצד הלא נכון - סרגיי הוא גם אלוף אירופה וגם אחד הצלפים הכי טובים.

יואל רזבוזוב: דיברת גם על אירועים, אז אני רוצה להגיד שעוד מעט יש לנו אירוע גדול – המכבייה.

יואל רזבוזוב: זה גם קשור, ואני מתכוון לזמן דיון בנושא.

יואל רזבוזוב: אנחנו, כמדינה, משקיעים המון כסף כדי להעלות לכאן עולים.

יואל רזבוזוב: מגיעים לכאן בבת אחת כמה אלפים, אז צריך לראות איך אנחנו מחברים אותם אלינו ומעלים אותם, כי בסופו של דבר אלה חבר'ה צעירים שיכולים להשתלב גם בצבא, גם בשוק העבודה, יהיו ספורטאים טובים ושגרירים טובים, שחשוב מאוד לדעת לקלוט אותם.

לימור לבנת: אני מתנצלת, אני צריכה לצאת.

לימור לבנת: יש לנו ישיבה בוועדת החינוך של הכנסת אז גם אני וגם המנכ"לית צריכות לעזוב.

יואל רזבוזוב: תודה לכם, ותודה על הפרויקט.

יואל רזבוזוב: הפרויקט הזה הוא דבר גדול לספורט הישראלי.

יואל רזבוזוב: נעשה הכול בשביל שזה יעבור.

יואל רזבוזוב: כל הכבוד.

לימור לבנת: תודה.

לימור לבנת: תודה לך ותודה לכולכם, לכל הספורטאים, על כל מה שאתם עושים ועל כל ההצלחות שלכם.

לימור לבנת: כבוד לנו.

יואל רזבוזוב: נמשיך את הדיון.

יואל רזבוזוב: בבקשה.

<יצחק לארי: גם אני אצטרך להצטרף בהמשך לישיבה הבאה.

<יצחק לארי: אני מצטרף לברכות – בהצלחה לך וברכות לספורטאים.

<יצחק לארי: כל הכבוד לכם.

<יצחק לארי: אנחנו מודעים לכמה רגעים קשים אתם עוברים עד שאתם חווים גם את הרגעים האלה, שאתם מוקפים באהבה, פרגון וברכות.

<יצחק לארי: אנחנו פועלים, כמובן, בשיתוף פעולה עם משרד הספורט, אבל אנחנו תומכים בספורטאים האלה בכמה מישורים שחשוב לי להדגיש.

<יצחק לארי: קודם כול, הגדלנו את הסכומים להכנות האולימפיות.

<יצחק לארי: אנחנו מתקצבים, כמובן, את האגודות והאיגודים שהספורטאים באים מהם, אנחנו מעניקים לספורטאים האלה מלגות, והגדלנו את הסכומים האלה.

<יצחק לארי: אנחנו מעניקים את המלגות באמצעות הוועד האולימפי ואיל"ת; אנחנו רוכשים ציוד ספורטיבי במיוחד להכנות לאולימפיאדה, כמו מזרן לאלכס וציוד נוסף.

<יצחק לארי: חשוב לבשר שהקמנו גם קרן מלגות כדי לתת מענה לספורטאים צעירים, כי הבעיה היא גם להגיע לקצה הפירמידה, ועד שמגיעים לשם יש קושי עצום.

<יצחק לארי: כמובן, אני מצטרף לברכות ובהצלחה בהמשך.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יואל רזבוזוב: אשמח לשבת אתך ולראות איך אנחנו יכולים לסייע בעוד מלגות לספורטאים.

יואל רזבוזוב: אני תמיד רוצה לעזור לספורטאים עוד ועוד.

יואל רזבוזוב: עכשיו הייתי רוצה להעלות נושא שבטח קראתם עליו הבוקר בתקשורת.

יואל רזבוזוב: לא שנה ולא שנתיים, כי הייתי חלק מזה, אני פותח כלי תקשורת ורואה שהספורטאים שהתאמנו כל כך קשה, תרמו למדינה ועסקו אך ורק בספורט, אחר כך יוצאים החוצה מהספורט, פורשים ואין להם מענה.

יואל רזבוזוב: הם צריכים להתחיל את החיים מחדש, לפעמים בגיל 30, 32.

יואל רזבוזוב: קשה להתחיל את החיים מההתחלה.

יואל רזבוזוב: חלק לא הספיקו לקבל השכלה, לא כישורים מיוחדים וצריך להתחיל את החיים.

יואל רזבוזוב: אנשים מפחדים לפרוש כי הם יודעים שיגיעו לאיזשהו בור שלא ידעו איך לצאת ממנו.

יואל רזבוזוב: מה שמקובל במדינות שיש בהן תרבות ספורט זה שהספורטאי ממשיך באיזשהו ארגון, או שהוא מתקבל לחברה ממשלתית תוך כדי הספורט ואז הוא ממשיך שם - אם זה בצבא, אם זה במשטרה, אם זה בחברות ממשלתיות.

יואל רזבוזוב: אותו דבר תקף גם למאמנים.

יואל רזבוזוב: יש לו איזושהי המשכיות.

יואל רזבוזוב: פה כבר ראינו לא פעם כתבות על כך שהספורטאים פורשים ומרגישים שהזניחו אותם, שזרקו אותם ואף אחד לא צריך אותם.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה מאוד כואב.

יואל רזבוזוב: זה לא כואב רק לי, זה כואב כספורטאי, זה כואב לרוב האנשים לקרוא את זה.

יואל רזבוזוב: גם השיקולים של אבא בפריפריה שרוצה לשלוח את הילד שלו לחוג, כשהוא קורא כתבות אלה הוא אומר: למה הוא צריך את הספורט הזה?

יואל רזבוזוב: בסוף לא יצא מזה כלום ואין לי מה לשלוח את הילד.

יואל רזבוזוב: התחלנו לחפש פתרון, ואני שמח שהגענו למשהו והיום הודענו את זה באופן פומבי.

יואל רזבוזוב: חברה גדולה ראשונה שהרימה כפפה היתה חברת החשמל.

יואל רזבוזוב: סמנכ"ל חברת החשמל, יאשה יעקב חיים, שהוא גם יוצא ברית-המועצות וגם ספורטאי לשעבר, הוא מכיר איך המערכת עובדת, היה שותף נוח שהיה צריך להסביר לו מאוד בקצרה.

יואל רזבוזוב: הוא הבין את הנושא, הבין את הרגישות, ואמר: בואו נלך על המהלך.

יואל רזבוזוב: נקלוט לקורסי השמה ספורטאים ומאמנים אחרי פרישתם.

יואל רזבוזוב: דרך אגב, לא מדובר רק על עולים.

יואל רזבוזוב: אנחנו עדיין עובדים על הקריטריונים – אנחנו מדברים על ספורטאים שייצגו את המדינה באליפות עולם ובאולימפיאדה ועל המאמנים האלה.

יואל רזבוזוב: הספורטאים האלה, מי שמתקשה בשפה תהיה לו עזרה בשפה, יהיה קורס ייעודי להכשרה למקצוע מסוים ואז הם מקבלים עבודה לחמש שנים בחברת החשמל, שזה מכובד.

יואל רזבוזוב: בהרבה מקומות זה גם סטטוס, כבוד לעבוד בחברה בסדר גודל כזה.

יואל רזבוזוב: דיברנו על איזושהי תקרת זכוכית, אני חושת שבפעם הראשונה אנחנו שוברים פה דלת זכוכית, שלספורטאים הישראלים יש המשך.

יואל רזבוזוב: חברת החשמל היא הראשונה.

יואל רזבוזוב: יש לי הרבה תודות להגיד לחברה הזאת.

יואל רזבוזוב: אנחנו במשא ומתן עם עוד חברות ממשלתיות וארגונים ממשלתיים שיקלטו את הספורטאים ואת המאמנים.

יואל רזבוזוב: מה שזה יעשה לנו, קודם כול הספורטאים יבינו שהם הולכים לעשות משהו ומעריכים את מה שהם עושים, המדינה מעריכה את זה.

יואל רזבוזוב: בסוף אותו אבא מהפריפריה שצריך לשלוח את הילד שלו לחוג, יגיד: הילד שלי ייתן את עצמו לספורט, יהיה שגריר של המדינה, ובסוף יעריכו את זה וגם תהיה לו עבודה והוא לא יצטרך לחפש את עצמו מחדש בגיל 30.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהתוכנית הזאת מהפכנית והיא תפתח דלתות.

יואל רזבוזוב: אני שמח גם ששרת הספורט, לימור לבנת, היא תומכת ואוהבת קליטה.

יואל רזבוזוב: עשינו איזושהי פריצת דרך ועכשיו אנחנו צריכים לאגד את כל הגופים שייתנו לזה דחיפה.

יואל רזבוזוב: אז אני רוצה להודות ולתת לנציג חברת החשמל, אורן הלמן, לומר כמה מילים.

יואל רזבוזוב: בבקשה, אורן.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לך.

יואל רזבוזוב: אני מדבר בשם הספורט בארץ.

<אורן הלמן: תודה שהזמנת אותנו לכאן.

<אורן הלמן: מי שמוביל את היוזמה הזאת בחברת החשמל הוא יאשה חיים, שהוא המשנה למנכ"ל ומנהל חטיבת הלקוחות.

<אורן הלמן: דמות מאוד בכירה בחברה.

<אורן הלמן: אני רוצה לספר לכם על ההיסטוריה של חברת החשמל, שנושא שילוב הספורטאים תמיד היה משמעותי בחברת החשמל.

<אורן הלמן: היה לנו גם יושב-ראש ארגון עובדים בחברת החשמל, יורם אוברקוביץ, זכרונו לברכה, שהיה יושב-ראש הוועד האולימפי, כך שהתפרצת לדלת פתוחה בהקשר הזה, יואל.

<אורן הלמן: זו מדיניות שאנחנו שמחים להוביל אותה במשך שנים וגם לעזור בעניין הספציפי הזה, שהוא בהחלט חשוב.

<אורן הלמן: חברת החשמל היא חברה לאומית, חברה ממשלתית, ובטח שצריך להיות לה חלק בעניין הזה.

<אורן הלמן: אספר לכם בכמה מילים שחברת החשמל באופן עקרוני זקוקה לעובדים ומתכוונת לגייס הרבה מאוד עובדים במקצועות ליבה, כמו: מסגרים, רתכים, חשמלאים, מכונאים, עובדי רשת – עובדי רשת במתח עליון ועובדי רשת במתח נמוך, שזה החיבורים לבתים - לטובת כמה פרויקטים.

<אורן הלמן: יש לנו פרויקטי חירום שנועדו לספק חשמל עם ביקוש גבוה לחשמל, פרויקטים של הפחתת הפליטות.

<אורן הלמן: כולכם רואים את הארובה הרביעית שהוקמה ב"אורות רבין" ותוקם כזו גם ברוטנברג שבאשקלון, וגם מיזם התקשורת, שהוא פרויקט חברתי.

<אורן הלמן: חלק מהקליטה שסוכם עליה, כפי שבוצע בעבר, נעשה בשיתוף פעולה עם משרד התמ"ת ובהובלה של משרד התמ"ת באמצעות קורסי הכשרה ייעודיים למקצועות האלה.

<אורן הלמן: כך נעשה גם בתהליך הזה.

<אורן הלמן: דיברו פה קצת על שילוב נוסף, מעבר לספורטאים.

<אורן הלמן: אז אני רוצה לספר שסיימנו לא מזמן קורס חשמלאיות בחברת החשמל, ובסיום הקורס השתתף גם שר האנרגיה, סילבן שלום; קורס לבני מיעוטים; קורס למגזר הדרוזי; קורס נציגות שירות לקוחות לנשים חרדיות, ואנחנו משלבים גם בעלי מוגבלויות בחברת החשמל ולכן הדבר הזה די טבעי.

<אורן הלמן: אנחנו נכשיר ונעסיק ספורטאים אולימפיים לעבודה במקצועות ליבה בחברת החשמל.

<אורן הלמן: זאת אוכלוסייה איכותית, אנחנו רואים אותה פה ואנחנו גאים בה.

<אורן הלמן: אני, לפחות, רואה אותה על מסכי הטלוויזיה וזו התרגשות בשבילי באופן אישי לשבת פה עם האנשים האלה.

<אורן הלמן: זו אוכלוסייה איכותית, עם הרבה מאוד מוטיבציה.

<אורן הלמן: שנים היא היוותה מקור לגאווה לאומית למדינת ישראל, וכמו שאנחנו שומעים, עם הפרישה שלהם אין גוף שדואג להם בצורה שיטתית.

<אורן הלמן: חברת החשמל, כחברה ממשלתית, רואה בהעסקה שלהם סוג של אחריות לאומית שלה.

<אורן הלמן: דיברנו על זה שזה שיתוף פעולה של יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת רזבוזוב, עם יאשה חיים, ונשמח להיות חלק מהעניין הזה.

<אורן הלמן: אנחנו רוצים לפתוח את הקורס הראשון במהלך הרבעון הקרוב.

<אורן הלמן: להערכתנו, ייקחו בו חלק בסביבות 20–30 ספורטאים אולימפיים לשעבר ואנחנו נתחייב להעסיק את הספורטאים האלה.

<אורן הלמן: כמו שאמרנו, יש צורך אמיתי בחברת החשמל, זה לא שאנחנו ממציאים.

<אורן הלמן: החבר'ה האלה הם חבר'ה צעירים, חבר'ה חזקים, חבר'ה שיודעים לעבוד, חרוצים, עם ערכים, עם מוטיבציה, ולכן אני מניח שהם יתאימו.

<אורן הלמן: הספורטאים הראשונים שיעברו את הקורס הזה יועסקו במשך חמש שנים לפחות בחברת החשמל.

<אורן הלמן: יש סוגיה שנקראת סוגיית הקביעות, אבל מכיוון שהם אמורים להיות מועסקים במקצועות ליבה בחברת החשמל יש סבירות גבוהה שהם יזכו בקביעות.

<אורן הלמן: אנחנו שמחים להיות חלק מהעניין הזה, וכמו שאמרתי קודם, אנחנו שמחים לתרום לחברה הישראלית במגוון של צורות העסקה – גם של בעלי מוגבלויות, גם של נשים, גם של מיעוטים ובוודאי גם של אוכלוסייה חשובה כזאת.

יואל רזבוזוב: תודה רבה, אורן.

יואל רזבוזוב: תודה לכם בשם כל הספורט.

יואל רזבוזוב: תחשבו איזה מרגש היה בשבילי להתקשר אתמול לאיליה סאטין, ואחרי כל הסיפורים שנפגעתי מהם אישית לבשר לו: תשמע, יש גוף שידאג לך.

יואל רזבוזוב: שמעתי את ההתרגשות שלו.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב.

יואל רזבוזוב: עכשיו נפיץ מכתבים לכל הספורטאים, מי שירכז מטעם הספורטאים זו רחלי ויגדורציק, שתרכז את זה מול כוח האדם בחברת החשמל.

יואל רזבוזוב: אני חושב שמבחינת המדינה זאת פריצת דרך, זאת ההתחלה.

יואל רזבוזוב: בעזרת התוכניות האלה נוכל לקדם את הספורט בישראל.

יואל רזבוזוב: גם הרה מאמנים שמאמנים אחר הצהרים באגודות ואני רואה שהם מתקשים, כי יש ענפי ספורט לא פופולריים מבחינת כמות הילדים וקשה להם, גם הם יוכלו להשתלב ולהיות עובדים מצוינים עד אחר הצהרים, ובערב יוכלו לתרום למדינה במשהו שהם באמת מבינים ויודעים וזה ספורט.

יואל רזבוזוב: כך שבאמת תודה, אני מאוד מעריך את זה אישית.

יואל רזבוזוב: טל, אתה רוצה להגיד כמה מילים?

<טל ברודי: קודם כול, טוב שאתה מתרגש, זאת אומרת אכפת לך מה שאתה עושה.

<טל ברודי: זה מצוין.

<טל ברודי: אני מכיר את העבודה שעשית בנתניה, ועשית דבר נפלא שם.

<טל ברודי: אני חושב שטוב שלימור והמנהלת הכללית המשיכו בתפקיד במקום שכל פעם מחליפים ומישהו מתחיל מחדש, ומתחילים להכיר את התפקיד.

<טל ברודי: בתור אחד האנשים מוועדת הפרס, אני חושב שהיא עשתה הרבה דברים יפים בשנים האחרונות.

<טל ברודי: הזכרת שזאת השנה שלה מכבייה.

<טל ברודי: כשבאתי עם המכבייה השביעית, עם מארק ספיץ, היינו 1,250 ספורטאים מ-25 מדינות.

<טל ברודי: השנה, למכבייה ה-19, יבואו יותר מ-9,000 ספורטאים מקרוב ל-70 מדינות.

<טל ברודי: הזכרת את משרד העלייה והקליטה – בזמנו, עם עוזי נרקיס, זה היה הדבר הראשון שנתן לי את הפוש להתחיל את החיים בארץ.

<טל ברודי: אני חושב שצריך להיות מוכן עם חומר הסברתי.

<טל ברודי: אני חושב שצריך לשלב את זה, שהספורטאים יראו את האפשרות.

<טל ברודי: לא כל אחד שמשתתף במכבייה יעלה, אבל שהם ידעו שיש תוכניות קצרות יותר, כמו "מסע" או Young Judea, שהם יכולים לבוא ולבחון ולראות, ולתרום במקצוע שלהם לספורט, ואם הם נדלקים לנושא אז בוודאי שכן.

<טל ברודי: הם יחוו את מה שהם רואים בתקופה הקצרה שהם במכבייה או מהתקופה הארוכה יותר, של תשעה חודשים, עם "מסע" או Young Judea, וזה סיכוי טוב להביא ספורטאים צעירים טובים מאוד.

יואל רזבוזוב: ספורטאים טובים ואזרחים טובים.

<טל ברודי: אזרחים טובים בוודאי.

<טל ברודי: אני עצמי, כשגריר לרצון טוב, יוצא לארצות-הברית ואני מאוד גאה בכל פעם שאני רואה הישג, אם זה בנושא התעמלות, התעמלות אמנותית או קליעה למטרה.

<טל ברודי: אפילו באולימפיאדה, כשכתבו בארץ שלא הצלחנו, אני חושב שהצלחנו מאוד להעלות את הרמה בהרבה ענפים שבהם התקדמנו, התקדמנו לגבי העתיד.

<טל ברודי: אני תמיד אומר שאנחנו בירת הספורט של המזרח התיכון.

<טל ברודי: אני תמיד מציג את הניצחונות.

<טל ברודי: אחת הבעיות היא שבעיתונות שלנו – וזה דבר שצריך לתקן - אין שיווי משקל לידיעות על ההישגים.

<טל ברודי: את ההישגים של אלכס אני רואה, אבל אם אני צריך להסתכל על הישגים של ענפים אחרים אני צריך לחפש ב"ידיעות" אולי איזו כתבה.

<טל ברודי: ואני לא אוהב לקרוא הרבה עברית, אני מתעייף מזה, אז אני מחפש בעיתונות באנגלית.

<טל ברודי: ואם זה לא בעיתונות עברית, לא תמצא את זה בעיתונות האנגלית.

<טל ברודי: אז אני חושב שצריך להיות מאמץ שיהיה קצת יותר מקום בעיתונות, קצת יותר כתבות.

יואל רזבוזוב: אני מסכים אתך.

יואל רזבוזוב: יש פה את אורן אהרוני מ-ynet, שעושה עבודה מצוינת.

יואל רזבוזוב: זה באמת אחד שאכפת לו.

יואל רזבוזוב: באמת אנחנו צריכים כמה שיותר כתבים.

יואל רזבוזוב: הוא יודע על כל תחרות, הוא מתקשר, הוא יודע מי מנצח, הוא עוקב.

יואל רזבוזוב: חשוב מאוד שהתקשורת שלנו תיתן לזה במה.

<טל ברודי: באנגלית או בעברית?

יואל רזבוזוב: הוא עושה את זה בעברית.

<טל ברודי: אבל כששאלתי את ynet למה הם לא עושים את זה באנגלית, אמרו שחסר להם תקציב.

<טל ברודי: אבל זה הדבר הכי גדול שיכול להיות לגבי המורל במדינה.

יואל רזבוזוב: תודה, טל.

יואל רזבוזוב: איליה סטאין, רץ המרתון שלנו, בבקשה.

<איליה סטאין: קודם כול אגיד תודה.

<איליה סטאין: אתה היית הלב שלנו.

<איליה סטאין: מזל טוב, תמשיך בזה.

<איליה סטאין: אתה הרגשת איך הספורט נכנס לך עמוק בבטן, וחשבת על כל הספורטאים.

<איליה סטאין: אני חושב שאתה תצליח.

<איליה סטאין: באמת, הרגשתי איך חשבת על זה.

<איליה סטאין: כל הכבוד לך.

<איליה סטאין: תודה גם לשרת הקליטה, תודה לאיגוד האתלטיקה, תודה לוועד האולימפי.

<איליה סטאין: עברתי את התקופה, נהניתי.

<איליה סטאין: כל הכבוד לספורטאים, עשיתם הכול, ניסיתם.

<איליה סטאין: מה שנשאר לנו זה לחשוב, כל אחד ואחד, על העתיד שלנו.

<איליה סטאין: יש לנו ילדים, יש לנו משפחה.

<איליה סטאין: תודה גם לחברת החשמל.

<איליה סטאין: חשבת לעזור לנו עם זה, וככה נתקדם.

<איליה סטאין: ולא נשכח - יש לנו המון ספורטאים צעירים שיכולים להגיע רחוק.

<איליה סטאין: נעזור להם אחרי הצהרים, כמו שאמרת, נעזור להם אחרי העבודה, שימשיכו בדרך שלנו.

<איליה סטאין: תודה רבה לכם.

יואל רזבוזוב: תודה לך, שיהיה לך בהצלחה.

יואל רזבוזוב: כמו שאומרים: יש עתיד.

יואל רזבוזוב: מיכאל, המדליסט האולימפי שלנו בקיאקים, בבקשה.

<מיכאל קלגנוב: שלום לכל האנשים הנחמדים שיושבים פה.

<מיכאל קלגנוב: דווקא רציתי לדבר עם שרת הספורט.

<מיכאל קלגנוב: כבר חודש אני מחפש לדבר אתה.

יואל רזבוזוב: נסדר לך פגישה.

יואל רזבוזוב: בשביל זה אני כאן – כל בעיה, כל דבר שתרצו.

<מיכאל קלגנוב: רציתי לשאול על המעמד של הספורטאי האולימפי במדינת ישראל.

<מיכאל קלגנוב: על העור שלי אני מרגיש שמשהו לא מתוקן פה.

<מיכאל קלגנוב: כמו שאמרת, בפריפריה אבא יחשוב אלף פעמים אם לשלוח את הילד לחוג כי לא יצא מזה כלום.

<מיכאל קלגנוב: אני גם מסתכל על הספורטאים הצעירים שהולכים באותה דרך שאני הלכתי, שיביאו מדליות אולימפיות למדינת ישראל – אין בזה עתיד.

<מיכאל קלגנוב: בן אדם שמסיים את הקריירה – במקרה שלי עוד הצלחתי – הוא מרוסק, נמצא על הרצפה.

<מיכאל קלגנוב: עברתי שלוש אולימפיאדות, זה בסך הכול 15 שנות אימונים ומאמצים.

<מיכאל קלגנוב: אני יודע ששרת הספורט לא יודעת אפילו על חצי מהמאמצים שהספורטאי צריך לעשות.

<מיכאל קלגנוב: הגעתי למצב שנשארתי בלי כלום.

<מיכאל קלגנוב: זה כמו שעובד זר במדינה עובד ונוסע לחו"ל - אין לו פנסיה, אין לו קרנות השתלמות, שום דבר.

<מיכאל קלגנוב: אני מאוד מבקש ממך, אם יש אפשרות להיפגש עם שרת הספורט, כי אני יודע שהיא בתפקיד הזה כבר הרבה שנים.

<מיכאל קלגנוב: זו לא שנה ראשונה שהיא אחראית על הספורט.

<מיכאל קלגנוב: היה גם השר גאלב מג'אדלה, היו הרבה אנשים שעברו במשרד הזה, ונשארנו באותו מצב בלי שום שינויים.

<מיכאל קלגנוב: אני רואה שהתחלת ברגל ימין ושובר זכוכיות, כמו שאתה אומר, כל הכבוד.

<מיכאל קלגנוב: כל מה שאתה צריך מאתנו, אתה יודע שיש לך גב.

יואל רזבוזוב: והגב של מיכאל קלגנוב זה גב גב.

<מיכאל קלגנוב: הספורטאים שרוצים לייצג אותנו ולהביא מדליות למדינת ישראל, שידעו מה יקרה אחרי הדברים היפים האלה.

<מיכאל קלגנוב: חשוב שהם ידעו מה יהיה הלאה.

יואל רזבוזוב: אני מסכים אתך, בגלל זה אני כאן.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי, אני רוצה לעזור.

יואל רזבוזוב: יש הרבה סיפורים כואבים.

יואל רזבוזוב: עוד כשהייתי ספורטאי ישבתי אצל אורטופד ובאה הרופאה והתחננה כדי שיכניסו אותך לאיזה טיפול, ואמרו: הוא לא בסגל, כי כבר פרשת.

יואל רזבוזוב: זה היה בשביל שיזרזו לך תור בבית-החולים.

יואל רזבוזוב: באותו רגע מאוד התביישתי.

<מיכאל קלגנוב: אגיד לך משהו אישי, עכשיו אני מחפש בכל הארץ שיעשו לי ניתוח גב.

יואל רזבוזוב: בזה אני הכתובת.

יואל רזבוזוב: אני אמנם לא מנתח, אבל נוכל אולי לסייע בזה, נפנה לכל הגורמים.

יואל רזבוזוב: חברים, אני מדבר עכשיו מהלב.

יואל רזבוזוב: אנחנו יושבים פה בבית המחוקקים, יושבים בוועדה.

יואל רזבוזוב: אם כבר הגענו לכאן ואנחנו כאן אנחנו צריכים לעשות כמה שיותר דברים טובים לספורט.

יואל רזבוזוב: בשביל זה אני כאן.

יואל רזבוזוב: אני מוכן ומתכוון להיות הכתובת לכל בעיה ולכל צרה.

יואל רזבוזוב: אנשים כבר פונים אליי, יש לי ערימה של מכתבים ואני מנסה להתייחס לכל מקרה.

יואל רזבוזוב: נשמח מאוד לסייע.

<יאיר דוידוביץ: אני זקן היושבים פה – אולי טל יותר מבוגר ממני, אני לא בטוח.

<יאיר דוידוביץ: הייתי ספורטאי, סיימתי את הקריירה שלי ב-1986.

<יאיר דוידוביץ: דיברנו עם כל הגופים שיושבים פה אבל זה לא פתרון לכולם.

<יאיר דוידוביץ: יש ספורטאים, כמו שאמר קלגנוב, שנתנו 15 ו-20 שנים למדינת ישראל.

<יאיר דוידוביץ: אני לא רוצה להשוות לחברי הכנסת שמקבלים 4% לשנה, שייתנו 2% לשנה לספורטאים, שייתנו 1.5% לשנה.

<יאיר דוידוביץ: זה כסף קטן מאוד במהלך השנים, וספורטאי שיסיים 15 או 20 שנות קריירה בין-לאומית, תהיה לו איזושהי פנסיה קטנה, שיהיה לו עם מה להתחיל.

<יאיר דוידוביץ: היום ספורטאי שעושה לעשות קורס בחברת החשמל - וכל הכבוד לחברת החשמל - יקבל 5,000 שקל בחודש בתחילת הקריירה.

<יאיר דוידוביץ: זה כלום.

יואל רזבוזוב: זה קצת לא נכון מבחינת המספרים.

<יאיר דוידוביץ: יכול להיות שייתנו 10,000, אני מתנצל על הסכומים.

<יאיר דוידוביץ: אבל אם היתה לו איזושהי פנסיה קטנה - - -

יואל רזבוזוב: אני מסכים אתך בנושא הפנסיה וקרנות ההשתלמות.

יואל רזבוזוב: דיברנו על הרבה נושאים, אבל אנחנו רק בתחילת הדרך.

יואל רזבוזוב: נצטרך לעבוד, זה הרבה עבודה גם מבחינתי, ללכת הרבה מכות.

יואל רזבוזוב: אני רגיל ללכת מכות, אבל עכשיו זה בזירה הזאת.

יואל רזבוזוב: אני בטוח שנצליח.

יואל רזבוזוב: יש את ועד הספורטאים בוועד האולימפי שיעבוד קשה ובאו אנשים שאכפת להם, כך שאני בטוח שנעשה הרבה שינויים.

יואל רזבוזוב: חברים, תודה רבה לכם על זה שהגעתם.

יואל רזבוזוב: תודה רבה לאלופים שלנו, כל הכבוד.

יואל רזבוזוב: תייצגו את המדינה בכבוד.

יואל רזבוזוב: אתם גאווה, מקור השראה להרבה בני נוער, ולא רק בני נוער.

יואל רזבוזוב: כשקוראים פותחים עיתון וקוראים עליכם, אני חושב שהרבה ישראלים מתמלאים בגאווה.

יואל רזבוזוב: תמשיכו לעשות את זה, ואנחנו כאן בשביל לעזור לכם לעשות את זה בצורה הטובה ביותר.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.