הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 5, 2013-05-07 11:30

אורלי לוי אבקסיס: שלום, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד בנושא מניעת שכחת ילדים ברכבים, זו ישיבת המשך למה שהיה בטרם יציאתנו לפגרת הבחירות.

אורלי לוי אבקסיס: למי שעדיין לא יודע את הנתונים אנחנו נתחיל עם ארגון "בטרם" ועם המועצה לשלום הילד.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, תני לנו פחות או יותר סקירה מה קורה בשנים האחרונות, כמה נפגעים, כמה חלילה וחס הרוגים.

גלית גלעד: קודם כל בוקר טוב ותודה רבה על הדיון החשוב הזה ובכלל על התכנסות הוועדה ועל התמקדות בנושא של ילדים והפגעויות ילדים בפרט.

גלית גלעד: אני מברכת אותך בהצלחה במשימה הקשה והכבדה שאת ממשיכה לשאת על כתפיך.

גלית גלעד: קודם על חשוב לסבר את אוזנם של כל המשתתפים אם הם לא יודעים, אנחנו, בארגון "בטרם", עכשיו בשיא הפעילות לקדם את התוכנית הרב-שנתית לבטיחות ילדים שהתקבלה בהחלטת ממשלה 4289 לפני כשנה.

גלית גלעד: יש לנו 15 שותפים ואחד השותפים המרכזיים יושב פה בחדר, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אשר מובילה מטעמם בתיה לוי ואני מורידה את הכובע על הפעילות היפה שהם עושים, יש רתימה נפלאה אבל הדרך עוד קשה וארוכה ובעיקר הבחירות שהיו בדרך קצת עכבו אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: נמצאת פה סגנית שר התחבורה, אני רוצה להודות לחברת הכנסת וסגנית השר ציפי חוטובלי, וציפי, אנחנו נבוא אליך גם בכמה בקשות.

ציפי חוטובלי: לטובת מי שלא יודע אז תחום הסמכות שלי הוא בטיחות בדרכים ואין ספק שנושא של בטיחות ילדים הוא נושא מאוד חשוב ואני מברכת גם אותך.

אורלי לוי אבקסיס: ודרך אגב, אני מכירה את העבודה שלה, כשהיא נכנסת למשהו היא יודעת לעשות את זה בצורה מאוד מאוד מקצועית ובאמת יורדת לפרטי פרטים, מה גם שהיא יושבת לידי במליאה אז אני אשגע אותך בדברים אלו, היא לא תצליח לברוח.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה.

גלית גלעד: גם סגנית השר הודיעה שהיא תיפגש אתנו ותשתף פעולה, היא רק לומדת כרגע את תפקידה וגם לך בהצלחה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

גלית גלעד: מה שיותר חשוב לסבר את אוזן של כל השותפים פה זה שיש לנו מגיפה, זו מגיפה בכלל בעולם, יש לנו כ-144 הרוגים בשנה מתאונות שאפשר לפתור אותן ולמנוע אותן ותפקיד הממשלה הוא להתרכז בנושא הזה ולראות איך באמצעים מאוד פשוטים, בתקציבים מועטים בהשוואה לתקציבים אחרים להתגבר על הבעיה, אם בשיטות של חינוך והסברה ואם בטכנולוגיות אחרות.

גלית גלעד: אם אנחנו מדברים על שכחת ילדים ברכב, שזו תופעה שגם מצויה במדינות חמות ולא רק במדינות לא מתפתחות אלא גם במדינות מתפתחות כמו ספרד, צרפת, במדינת ישראל בשנה האחרונה, מאז שנפגשה הוועדה הזו ודנה בנושא, היו 50 מקרים של שכחת ילדים ברכב.

גלית גלעד: כשאנחנו מדברים על שכחת ילדים ברכב יש כמה אופציות, או שההורה שכח את הילד או נהג ההסעות, או שהילד ננעל ברכב.

גלית גלעד: ואז מה שקורה לילד בדרך כלל, או שהוא מקבל מכת שמש, או שהוא מקבל כוויה, או שהוא מתייבש.

גלית גלעד: בשנה האחרונה לצערנו הרב נהרגו שני ילדים רכים.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף ל-8 הילדים שהם ב-5 השנים האחרונות?

גלית גלעד: בנוסף מ-2008.

גלית גלעד: שני ילדים בשנה האחרונה, אחד ממודיעין עילית ואחד מאום אל-פחם.

גלית גלעד: אנחנו באנו פה לדיון ההמשך כדי לבוא לצעוק את צעקתם ולהגיד: אנחנו צריכים להחליט איך אנחנו מתגברים על הבעיה כדי שלא ימותו עוד ילדים.

גלית גלעד: אני רוצה לסבר את אוזניכם מה ארגון "בטרם" עשה שהתכנסנו פה בדיון האחרון.

גלית גלעד: הלכנו ובדקנו טכנולוגיות שיכולות לפתור את הבעיה, פגשנו יזמים.

גלית גלעד: חלק מהעבודה שלנו היא לפגוש יזמים עם סטארט-אפים מעניינים בנושא של בטיחות ילדים, לרבות בנושא של שכחת ילדים ברכב, כתבנו נייר עמדה והתחלנו להפיץ אותו לעשרות אלפי אנשי מקצוע שנמצאים אתנו בקשר.

גלית גלעד: יש לנו ניוזלטר לאנשי מקצוע בתפוצה של עשרת אלפים בני אדם, יש לנו גם אתר אינטרנט שהוא מאוד מאוד נפוץ, עשרות אלפי אנשים נחשפים אליו, אנחנו פעילים ומובילים במועצה הלאומית לבטיחות ופנאי בראשותו של ד"ר ברלוביץ' וגם שם קידמנו את הנושא.

גלית גלעד: משהו מאוד פיקנטי ומעניין, מדינות העולם שנמצאות אתנו בקשר, מאחר ואנחנו מייצגים את מדינת ישראל בארגונים בין-לאומיים כמו: European Child Safety Alliance"", מאחר ואנחנו מעצמת סטרט-אפ, ביקשו לקבל מאתנו אינפורמציה איך לפתור את הבעיה אז הופענו שם בכנסים בין-לאומיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין, שם אנחנו נותנים ייעוץ והדרכה, מה שפה אנחנו לא מיישמים?

יצחק קדמן: אין נביא בעירו.

גלית גלעד: אני רוצה לעדכן אותך שגם במסגרת התוכנית הלאומית, שהיא בעצם יוזמה של הארגון האירופי, אנחנו מתקדמים, אנחנו אפילו שכללנו אותה.

אורלי לוי אבקסיס: על הנייר, על הנייר.

אורלי לוי אבקסיס: לרגע אנחנו נתלהב ונחשוב שפתרנו את הבעיה.

גלית גלעד: התפקיד שלך הוא לקחת את זה הלאה.

גלית גלעד: אנחנו רוצים להתייחס פה לשני נושאים בנושא שבו עסקינן, קודם כל, דיברנו על רכבי הסעה בישיבה הקודמת, דיברנו על חקיקה לחייב רכבי הסעה לאיזשהו מנגנון ודיברנו על כך שמדובר ברכבים חדשים והלאה.

גלית גלעד: אנחנו, אחרי אלפי מפגשים וניסיון בשטח, רוצים להגיד לכם שרוב רכבי ההסעות הם לא חדשים ואם אנחנו רוצים להרגיע את ההורים בבית אני חושבת שצריך לתת פתרון קצת יותר אפקטיבי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה לוקח לעדכן את זה ברכב שהוא לא חדש?

גלית גלעד: אין לי מושג, אנחנו נצטרך לבדוק את היזמים.

אורלי לוי אבקסיס: עלות.

דוד גאליס: עלות של המוצר זה 1,000 שקל כולל התקנה בכל הרכבים, חדש וישן, אין לזה משמעות.

דוד גאליס: אחר כך אנחנו ניכנס לנושא, אנחנו עשינו מחיר שהוא באמת שווה לכל רכב.

אורלי לוי אבקסיס: מה?

דוד גאליס: אם את רוצה אני יכול להרחיב על המוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על הכפתור?

דוד גאליס: אנחנו מדברים על הכפתור שנמצא בסוף הרכב, בגב הרכב, זה ללכת עד סוף הרכב.

אורלי לוי אבקסיס: מה שמאלץ את הנהג ללכת עד סוף הרכב ובדרך הוא בעצם רואה כיסאות ריקים או פנויים ואז לוחץ, אחרת הוא לא יכול להוציא את המפתח מהסוויץ'.

דוד גאליס: לא בדיוק, את רוצה שנרחיב איך המוצר עובד?

גלית גלעד: אני אסיים ואני אתן את המקום למומחים.

גלית גלעד: דבר שני ומאוד חשוב לדעת, שמרבית התאונות קורות ברכבים הפרטיים ולא ברכבי הסעה והמקום שלנו פה – כמובן שאני לא יכולה לחייב את הרכבים וגם בעיקר אנשים במצב סוציו-אקונומי להתחייב על עוד איזושהי עלות אבל אני חושבת שהאחריות הלאומית פה לגופי הממשל היא לצאת וליישם את קמפיין ההסברה שהתחייבו אליו.

גלית גלעד: יותר מזה, בעקבות הניסיון שלנו בתוכנית הלאומית לעשות איגום – אני לא יודעת אם שמתם לב אבל סביב מדורות ל"ג בעומר היו כל כך הרבה תשדירים של כל כך הרבה ארגונים שאף אחד לא יודע מה נכון ומה לא נכון ולמי להקשיב – אם אנחנו מדברים על שכחת ילדים ברכב אז אנחנו צריכים שיתוף פעולה של משרד החינוך, של משרד התחבורה, של הרשות הלאומית, כמובן ש"בטרם" נותן את כמו הניסיון המקצועי שלו בשטח ואני מציעה שזה יהיה לטווח רחוק ורב שנתי תמיד כמו עכשיו, בחודשים לפני הקיץ, לפני החום הגדול, כדי שההורים יזכרו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על כך שבשנה האחרונה לצערנו הרב עוד שני פעוטות סיימו את חייהם ברכב נעול, לפחות באחד המקרים באופן ברור ובטוח אפשר היה להציל אם רק היה עובר החוק של דיווח אי הגעת ילד למוסד חינוכי.

גלית גלעד: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: כואב לי הלב שברמה אישית לא הצלחתי לקדם את זה בגלל פרסונה כזאת או אחרת שהיתה באחד המשרדים ואני רואה בזה כישלון אישי שלי, ופה מתחייבת ומקווה שגם סגנית השר וגם אחרים יצטרפו למאבק הזה כי זוהי הצעת חוק ללא עלות, אין לה עלות תקציבית חוץ מכך שאותו מורה, שגם ככה עובר על רשימת השמות, שגם ככה יודע מי מגיע לגן ומי לא – לא לכל הילדים בכיתה, רק לאלה שלא הגיעו בשעה-שעתיים הראשונות – ירים טלפון, ייצור איזשהו קשר, מצדי אפילו בהודעת טקסט, באפליקציה שצריך להחזיר.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה בממוצע, 3 ילדים ביום?

יצחק קדמן: הודעת טקסט קבועה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה כבר?

יצחק קדמן: זה גם לא יזיק אם ידעו שהם לא מגיעים מסיבות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אולי הילד חולה?

אורלי לוי אבקסיס: אולי קרה לו משהו?

אורלי לוי אבקסיס: אולי עבר איזושהי חוויה לא נעימה בבית הספר?

אורלי לוי אבקסיס: זה גם מחזק את הקשר בין הורה למורה.

גלית גלעד: זה גם לא בכל הכיתות, זה רק בגיל הרך.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: זו קטסטרופה בפני עצמה שהחוק הזה נמנע בגלל פרסונה מסוימת ואותי זה מעצבן כי את החיים האלה יכולנו להציל, יכולנו לגלות בשעתיים הראשונות והילד הזה היה חי היום.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה לשאול, מה הגיל שבו נשכחים ילדים?

ציפי חוטובלי: כי יש גם תופעה של שכחת תינוקות ואז אנחנו לא יכולים להיעזר.

ציפי חוטובלי: החוק הזה הוא חשוב בכל מקרה.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

ציפי חוטובלי: תינוקות מגיל 0-3 חודשים בדרך כלל בבית עם האימא.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בדרך כלל אלה כאלה שלוקחים אותם למעונות או לגנים.

ציפי חוטובלי: לפעמים מישהו הלך לעשות קניות ושכח את הילד.

גלית גלעד: בבדיקה של מרכז הנתונים שלנו, מאגר ההפגעויות שלנו – אם את רוצה רק על השנה האחרונה - יותר תינוקות, זאת אומרת, 10 תינוקות והשאר ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: את יכולה לפענח לנו אבל באיזו סיטואציה?

אורלי לוי אבקסיס: בדרך לפעוטון, בחזרה מהפעוטון?

גלית גלעד: אני אתן לכם כמה מקרים, אתם רוצים אקטואליה?

ציפי חוטובלי: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

גלית גלעד: אז אנחנו יודעים על הילד בן 4.5 ממודיעין עלית, נשכח כמה שעות ברכב, היה בדרך עם ילדים אחרים לתלמוד תורה, הוסע על ידי המלמד שלו שביצע את ההסעה דרך קבע תמורת תשלום.

יצחק קדמן: באופן בלתי חוקי.

גלית גלעד: נכון.

גלית גלעד: תושבת אום אל-פחם הסיעה את האחיין שלה, היא חשודה שהיא שכחה פעוט בן 3 ברכב נעול, יצאה לקניות בעיר, התינוק נפטר; בן 5 נשרף למוות בתוך מכונית משפחתו בעת שחנה במטע זיתים סמוך לכפר הדרוזי עין אל-אסד בגליל העליון; בת שנתיים נספתה למוות – אנחנו כבר ממשיכים לשנים הקודמות, יש לי רק מקרי תמותה – נספתה למוות בדליקת רכב ביישוב בית עריף, סמוך לשוהם, שני ילדים נוספים חולצו במצב קל, הפגיעה היא כוויה; בן 3 מהפזורה הבדואית אל נאעם נמצא נעול ברכב חונה אחרי שנעדר מספר שעות, מותו נקבע במקום, מת ממכת חום; בן 5 מאבו-גוש נחנק למוות אחרי שנשכח 5 שעות ברכב של הגננת, הגננת אספה את הילד אחרי שראתה אותו לבד ברחוב אבל כשהיא הגיעה לגן היא שכחה אותו, כשהיא נזכרה להוציא אותו הוא היה חסר הכרה.

אביבית ארווץ: זה יכול לקרות לכל אחד, מאוד חשוב להגיד את זה.

יצחק קדמן: לא נכון, אל תגנו על העניין הזה.

יצחק קדמן: אם את אומרת: זה יכול לקרות לכל אחד, סימן שצריך להרים ידיים ולהשלים עם העניין.

אביבית ארווץ: לא, לא, אני לא אומרת שצריך להרים ידיים, אנחנו יכולים לתת - - -

יצחק קדמן: את הארנק לא כל כך מהר שוכחים ברכב.

אביבית ארווץ: בדיוק, כי את הארנק אתה רגיל להוציא מהרכב.

אביבית ארווץ: כשאתה בנסיבות חריגות, כמו עם הגננת, שלא רגילה לקחת את הילד, שמה אותו באוטו וכשהיא הגיעה לעבודה כבר דעתה פזורה והיא לא מרוכזת היא יוצאת ושוכחת.

אביבית ארווץ: הרבה יותר קל להאשים את הבן-אדם ולהרים ידיים - - -

יצחק קדמן: אי אפשר להכריז הכרזות כאלה, אתה מעודד חוסר אחריות.

אביבית ארווץ: אפשר לכעוס על האנשים ששוכחים אבל יותר חכם למנוע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נגיע להסכמה שיש בינינו חוסר הסכמה ונמשיך הלאה, אביבית, תהיה לך גם זכות דיבור.

גלית גלעד: אני יכולה להמשיך עוד ועוד, חבל.

גלית גלעד: אגב, אין פה דיפרנציאציה בין חברה לא יהודית לחברה יהודית, להפך, התאונות יותר קורות בחברה היהודית, חשוב לציין.

מסעוד גנאים: זו פעם ראשונה שאנחנו פחות.

מסעוד גנאים: זה לא מנחם בטח, כל אחד פה - - -

גלית גלעד: אין דיפרנציאציה, אין יותר חרדים או יותר במגזר אחר.

גלית גלעד: אין.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שאני עוברת הלאה, אתם בחנתם גם טכנולוגיות למניעה?

גלית גלעד: אנחנו נפגשנו עם יזמים.

גלית גלעד: תראי, הכלים המקצועיים שלנו נותנים לנו רק לייעץ להם מקצועית ואיך לקדם עניינים.

גלית גלעד: יש לנו אגף שמתעסק עם הנושא, אנחנו פוגשים את היזמים, נותנים להם את הכלים שלנו ידועים, כרגע אנחנו אפילו מנסים לעזור להם איזשהו מאגר לאין לפנות לסיוע כספי, אבל אנחנו נותנים להם רק שעת ייעוץ ואיזושהי תהודה דרך האתר.

יצחק קדמן: אבל יש מסמך שפרסמתם עם שיטות שונות טכנולוגיות.

גלית גלעד: כן, זה חולק פה.

אורלי לוי אבקסיס: מי אמר "אנחנו נדבר עליו", מהמדען הראשי, דודו לוי?

שי סופר: שי סופר.

שי סופר: אני אסקור בפניכם אחרי הסקירה של גלית, שאני באמת רוצה להודות לה על כל הפעילות בתחום.

שי סופר: כל הנושא הזה של שכחת ילדים ברכב לא מוגדר תחת המטריה המאוד רחבה של תאונות דרכים אבל אנחנו, מתוך ראיה לאומית וגם עקב הנחיית השר, לקחנו את הנושא הזה יחד עם שר התחבורה כשהרעיון למעשה הוא לתת מגוון פתרונות לכל ההיבט של שכחת ילדים ברכב והוקמה ועדה בין משרדית.

שי סופר: אני לא אלאה אתכם בכל הפרטים, אני רוצה יותר לגעת בצד של הפתרונות הטכנולוגיים.

שי סופר: את הפתרונות הטכנולוגיים אנחנו מחלקים למעשה לשנים: פתרון אחד הוא פתרון עבור רכבי ההסעות, עבור חברות, פתרון שפותח על-ידי חברת "משדן" שנציגה יושבים כאן.

שי סופר: הפתרון הוא פתרון שכרגע, על פניו, הוא זמין וזול.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא יכול להפוך להיות קטע של חלק מהשגרה, משהו שהוא כבר הולך עם האצבע כך והראש לשם והוא לא מסתכל?

שי סופר: אני אסביר למה לא.

שי סופר: לא יכול לקרות דבר כזה משום שברכבי הסעות ורכבי חברות יש לנו ניהול ופיקוח ויחסית קל לנו, וזאת משום שברגע שנהג לא לחץ בסיום נסיעה על אותו כפתור מקבל קצין בטיחות התעבורה של אותה חברה - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא שמעת את השאלה שלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת שזה יהיה כבר בסוג של – הוא אומר לילד בסוף: תלחץ.

מרדכי אלמוג: לא, זה לא כפתור, זה עם המפתח של הרכב.

שי סופר: אני אסביר, הוא חייב לכבות את הרכב, ללכת עם המפתח וללחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם לא מה?

שי סופר: אם לא הוא מקבל גם צפצוף וגם התראה לקצין הבטיחות בתעבורה בצורת הודעת טקסט.

אורלי לוי אבקסיס: וחוץ מזה, הוא יכול לנעול את האוטו אם הוא יוצא בלי ללחוץ שם?

מרדכי אלמוג: הוא יכול לנעול את האוטו, נרחיב על זה אם תרצו.

שי סופר: אפשר לדבר על הפתרון אבל המהות היא בראייה שלנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: להכריח אותו ללכת עד סוף האוטובוס?

שי סופר: מהיכרותנו את הנהגים – בסך הכול מדובר במנגנון שהוא מנגנון שנועד למנוע שכחה וברגע שנהג בכל זאת - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון, זה כמו השרוך על היד.

שי סופר: אנחנו מעלים את המודעות שלו על-ידי כיבוי המנוע ולחיצה בעזרת המפתח של הרכב.

שי סופר: אני מאמין שהנהג גם יסרוק לאחור, סך הכול זה אינטרס שלו, אין לו שום אינטרס לשכוח ילד ברכב, אין לו כוונה פלילית.

שי סופר: אז בהיבט הזה באמת יש לנו פתרון שהוא פתרון טוב, יש לנו רק סייג אחד לגבי הפתרון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: העלות.

שי סופר: הסייג הוא כזה: אגף הרכב במשרד התחבורה אמון על כל הנושא של בטיחות כלי רכב, כמובן בשיתוף פעולה אתנו, כשכל הנושא של כלי רכב נחלק לשני תחומים מרכזיים: האחד הוא "OEM" – שאלה כל המערכות שמורכבות בפס הייצור.

שי סופר: ברגע שהמערכת מורכבת בפס הייצור היא עומדת בכל הדירקטיבות החשובות בתחום ואנחנו לא בודקים, רכב מגיע כמו שהוא, לדוגמה כריות אוויר, מערכות בלימה, מערכות אוורור.

שי סופר: ברגע שמערכת היא מערכת של After Market, שהיא מותקנת לאחר פס הייצור, אנחנו דורשים ומחייבים שתהיה לה תקינה על מנת שמערכת כזאת לא תפגע במערכות האלקטרוניקה של כלי הרכב, שלא תגרום יותר נזק מתועלת.

שי סופר: ולכן אנחנו בדרך כלל מתכננים מערכות כאלה, יושב פה ראש תחום תקינה באגף והדברים הם בהחלט מקובלים, זה לא דבר שהוא חריג.

שי סופר: בטווח הקרוב יסתיים תהליך התקינה, זה לא תהליך שהוא מסובך כי המערכת עצמה אינה מורכבת.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה "טווח קרוב"?

כמאל קייס: המערכת נמצאת כרגע בפיילוט בחברת "משדן", אנחנו עוקבים אחריה.

כמאל קייס: עשינו ניסוי לפני כחודש במערכת הזו, היא לא עבדה כנדרש, מתוכנן במקרה למחר ניסוי שני אחרי הסרת ליקויים עם מכון התקנים, אני מאמין מאופי התקלה שהיתה שמחר יהיו תוצאות חיובית ואז אפשר ללכת למכון התקנים ולבצע תקן למערכת הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן זה לוקח?

כמאל קייס: אם התוצאה מחר תהיה חיובית אני מעריך טווח של חודשים בודדים עד שיהיה תקן לתוספת תקן מיגון ברכב.

כמאל קייס: זה הליך מאוד חשוב, ברגע שמשרד התחבורה מחייב מערכת כתקן, הוא בדק אותה והוא בטוח שהיא עובדת.

אורלי לוי אבקסיס: בדקתם עוד מערכות חוץ מהמערכת הזו?

כמאל קייס: כרגע, בגלל ייחודיות המקרה, אין מערכות כאלה שידועות לנו בעולם, זו מערכת, אני חושב, די תקדימית בנושא הזה.

כמאל קייס: מערכת כזו לסוג העבודה הזה לא הובאה לידיעתנו.

יצחק קדמן: יש הרבה מאוד טכנולוגיות, מגלאי נפח ועד כל מיני דברים אחרים.

כמאל קייס: בוודאי, אנחנו מדברים כרגע רק על מערכת בהסעות ילדים שמחייבת את ביצוע הסריקה של הנהג, לא על - - -

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא – ואנחנו יודעים כי הרי הוצגו לנו פה טכנולוגיות נוספות בפעם שעברה, היתה מצגת, הקרינו לנו סרטים, ראינו מהטכנולוגיות, אני חושבת, הכי יקרות, כמו סרטי ג'יימס בונד, ועד לאפליקציה המאוד זולה בטלפון.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא האם משרד התחבורה ננעל על פרויקט מסוים – אני לא אומרת שחלילה וחס הוא לא בסדר – אבל בדק רק אותו או שהוא בדק גם חלופות אחרות?

שי סופר: ברשותך, רק ארצה לסיים את הסקירה שלי, דיברתי על רכבי הסעות.

שי סופר: ברכבי הסעות הראיה שלנו היא כדוגמת המערכת הזאת, זאת אומרת, מערכת שמחייבת נהג ללכת פיזית.

שי סופר: גם רכב הסעות שונה לגמרי מרכב פרטי, הראייה היא לחייב את הנהג להגיע עד לקצה האוטובוס, מה שאין לנו ברכב פרטי.

שי סופר: ברכב פרטי יש היום שני פתרונות שאנחנו רואים אותם כמאוד אפשריים וישימים, האחד זה גלאי משקל ונפח למיניהם שיושבים בדרך כלל על כיסא הבטיחות ומאפשרים להורה למנוע שכחה.

שי סופר: זה מאוד דומה ל"בייבי סנס", מי שמכיר, איזשהו גלאי שברגע שהתינוק קם מהכיסא הוא ישר יודע שהתינוק לא יושב על הכיסא ולהפך, הוא מזהה את זה בצורה חד-חד-ערכית.

שי סופר: האפשרות השלישית שקיימת כמובן היא האפליקציה, האפליקציה זה פתרון מצוין אבל חייבים שיהיה לצורך העניין "סמארטפון" להורה, ברגע שיהיה סמארטפון שהוא גם כמובן מבוסס ג'י.

שי סופר: פי.

שי סופר: אס ויודע לזהות תנועה, יודע לזהות אם ההורה עצר את רכבו, אם הוא יצא מרכבו, ברגע כזה האפליקציה יודעת לתת מענה מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: מה היא עושה בעצם אם יצאת מהרכב?

שי סופר: היא יודעת לבוא ולשאול אותך האם שכחת את הילד באוטו.

אורלי לוי אבקסיס: ככה, זה צריך להיות משהו מאוד - - -

שי סופר: מאוד בסיסי ופשוט.

אורלי לוי אבקסיס: לא, מאוד מפחיד.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, הורה יוצא וגם אם הוא על הידיים אתה תחזור לראות שהוא לא באוטו.

שי סופר: כן, עם צפצוף לא נעים.

ציפי חוטובלי: האפליקציה עובדת אוטומטית מהרגע שבאתה ברכב?

ציפי חוטובלי: את אפליקציית ה-Waze"" צריך להפעיל.

ציפי חוטובלי: לזכור להפעיל אפליקציה זה גם דבר שדורש מודעות, אז אני אומרת, מי שכבר יודע להפעיל אפליקציה כבר יזכור את התינוק.

אורלי לוי אבקסיס: בתחילת הנסיעה את מפעילה אותה.

שי סופר: אני רק רוצה לסייג ברשותך, גברתי, ולספר דבר כזה, ואנחנו מצאנו את זה כשחקרנו בזמנו היה איש היי-טק ששכח את ילדתו ברכב, כשהוא יצא לדרך אני בטוח שהוא היה מפעיל את האפליקציה כי הוא זכר שיש לו ילדה ברכב, במהלך הנסיעה התקבלה לו שיחה מאוד חשובה מהעבודה והוא שכח הכול.

שי סופר: הוא היה זוכר בתחילת הנסיעה להדליק את האפליקציה, אני מאמין שזה היה מציל את הילד, מציל את המצב.

יצחק קדמן: יש גם אפליקציות נורא פשוטות, תוריד את נעל שמאל, בעיקר ברכב אוטומטי, שים על הילד, ברגע שתצא מהרכב אתה לא יכול ללכת.

יצחק קדמן: זה לא עולה כסף, זה לא עולה שום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: שים עליו את הארנק.

נירה למאי: שים עליו את הפלאפון.

יצחק קדמן: אבל זו קרינה, אני נזהר, הנעל לא עושה לו כלום.

אורלי לוי אבקסיס: הלאה.

שי סופר: זהו, סקרתי בפניך למעשה שלוש טכנולוגיות.

אורלי לוי אבקסיס: היתה טכנולוגיה שמנעה את נעילת החלונות במקרה שיש מישהו באוטו, מה קורה עם הטכנולוגיה הזו?

שי סופר: זו טכנולוגיה שהיא הרבה יותר מורכבת ליישום, זו טכנולוגיה שמחייבת גלאי נפח.

שי סופר: בראייה שלנו להכניס אלמנט כזה לכלי רכב קיים יכול להיות גם יקר וגם בעייתי, אנחנו חושבים שהפתרונות האחרים הם הרבה יותר ישימים.

אורלי לוי אבקסיס: היה עוד פתרון שהוא היה מעניין, משהו בשלבי רעיון, לשים דווקא על הנורה הפנימית באוטו, הנורה כשאנחנו פותחים וסוגרים את הדלתות, משהו שיזהה, אתה זוכר?

מיכה בר מאיר: כן, זו מערכת עם אינפרה אדום שמותקנת בנורת הרכב.

אורלי לוי אבקסיס: ואז היא בעצם לא מתערבת בטכנולוגיות המתקדמות של הרכב ולכן אין סכנה שהיא יכולה לפגוע בתפעול התקין של האוטו.

מיכה בר מאיר: היא מזהה את התינוק, היא מזהה כל תנועה, ברגע שהילד נוכח היא מתריעה.

מיכה בר מאיר: זאת אומרת, עצרת את הרכב, אתה לא יכול לצאת מהרכב בלי שאתה לוקח אתך את הילד.

אורלי לוי אבקסיס: היא מצפצפת?

מיכה בר מאיר: היא מצפצפת.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה עולה?

מיכה בר מאיר: אני לא זוכר שהם נקטו באיזה מספר.

אורלי לוי אבקסיס: הם נקטו פה במספרים, אנחנו נבדוק את זה, אני חושבת שהם נקטו בסביבות ה-100 עד 300 שקל.

מיכה בר מאיר: יכול להיות, יש לי את המידע, אני יכול להעביר לך, הגשנו אותו בפעם הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: אז תעבירו לנו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: למה טכנולוגיות כאלו לא בדקתם?

שי סופר: פשוט אנחנו לא רואים שהמערכות האלה הגיעו לבשלות בזמנו, כשהיתה לנו ועדה הזמנו את כל מי שהיה אמון בתחום והסתכלנו על בשלות טכנולוגית, ראינו 3 מערכות שהן בשלות טכנולוגית.

שי סופר: אם נכון להיום, מאי 2013, יש מערכות שהן בשלות טכנולוגית נשמח לבחון אותן.

שי סופר: בכלל כל התחום של טכנולוגיות ברכב הוא תחום שכל הזמן רק מתפתח.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לכן, אם נגיד יש הוראה של משרד התחבורה אולי להרכיב טכנולוגיה שמראש לא הטכנולוגיה יקרה במיוחד אבל בכלל – כמו שאתה רוצה לעבור טסט אז בוחנים לך אם הווינקר עובד אז מכניסים גם את הנקודה הזו, או לפחות במשפחות עם ילדים, צריך למצוא איזשהו פתרון, ואז זה כבר הופך להיות ייצור יותר המוני ולכן מוריד את העלויות פר יחידה.

שי סופר: אני שוב אומר, מערכת שאתה מתקין בתוך כלי הרכב הרבה יותר מורכבת ליישום מאשר מערכת שאני מרכיב על כיסא בטיחות או על ה"סמארטפון" שלי כי יש למערכת בתוך הרכב משמעויות של תקינה.

אורלי לוי אבקסיס: הנורה.

שי סופר: זה לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: הנורה, אתה לא מתערב בחשמל של האוטו.

כמאל קייס: סליחה, אבל מישהו צריך להבטיח שהנורה היא ב-100% מהמקרים כן מזהה, אין כשלים ולכן חייב העניין לעבור דרך - - -

אורלי לוי אבקסיס: לכן שאלתי אם זה נבדק.

כמאל קייס: כל המערכות, כל המוצרים הידועים לנו המוצעים כיום, לאף אחד אין תקן, הוא לא נבדק מקצועית שאפשר לרגולטור, למישהו שמחייב את זה בחוק, להיות בטוח ולהגיד להורים: אם אתם שמים את המערכת הזאת אתם יכולים להיות שקטים שהילד שלכם לא ישכח.

אורלי לוי אבקסיס: אז איך בסופו של דבר מתקדמים עם טכנולוגיה כזו?

אורלי לוי אבקסיס: מה התהליך?

אורלי לוי אבקסיס: סתם עכשיו יש לי איזה סטארט-אפ במוח, בא לי איזשהו רעיון – אני רוצה סתם פה בסיעור מוחות – מה אני עושה עם זה?

יצחק קדמן: קודם רושמת אותו כפטנט.

בני דאון: קודם כל בודקת את מי את מכירה במכון התקנים, איך את מגיעה למכון התקנים כי בלי מכון התקנים אי אפשר להפוך להיות משהו שהוא סטנדרטי, שהוא גדול.

בני דאון: יש שם את הפקק הזה.

אביבית ארווץ: נכון ויותר מזה, אם אין תקינה בארצות הברית אז אין תקינה בישראל.

כמאל קייס: לא, זה לא מדויק מאחר ואנחנו רואים במכון התקנים בבדיקה של החברה "משדן" בניית תקן ייחודי לישראל.

אורלי לוי אבקסיס: איך הם הגיעו אליך?

כמאל קייס: בוועדה הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היו פה עוד אנשים בוועדה הקודמת.

מיכה בר מאיר: הם הגיעו דרכנו, דרך .

מיכה בר מאיר: ITS

אורלי לוי אבקסיס: ITS זה סוג של עמותה, נכון?

מיכה בר מאיר: איגוד.

אורלי לוי אבקסיס: ואנשים משלמים לכם כדי להיות חברים, נכון?

מיכה בר מאיר: כן, אבל ללא קשר אנשים מגיעים עם פיתוחים ואנחנו מחויבים לטכנולוגיה, לא לחברים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה אומר שמי שלא נמצא תחת קורת הגג שלך לא יכול להגיע אליו?

מיכה בר מאיר: בוודאי שהוא מגיע.

אורלי לוי אבקסיס: אז שמישהו יסביר לי איך מגיעים אליך.

מיכה בר מאיר: כל מי שהגיע לפה דרכנו, אף אחד מהם לא חבר האיגוד, הם פנו אלינו כי אנחנו נחשבים כאוטוריטה מקצועית בתחום הטכנולוגיה.

מיכה בר מאיר: רק בתוך האיגוד יש לחברות למעלה מ-50 מהנדסים שונים בתחומים ועוד מדענים מפתחים ויש לנו צוותים מקצועיים שיושבים על כל תחום, אני מרכז את התחום הזה, אתה המידע והמחקר והם הגיעו אלינו.

מיכה בר מאיר: אתמול הגיעה אלי חברה שיש לה פיתוח דומה לרכבי הסעה רק בטכנולוגיה שונה, עם אותם יישומים, שהנהג צריך ללכת אחורה ולדווח וזו מערכת שלא מתערבת ברכב.

אורלי לוי אבקסיס: מה היתה העלות שלהם להתקנה?

מיכה בר מאיר: אין לי מושג, הם יצטרכו להיפגש עם כמאל כי זה האופי ואנחנו גם עובדים בשיתוף עם הרשות הלאומית וגם אליהם מגיע המידע שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: כמאל, כולם צריכים לעובר דרכך?

כמאל קייס: אם צריכים בסוף לחייב את המוצר כחובה צריך שיהיה לו תקן ולעבור דרך התקינה, אבל אם זה אביזר לפרסום ולעידוד אז לא, לא מחויב לעבור דרכנו כל עוד שזה לא מחויב בחקיקה.

כמאל קייס: בחקיקה זה כבר חייב לעבור דרך המשרד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: סיימת?

שי סופר: כן.

אורלי לוי אבקסיס: קדמן.

יצחק קדמן: קודם כל יש לי שאלה ואחר כך כמה הערות.

יצחק קדמן: השאלה שלי אליך – ושוב, סליחה שאני חוזר ל-"low-tech" ולא ל-high-tech"" – באחד המקרים שבהם תינוק נשכח באמת ברכב, שלא מזמן היה אותו גזר הדין של אותו נהג הסעות שהשאיר אותו, היתה שם בעיה שרכב ההסעות, שהיה רכב הסעות שהסיע כל בוקר ילדים לגן, היה צבוע מבחוץ באופן שעוברי אורח לא יכולים לראות מה יש ברכב.

יצחק קדמן: עלתה בשעתו הצעה למנוע מרכבי הסעה, ולא צריך פה שום טכנולוגיות, כיסוי כזה של החלונות בדרך שעוברי אורח לא יכולים לראות.

יצחק קדמן: אגב, בלא מעט מקרים עוברי אורח הצילו ילדים כי פשוט הם עברו, ראו, דיווחו למשטרה, באו ופרצו לרכב.

ציפי חוטובלי: מה זה כיסוי, וילונות או חלונות אטומים?

אורלי לוי אבקסיס: הם שמים כמו מדבקה.

קריאה: השחרה של החלונות.

יצחק קדמן: עטיפה של מדבקה בין אם לצורך פרסומת ובין אם לצורך יופי או מה שלא יהיה.

יצחק קדמן: למה לא לחייב את חברות ההסעה להשאיר את החלונות נקיים?

יצחק קדמן: אין פה שום טכנולוגיה, שום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד מהרעיונות, אנחנו נרשום אותם.

אורלי לוי אבקסיס: וזו הוראה שיכולה לצאת מ - ?

יצחק קדמן: משרד התחבורה.

שי סופר: מאתנו, מאגף הרכב.

כמאל קייס: זה מאתנו.

כמאל קייס: בתקינה שקיימת היום לפי הידוע לי יש איסור לשים מדבקות כאלה שמכסות את שדה הראיה אבל נבדוק את זה.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאתם צריכים להוסיף בצידה קנס?

אביבית ארווץ: התקנות לא מתייחסות לחלונות של הנוסעים, גם ברכב פרטי אתה יכול להכהות את החלונות שבצדי הרכב.

יצחק קדמן: נכון, זה מקדימה ואחורה, זה לא קשור.

כמאל קייס: באוטובוס, ורכבי הסעות מוגדרים כאוטובוס, יש דרישות חובה אחרות לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: אז הרעיון אולי להוסיף קנס בצד ולהביא לידיעה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, כאשר משרד החינוך מוציא מכרז להסעות מראש הוא רושם כחלק מהתנאים, נגיד שתהיה הטכנולוגיה שאפשר לשים את הכפתור מאחורנית שמחייב את הנהג לעשות סקירה, בין היתר אחד מהדברים הוא שיהיה אסור לכסות את החלונות כך שאפשר יהיה לדעת מה קורה בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה יכול גם למנוע מצבים אחרים חלילה וחס, לא רק שכחה של ילד באוטו.

יצחק קדמן: תבדוק את העניין הזה, זה דבר שבקלות יכולים לעשות אותו, הוא לא עולה כלום.

כמאל קייס: אני אבדוק את העניין הזה, במידה וזה מצריך תיקון לא אמורה להיות בעיה לעשות זאת.

יצחק קדמן: עכשיו שתי הערות יותר כלליות: אל"ף, עניין שהוא לא סמנטי, כל הזמן אנחנו מדברים על שכחת ילדים ברכב ואני מציע שנדבר על "השארת ילדים ברכב".

יצחק קדמן: חלק מהמקרים אינם שכחה.

יצחק קדמן: הבוקר כשבאתי לפה היה לי מזל, היה לי טרמפ, שאלה אותי הנהגת לאיזה דיון אני הולך אז סיפרתי לה והיא סיפרה לי שהיא היתה השבוע במוסך לקחת את האוטו שלה, היא נכנסה למוסך, עמד שם רכב נעול ובתוך הרכב תינוק.

יצחק קדמן: היא התחילה לצעוק, שאלה של מי הילד הזה, יש במוסכים משרדים שבדרך כלל ממוקמים למעלה, היא מצאה שם את ההורים של הילד, אמרו: מה קרה לך?

יצחק קדמן: השארנו אותו רק לרגע, היא אומרת: נמלטתי כי עוד רגע היו גם מרביצים לי.

יצחק קדמן: אני מספר את זה כי בלא מעט מקרים לא מדובר בשכחה, מדובר בהשארה מכוונת, באיזו גישה של "לא יקרה לי כלום".

יצחק קדמן: איך אמרה פעם מישהו כששוטרים באו לחפש אותה בקניון אחרי שבקניון אזרחים דיווחו שיש תינוק?

יצחק קדמן: אמרה: מה יש לכם?

יצחק קדמן: הלכתי ל-10 דקות.

יצחק קדמן: הם לא יודעים שגם בהרבה פחות מ-10 דקות התינוק יכול לאבד את חייו.

יצחק קדמן: אני מדבר על מקרים שבהם הולכים להוציא כסף מכספומט – ואני מדבר על מקרה כזה שלא הסתיים במוות, אבל גנבו את הרכב עם התינוק בפנים, וזה לא פחות מסוכן, הרכב התגלה בסוף בשטחים.

יצחק קדמן: אז אני אומר, הטכנולוגיות זה דבר מבורך אבל אסור לנו לשכוח שני דברים: האחד, הסברה בלתי פוסקת, כמו שעשו אגב משרד התחבורה או המועצה לבטיחות בדרכים, עניין של הקלטה, לא נוסעים אם לא מקליטים.

יצחק קדמן: טפטפו את זה, פמפמו את זה, למה לא לעשות אותו הדבר גם עם העניין הזה?

יצחק קדמן: מדובר בחיים אדם.

יצחק קדמן: זה דבר אחד.

יצחק קדמן: הדבר השני מופנה לא ליושבים פה אלא למערכת אכיפת החוק.

יצחק קדמן: בנתונים שלנו במהלך השנים האחרונות נפתחו תיקים בודדים על השארת קטין ברכב ללא השגחה, גם כשהמקרים לא הסתיימו באסון, שאז נמנעים להוסיף צער להורים, המשטרה והפרקליטות סוגרים את התיקים האלה, גם כאשר ברור שהתינוק לא נשכח אלא הושאר במכוון.

יצחק קדמן: מוכרחים גם במערך הטיפול שלנו בנושא הזה להכניס את אכיפת החוק.

יצחק קדמן: החוק, אגב, מדבר על השארת קטין עד גיל 6 ללא השגחה, הוא מדבר על עונש עד 3 שנות מאסר.

יצחק קדמן: סוגרים את התיקים האלה, יש לנו נתונים על סגירת רוב מוחלט של התיקים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר מה?

יצחק קדמן: כמו במקרה שסיפרתי, הילד בחניון, המכונית נעולה, מזעיקים שוטרים - - -

נירה למאי: מי מתלונן?

יצחק קדמן: למה צריך מתלונן, השוטר בא ופורץ את הדלת ואחרי רבע שעה מופיעה הגברת או האדון ועוד יש לכם טענות: מה פרצת לי את הרכב, אז מה אם השארתי אותו?

יצחק קדמן: במקרים כאלה יש אפשרות להעמיד לדין ולא מעמידים לדין, יוצרים את הרושם אצל הציבור – אגב, שלא ילכו לכלא, מספיק קנס של 2,000 שקל, יעבוד יופי.

אורלי לוי אבקסיס: רעיון.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אביבית, רצית לומר משהו.

קריאה: מאיפה את?

אביבית ארווץ: אני לא משום ארגון, אני אימא.

אורלי לוי אבקסיס: הכי חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: היא נציגת ההורים פה.

אביבית ארווץ: אני לא מייצגת את כל ההורים בעולם, אני מייצגת את עצמי ואת מי שענה לי בשאלות.

אביבית ארווץ: דבר ראשון לגבי השארה של ילדים ברכב, השארה של ילדים ברכב היא אירוע פלילי, אין שאלה בכלל.

אביבית ארווץ: מה שחשוב לי למנוע זה את המצבים של שכחה.

אביבית ארווץ: בשכחה, אפשר לכעוס עליה, אפשר להגיד שהיא לא אחראית, אפשר להגיד על האב הזה מהיי-טק שהוא אבא רע ואפשר גם לתת לו קנס אבל את הילד זה לא יחזיר.

אביבית ארווץ: הפתרונות הטכנולוגיים יכולים להיות בדיוק כמו שהצעת, ואגב, אחת ההמלצות היא להשאיר את התיק ליד הילד וזה לא משום שהתיק יותר חשוב מהילד אלא בגלל שלתיק נזדקק במהלך היום וניזכר ששכחנו אותו.

יצחק קדמן: גם לילדים.

אביבית ארווץ: הילד, אנחנו רגילים ב-15:00 או ב-16:00 להזדקק לו, ועד 15:00 או 16:00 – לגבי התקינה והחקיקה, כמאל הסביר מאוד יפה בפעם הקודמת למה אין תקן.

אביבית ארווץ: בגלל שהתקן הוא יקר, נכון?

אביבית ארווץ: אמרתם מיליון שקלים או משהו כזה להוציא תקן, כמאל אמר: מקובל לקחת תקנים מארצות הברית.

אביבית ארווץ: בארצות הברית לעולם לא יהיה תקן משום שיצרניות הרכב, שלכל אחת מהן יש פתרון מוכן לכך, כמו שלחגורה יש צפצוף כשלא חוגרים, הרכבים היו יכולים לצאת מהיצרן עם מתקן.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, עם הגלאי.

אביבית ארווץ: נכון, אבל בדיוק בדיוק מהתהליכים שכמאל תיאר פה אף יצרנית רכב לא מוכנה לקחת על עצמה את האחריות שהמתקן שלה יעבוד בכל מצב ובכל תנאי וכדי להימנע מהפרומיל הזה של התאונות אם יהיה לנו מתקן למניעת שכחת ילדים לא עושים את זה בכלל.

אביבית ארווץ: פשוט לא עושים את זה בכלל.

אביבית ארווץ: יש ארגון בארצות הברית שנקרא KidsAndCars"", הוקם על-ידי אימא בדיוק כמוני שניסתה להוביל מהלך של חקיקה, נתקלה פעם אחר פעם באיומים, לא הצליחה בגלל העניין הזה של התנגדות חברות הרכב.

אביבית ארווץ: יש אפילו פיתוח של נאס"א, זה קרה בנאס"א למהנדס ששכח את הילד שלו בחניון של נאס"א ואחרי שהילד מת נאס"א פיתחו מתקן ובכל זאת אף אחד לא מוכן לתת אישור למתקנים האלו בדיוק מהסיבה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: מה נאס"א פיתחו?

אביבית ארווץ: זה מנגנון של נאס"א, הוא מסובך.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לכם למה, יש גם את הרובוט לדוגמה, השואב, זה גם פיתוח של נאס"א, אז יש גם פיתוחים של נאס"א שאנחנו משתמשים בהם.

אביבית ארווץ: ובארצות הברית מדובר ב-400 ילדים בשנה שמתים והמספר רק הולך ועולה כי ככל שאנחנו טכנולוגיים יותר, ככל שאנחנו עמוסים יותר, אנחנו שוכחים.

אביבית ארווץ: אני אומרת, אפשר למצוא פתרונות שיעקפו את הבעיה.

אביבית ארווץ: הפתרון שאת חשבת עליו בישיבה הקודמת זה לבוא דרך חברות הביטוח.

אביבית ארווץ: בואו נבין שחלק מהמקרים, לא מקרה שמשאירים בצורה פלילית, הם מקרים של שכחה ובמקרה כזה של שכחה אפשר להגדיר את זה כתאונת דרכים, וכשזאת תאונת דרכים - - -

אורלי לוי אבקסיס: יהיה מי שיפרסם.

אביבית ארווץ: זה לא מסיר אחריות.

נירה למאי: זה מקרה של רשלנות, יש הורים שעושים רוורס ודורסים את הילדים שלהם, הפרקליטות מלאה בתיקים, יצא לי לטפל בהם גם באופן אישי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא נחשב תאונת דרכים?

נירה למאי: שניה, לפני העניין של תאונת דרכים העניין העקרוני - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה שהוא נסע אחורה, לא נחשב תאונת דרכים?

נירה למאי: זה ודאי תאונת דרכים, יש לי כתב אישום מוכן, אבל אז, מה שעשתה הפרקליטות, זה נכנס לתחום הפלילי, זה חייב להיכנס כי זאת התנהגות שמוגדרת בחוק התנהגות אסורה וגם רשלנות היא התנהגות אסורה ואז היועץ המשפטי לממשלה – בדרך כלל מגישים עיכוב הליכים והיועץ המשפטי לממשלה נוהג פשוט לא להעמיד לדין בגלל נסיבות ספציפית אבל המגמה הכללית היא כן להכניס את ההתנהגויות האלה לתחום הפלילי כי הן נמצאות שם.

נירה למאי: אין סיבה לפטור מראש את ההתנהגויות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: כוונת תחילה וכדו' או מחשבה פלילית?

נירה למאי: לא, רשלנות.

אורלי לוי אבקסיס: רשלנות - גם נסיעה לאחור בלי להסתכל במראה זו רשלנות אבל זה עדיין בתוך הפקודה של תאונות דרכים.

נירה למאי: זו עבירת גרם מוות ברשלנות.

אורלי לוי אבקסיס: גם זה וגם זה.

נירה למאי: לא, זה גרם מוות ברשלנות, העמדה לדין היא על גרם מוות ברשלנות איפה שיש הרוג, או גרימת חבלה חמורה.

אורלי לוי אבקסיס: אני עדיין לא הבנתי, נירה, למה זה לא יכול להיחשב כמשהו שקשור לביטוח?

נירה למאי: קודם כל, בית המשפט העליון כבר קבע שמבחינת ההגדרה יש כאן בעיה להגדיר את זה תאונת דרכים.

נירה למאי: זה לא עונה על ההגדרה מכיוון ש- - -

אורלי לוי אבקסיס: החוק לא ספציפי.

נירה למאי: כן, המנוע דומם, היו כל מיני סיבות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת השאלה שלנו, אם כן לעשות.

נירה למאי: אבל יש כאן עניינים שמעבר.

נירה למאי: קודם כל נתחיל מזה שהתקרות בחוק הפלת"ד הן תקרות קשיחות והן נמוכות, למה לא לאפשר לתבוע בנזיקין את מי שאחראי?

נירה למאי: נתחיל מזה.

נירה למאי: גם מבחינת הפיצוי להורים.

נירה למאי: שנית, השאלה העיקרית היא אם אנחנו מכינים את זה לחוק הפלת"ד ויש כאן פיצוי מידי, האם זה לא משליך באמת על ההתנהגות שאנחנו רוצים למנוע?

נירה למאי: תאונות דרכים שבה יש איזשהו פיצוי מידי אומרת מראש: יש כאן מישהו - - -

אורלי לוי אבקסיס: נירה, נו, מה, את חושבת שאנשים עוזבים את התינוק באוטו מתוך מחשבה שהוא ימות?

נירה למאי: ודאי שלא.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שהוא יגיד: יש פיצוי אז עכשיו מותר לי להיות רשלן, ברמה כזאת?

נירה למאי: ודאי שלא כי אז המזיק הפוטנציאלי פטור, אז המזיק הפוטנציאלי פטור כי יש לפלת"ד חברת ביטוח - - -

אורלי לוי אבקסיס: השאלה, ואני כבר דיברתי על זה אתך אתמול בטלפון, אם אפשר ליצור איזה יצור כלאיים שמצד אחד ישאיר את האחריות הפלילית ומצד שני כן יצא עם פיצוי מסוים כי לפעמים אותם הורים גם נמצאים בלי - - -

נירה למאי: נכון אבל לאו דווקא לפי הפלת"ד, לא צריך לכופף את הכול כי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל הנהג, על שכר המינימום שהוא מרוויח, שיושב עכשיו באוטו ושכח את הילד שם, לא יפצה את ההורים האלה גם אם יקבע בית המשפט שני מיליון שקלים, בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: לא יהיה לו במה, אבל הביטוח כן.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו לא מדברים על יותר מדי, תלוי מאיזו זווית מסתכלים, זה לא יעלה את הפרמיות של הביטוח כי בגלל זה לא יהיו עכשיו יותר מקרים כאלו.

יצחק קדמן: חשבתי שאת מציעה את זה כדי שחברת הביטוח תדרוש.

אורלי לוי אבקסיס: וחברת הביטוח לא רק תדרוש, היא גם תפרסם, אתה מבין?

אביבית ארווץ: כן, זו המטרה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא יעלה את הפרמיות אבל זה יעלה את המודעות.

נירה למאי: אבל גם הביטוח של חברת הסעות והביטוח של הגנים, שגם להם יש חלק בנזק שנגרם, יעבדו מצדם כדי להזהיר את המבוטחים שלהם או יעלו את הפרמיות שם.

נירה למאי: כלומר, המזיקים יהיו רחבים יותר.

אורלי לוי אבקסיס: בואו ניצור משהו שיכניס כמה שיותר שחקנים למשחק וככל שיהיו יותר שחקנים יהיה ליותר אנשים אינטרס לעלות את המודעות, להזהיר, לפרסם ולחייב להתקין את המנגנון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: נתתם לו כבר שם?

מרדכי אלמוג: כן, "High Care" או "Baby Care" או כל מיני כאלה.

אורלי לוי אבקסיס: Baby Care"" כבר יש, לא?

מרדכי אלמוג: יש, "High Care" לדעתי.

מרדכי אלמוג: יש אינספור למה שאפשר לעשות עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה?

אורלי לוי אבקסיס: למשל כשאתה קונה רכב חדש אומרים לך: אתה לא מבוטח עד שאתה לא שם את העלוקה, את האיתורן, אתה חייב להתקין אבל יש לך אופציות ויש גם חברות שמציגות אופציות.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר להגיד שבשורה התחתונה אתה צריך לדאוג לאיזשהו מיגון, יעשו חברות הביטוח עם מי שהם רוצים את העסקים שלהם, יחתימו עם מי שהם רוצים, אבל שיהיה לך מנגנון שאמור יהיה להתריע.

ציפי חוטובלי: יש לי שאלה, כיסאות תינוק זה משהו שאפשר להתקין עליו?

שי סופר: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כן, כמו "בייבי סנס".

ציפי חוטובלי: על זה בעצם מתקינים את הכול?

אביבית ארווץ: יש גם פתרונות שהם ממש פשוטים, ברמה של מדבקה או משהו שנועל לך את הסוויץ' ואת לא יכולה לפני שאת משחררת אותו.

דוד גאליס: זה מבחינה בטיחותית בעייתי.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא רוצים טכנולוגיות שמתערבות בתוך מנגנון התפעול של האוטו.

אביבית ארווץ: לא, משהו מבחוץ, חתיכות פלסטיק שעולות דולר.

אביבית ארווץ: יש כל מיני דברים, יש מגוון מאוד רחב של פתרונות, לכל פתרון יש את עקב האכילס שלו, כל פתרון לא מלא, הם כולם חסרים.

אביבית ארווץ: אפשר להשתמש בכמה, העיקר שבאמת תהיה הסיבה, האינטרס הכלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, זה כמו בחברות תרופות, יש מחלות יתומות אין לאף חברת תרופות אינטרס לפתח את התרופה כי לא יהיו מספיק דורשים לאותה תרופה ולא יהיה רווח כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: פה אולי, ציפי, נעזר בך לשנות ולבדוק יחד אתנו, איך שתרצי, את הנושא של להכליל את זה בתוך הביטוח וליצור משהו יחד עם נירה.

נירה למאי: מנגנון שלא יפתור מזיקים אחרים כי - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא יפתור נזיקין מגורמים אחרים ואז חברות הביטוח יידעו טוב מאוד לעשות - - -

אביבית ארווץ: לצורך זה אני רק רוצה להוסיף דבר קטן.

אביבית ארווץ: ברגע שתפתח הדלת הזו לא רק במקרה של מוות יש נזיקין, גם במקרה שילד ישב, גם אם זו רק התייבשות, פשוט יש משפחות שבקשר אתי ונהגים ששכחו שבקשר אתי, אני מכירה נהגת שכמעט איבדה חסות על הילדים שלה כי היא לא יכלה לשאת את האשמה.

אורלי לוי אבקסיס: את מי את רוצה לפצות?

אביבית ארווץ: לא, אני לא רוצה לפצות, אני אומרת שיש מערך שלם של פגיעות שאנחנו לא ערים לו ברגע זה, יש טיפולים פסיכולוגים וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שזה יהיה, תאמיני לי, ברגע שהכנסת את זה לתוך הקטגוריה של תאונת דרכים או של תאונה ברכב, באופן אוטומטי יש לזה את המדרג ולוקחים בחשבון גם לא מוות, גם מצבי ביניים.

רחל שוכמן: אני לא רוצה לדבר על החלק הטכנולוגי, אני רוצה להאיר את עינינו רגע על ההסעות שלוקחות ילדים לבתי ספר ולגנים.

רחל שוכמן: אף אחד לא בודק את איכות ההסעה, אף אחד לא בודק מי הנהג ואף אחד לא בודק – ואני אומרת לך את זה מתוך ניסיון – כל מיני קומבינות שהם עושים במהלך בכדי לחסוך כסף, מעבירים מרכב לרכב כדי הוא לא יצטרך לעשות את כל המסלול.

רחל שוכמן: בעצם הנהג עושה בסוף את המסלול לא יודע בכלל מי הילדים שהוא קיבל.

אורלי לוי אבקסיס: ועל מה חתמו זה שלקח אותו כקבלן משנה של הקבלן משנה ועל מה הוא מחויב למשרד.

אורלי לוי אבקסיס: ל"בטרם" יש רעיון בנוגע לזה, נכון?

גלית גלעד: יש לנו ועדת משנה שמתכנסת מחר או מחרתיים.

בתיה לוי: אחת הוועדות מהתוכנית הרב-שנתית.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, בתיה, את ממשרד החינוך?

בתיה לוי: לא, מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, משרד החינוך לא צריך להיות חלק מכל הסיפור פה?

בתיה לוי: הוא חלק, דודו לוי נמצא פה, שותף בכיר בוועדה ובכלל באופן רציף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נרצה שתעבירו לנו מסקנות מהפגישה בבקשה כי לא ייתכן שכל העניין של מערך ההסעות ואנחנו לא מדברים גם על איכות הנהגים ועל ההכשרה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: בקרוב תהיה פה גם כן ועדה על הנושא של ילדים בעלי צרכים מיוחדים וההסעות שלהם, ששם זה אפילו יותר קטסטרופלי.

רחל שוכמן: אורלי, אני גם רוצה לציין שהילדים, לפעמים קטנים, עוברים שלוש פעמים בבוקר או בצהרים מרכב לרכב באמצע הכביש, בלי שום ביטחון, שום דבר.

רחל שוכמן: זה פלא שלא קרו עוד אסונות.

אורלי לוי אבקסיס: קרו, קרו.

רחל שוכמן: זה נורא וצריכים לתת את הדעת על הנושא הזה.

ציפי חוטובלי: אני צריכה לעזוב את הישיבה ב-13:00 כי יש לי פגישה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה קודם כל לברך את כל מי שפעיל בנושא הזה, בעניין החשוב הזה של בטיחות ילדים.

ציפי חוטובלי: תראו, ממה שיצא לי להתרשם לפני הישיבה הזו, ישבתי עם ד"ר סופר והוא אמר לי שיש ועדה בין-משרדית לבטיחות ילדים שיושבת כרגע על המדוכה לתכלל את כל הדברים החשובים האלה שאנחנו מדברים עליהם, חייבים להכניס את הנושא הזה, זה נושא מאוד מאוד חשוב בעיני.

אורלי לוי אבקסיס: זו הפגישה של מחר, לא?

גלית גלעד: לא, מחר זו ועדת משנה, היא מדברת על התוכנית שהיא בליווי של ארגון "בטרם" והובלה של משרד הבריאות.

ציפי חוטובלי: צריך להכניס את הנושא הזה לנושאי הדיון בוועדה.

ציפי חוטובלי: מבחינת ההבחנה בין מקרים פרטיים של הורים לבין חברות הסעה, באופן טבעי על חברות הסעה יותר קל לפקח כי מדובר באנשים שבסופו של יום אמונים על ביטחון הילדים והם צריכים לדווח למעסיקים שלהם ולכן נראה לי די פשוט להכניס את המנגנונים האלה, למשל - מי הציע את הנושא של להוריד את הכיסוי של החלונות?

ציפי חוטובלי: ד"ר קדמן.

ציפי חוטובלי: כל הנושא הזה לדעתי באופן מובן זה דבר שאפשר לעלות אותו בפני השר ובקלות משרד התחבורה יכול לעשות את זה.

ציפי חוטובלי: נראה לי שבכל מה שנוגע לחברות מסחריות שעוסקות בהסעת ילדים בוודאי שאפשר לטפל בנושא.

ציפי חוטובלי: לגבי הורים, אני יוצאת מנקודת הנחה שאין דבר שיותר יקר להורים מאשר הילדים שלהם ומדובר בהיסח הדעת, ולכן, כמה שהייתי רוצה שהטכנולוגיה תעמוד בסיוע אני חושבת שזה חייב להיות שילוב של טכנולוגיה עם הסברה ועם מודעות, ובהקשר הזה אני גם מוכנה לבחון את היכולת שלנו יחד עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לייצר איזשהו קמפיין נקודתי לנושא הזה של השארת ילדים.

ציפי חוטובלי: לפעמים קמפיין עולה לתקופה קצרה ואז הוא מלווה אותנו הרבה מאוד זמן.

ציפי חוטובלי: אני מעדיפה שמה שילווה את ההורה זה קמפיין ולא זעזוע מעוד מקרה של ילד שחלילה קרה לו משהו רע בגלל שהשאירו אותו.

יצחק קדמן: עכשיו זה הזמן, לקראת הקיץ.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזמן, לגמרי.

ציפי חוטובלי: נכון.

ציפי חוטובלי: אני לא יודעת עדיין מה טווח הזמנים שדרכו אפשר להספיק.

ציפי חוטובלי: נכון, יש את הנושא של הקייטנות, זה גם נושא מאוד חשוב.

ציפי חוטובלי: בכל מקרה, את סיכום הדיון נעביר אלינו, אנחנו נמשיך לעבוד במשותף, ואני מוסיפה, אורלי – אני קוראת לה אורלי כי היא חברה – אבל יושבת-הראש היא מחברות הכנסות הנמרצות במשכן והפעילות במשכן והמוצלחות במשכן ויהיה לי לכבוד לשתף אתך פעולה במסגרת התפקידים החדשים של שתינו.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה.

ציפי חוטובלי: את ממשיכה במרץ בנושא שמהרגע שנכנסת לכנסת הוא בראש מעייניך, ילדי ישראל, אז המון הצלחה.

ציפי חוטובלי: תודה לכולם.

אורלי לוי אבקסיס: ציפי, ממש תודה לך ואנחנו נפדה את השטר.

ציפי חוטובלי: אני בטוחה.

אורלי לוי אבקסיס: יש למישהו עוד משהו להוסיף?

דוד גאליס: אני רוצה להגיד שבאופן כללי בפטנט הזה שעשינו, שיצרנו עם חברת "איתוראן", דאגנו גם שההורים יהיו רגועים וחשוב להזכיר את זה, כי מי שהולך לסוף האוטו ועשה את הבדיקה, באותו רגע נשלחה הודעה טקסט להורים שבוצעה בדיקה ברכב.

דוד גאליס: חשבנו גם על הפן הזה.

אורלי לוי אבקסיס: את מבינה?

אורלי לוי אבקסיס: המורים והגננות לא רוצים לעשות את זה.

דוד גאליס: אנחנו חשבנו להרגיע את ההורים.

דוד גאליס: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, אחרי הוועדה הקודמת אנחנו בעצם הכנסנו את המערכת הזו לבדיקה, היא נבדקה אצלנו, אני מנכ"ל של חברת הסעות שנקראת "משדן" והכנסנו אותה למעל 120 כלים בבעלותו, הכנסנו אותם לפיילוט וזה עבד בפיילוט.

דוד גאליס: מה שקורה הוא שבעצם הדבר הזה נותן לנו משוב, גם לסדרן האם בוצע, גם להורים, ובעצם זה נותן תמונה כמעט מלאה כאשר אנחנו לא חיפשנו לעשות שם אקזיט כספי, אני מדבר אתך על 1,000 שקל כולל התקנה של המערכת, כולל כל החווטים, כולל הכול בפנים.

דוד גאליס: זאת אומרת, אנחנו עושים את זה על מנת באמת להציל עוד ילד בישראל וזו המטרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה, תודה רבה.

מרדכי אלמוג: אם יורשה לי, חברת הכנסת, בקשר לפלת"ד, תאונת דרכים נחשבת אם הנסיעה או השימוש ברכב למטרות תחבורה, ברגע שכיבינו את האוטו אין מטרות תחבורה ואז זה לא פלת"ד, זו לא תאונת דרכים בפלת"ד.

מרדכי אלמוג: תפקידכם כרגע לעשות, לשנות, כל עוד נמצא אדם ברכב זה עדיין מטרות תחבורה ופה השינוי, על זה אתן צריכות לחשוב.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה, למה כשאני מחליפה גלגל או כשאני פותחת את מכסה המנוע או כשאני פותחת את המים לבדוק שיש מים ועפו עלי עכשיו אדים, למה זה כן נחשב תאונת דרכים?

מרדכי אלמוג: כי זה במהלך הנסיעה.

אורלי לוי אבקסיס: מה תוך כדי נסיעה?

אורלי לוי אבקסיס: עצרתי את האוטו בצד, כיביתי והתחלתי לטפל בו.

נירה למאי: כי לא הגעת ליעדך, הנסיעה עוד לא הסתיימה.

מרדכי אלמוג: מכיוון שהיתה תקלה במהלך הנסיעה.

גלית גלעד: אורלי, קורס ארוך מאוד במשפטים, קורס ארוך על פלת"ד ונזיקין.

אורלי לוי אבקסיס: אני משפטנית.

מרדכי אלמוג: מכיוון שבמהלך הנסיעה היה תקר בגלגל או תקלה ועצרתי, תפעלתי והמשכתי זה עדיין במהלך הנסיעה, זה עדיין שימוש ברכב למטרות תחבורה.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אם זה היה כבר נמצא בפנים לא היינו נדרשים לשנות, מאחר וזה לא בפנים זה העניין, היא הנותנת, בגלל שזה לא בפנים אנחנו באים לשנות ואנחנו יוצרים בעצם משהו חדש.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שאנחנו נעבוד עם נירה, אני אשמח מאוד אם תרצי לקחת את זה על עצמך למרות שאני מכירה את חוות דעתך לפני, אנחנו לא נפטור מנזיקין את הנהגים, את השחקנים האחרים, אני אשמח מאוד אם תוציאי הצעת חוק, תעזרי לנו לנסח אותה, לכתוב אותה ואנחנו נקדם אותה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשמוע את אלה שעדיין לא שמעתי.

מרדכי אלמוג: עוד משפט אם אפשר, חברת הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אחרון.

מרדכי אלמוג: מסקר שאנחנו עושים אצל הנהגים שלנו, יש לנו 250 נהגים שמסיעים ילדים כל יום, העניין הזה קורה בגלל היסח הדעת, שכחה, לחץ בעבודה או כל מיני דברים, אין פה כוונה פלילית ואם זה קורה אנחנו צריכים פשוט להזכיר לנהג לעשות את הפעולה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה, יש רשלנות.

אורלי לוי אבקסיס: כן, בבקשה.

בתיה לוי: במסגרת התוכנית הלאומית לבטיחות לילדים אנחנו נפגשים עם הרבה מאוד משרדי ממשלה, עמותות וארגונים שבאמת שמו להם כאג'נדה להוביל את הנושא הזה.

בתיה לוי: אחד הנושאים החשובים שעלו והוצפו הוא נושא של הסעות תלמידים, שבאמת נכנסנו במלוא המרץ לקידום הנושא.

בתיה לוי: מעבר לכך, כל הנושא של הכשרת אנשי מקצוע בנושא של בטיחות ילדים כי בעצם לא כל אחד יכול לבוא ולדבר, כל אחד יריץ סרטון, לאו דווקא בטיחותי, מ"יוטיוב", יתחיל לדבר על הנושא הזה וירביץ תורה באנשי ההוראה.

בתיה לוי: מעבר לכך, כל הנושא של סטנדרטים במוסדות חינוך, בכלל במוסדות פורמליים ובלתי-פורמליים, גם מבחינת התשתיות שמסביב, הוועדה מטפלת בזה, כל הנושא של חינוך, הסברה ומודעות הציבור, כך שדברים שעלו פה נביא לדיון בפורום הכללי של כל משרדי הממשלה ובעצם ניקח את איגום המשאבים גם של ההון האנושי, הידע שהצטבר בנושא של טכנולוגיה, חינוך, הסברה ותשתיות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מייעצים למשרד החינוך כי משרד החינוך הוא גוף שלא מכיר כל כך– למרות שיגידו שיש שם אגף מסוים – אבל אתם יכולים לקבוע כללים שהופכים להיות אבני דרך או יסודות של מכרז אחר כך?

אורלי לוי אבקסיס: של בסיס?

אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב לי מאוד.

בתיה לוי: נגעת בדיוק בנקודה שרציתי להרחיב.

בתיה לוי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם דודו לוי, מנהל אגף היסעים במשרד החינוך ועם אגף זהירות ובטיחות בדרכים במשרד החינוך ובעצם מתווים ביחד חלק ממדיניות, מביאים את עולם התוכן הבטיחותי כי הפריזמה שלנו היא בנושא של בטיחות ילדים והפריזמה של תאונות דרכים.

בתיה לוי: שנה שעברה הגענו להשיג מאוד חשוב עם משרד החינוך שבעצם חברת היסעים שמעוניינת לזכות במכרז של משרד החינוך תקבל עדיפות אם היא תציג, תשתמש בטכנולוגיות מצילות חיים וכבר השנה זה נכנס.

בתיה לוי: כלומר, הסעיף הזה כבר הוכלל.

אורלי לוי אבקסיס: למה עדיפות?

אורלי לוי אבקסיס: למה לא להפוך את זה לכלל בסיס?

בתיה לוי: זה תהליך, זה עניין של תהליך.

בתיה לוי: אמרנו שנעשה את זה בהדרגה.

דודו לוי: זה לא מחייב על-ידי משרד התחבורה כל עוד אין לזה תקן.

בתיה לוי: אין תקן אז מבחינתנו זו המלצה.

אורלי לוי אבקסיס: הבנתי.

בתיה לוי: כל הנושא של החלונות והנושא - - -

אורלי לוי אבקסיס: שיהיה בסיס, זה כבר משהו בסיסי.

בתיה לוי: זה יהיה משהו של תהליך.

אורלי לוי אבקסיס: למה תהליך?

אורלי לוי אבקסיס: חלונות, לתת הוראה, צ'ק ליסט, חלונות של הרכב לא יהיו מכוסים או מוגפים כך שניתן יהיה לראות מה קיים בתוך הרכב.

מרדכי אלמוג: זה קיים, צריך לאכוף את זה, זה קיים.

בתיה לוי: אוקיי, אנחנו צריכים את האכיפה.

אורלי לוי אבקסיס: שימו בצד קנס.

בתיה לוי: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: או שהם בכלל לא יוכלו לגשת, ואם הם ייגשו למכרז וזכו בן בהתאם לקריטריונים האלו ולא עמדו בהם, הקנס יהיה 20,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי, הם יורידו את כל המדבקות.

בתיה לוי: זה חלק מהתוכנית הרב-שנתית שארגון "בטרם" מוביל יחד עם משרד הבריאות ועם כל המשרדים ואנחנו כמובן נציף כאן את ההמלצות הסופיות.

בתיה לוי: אני מניחה שיהיה מעניין לשמוע.

גלית גלעד: אנחנו ביקשנו מאורלי להיות הנציגה שלנו בכנסת ולהיות המובילה והיא נעתרה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן עד שבעצם נוכל לבוא לשבת פה ולקבל תשובות?

בתיה לוי: גלית, איך אנחנו?

בתיה לוי: מבחינת ספטמבר אנחנו אמורים להגיש את הוועדות.

גלית גלעד: מבחינת הוועדה שלנו?

בתיה לוי: כן.

גלית גלעד: אני מעריכה שאנחנו מדברים באופן ריאלי על אוקטובר.

אורלי לוי אבקסיס: יוצא מכרז חדש עכשיו נכון?

דודו לוי: כן, אנחנו מנסחים את המכרז.

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי אנחנו נבקש, הוועדה, כחלק מהסיכומים שכבר במכרז החדש של משרד החינוך זה יכלל?

דודו לוי: עכשיו זה כבר מאוחר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מנסחים.

דודו לוי: לא, הוא כבר מוכן.

אורלי לוי אבקסיס: אמרת "אנחנו מנסחים".

בתיה לוי: הוא הופץ?

דודו לוי: לא נתת לי להשלים את המשפט.

דודו לוי: אנחנו מנסחים כל שנה את המשפט והחוזה.

דודו לוי: המכרז לקראת השנה הקרובה, תשע"ד, כבר מוכן.

בתיה לוי: אבל, דודו, אפשר אולי נספח, נספח המלצות.

דודו לוי: הכול אפשרי בתנאי שזה חוקי וזה תופס בתקן כי אנחנו הכנסנו למכרז סעיף שאומר באופן כללי שהחברה המתחייבת לבצע כל שינוי וכל תקנה חדשה שתיכנס כאשר היא תיכנס מבחינת שר התחבורה גם אם זה יקרה במהלך השנה, החברה יודעת שהיא חייבת לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: תתקינו תקנות.

כמאל קייס: אני רוצה להעיר בסוגיה הזאת שכדאי לבדוק אם זה מחייב תקן.

כמאל קייס: אני אתן דוגמה, מערכת כיבוי אש באוטובוסים, התקן עוד לא מוכן אבל בתחבורה זה כן מחויב במכרזים, מקבלים ניקוד עודף ומקבלים עדיפות במכרז גם אם אין לו תקן ולזה אנחנו לא מתנגדים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נוסיף נספח למכרז, נבקש להוסיף נספח למכרז ובנספח הזה יפורטו חלק מהדברים כמו למשל מה שכן אפשרי ומה שכבר עבר ולא מצריך בדיקה מיוחדת של משרד התחבורה.

בתיה לוי: ההמלצות, החשכה של חלונות.

נירה למאי: זה שזה אמור להיות בחוק, או אמור לקיים את החוק, ודאי.

נירה למאי: הם גם אמורים לקיים את תנאי המכרז, זה לא לא-פיזיבילי עם רשימת הדרישות הזאת.

דודו לוי: בתוך המכרז והחוזה נאמר במפורש, מוזכרת שם תקנת תעבורה שמחייבת את הנהג לבצע סריקה ואנחנו מאזכרים את זה יותר מפעם אחת בנספח הבטיחות שיש בחוזה.

דודו לוי: אם הנהג לא עושה את זה זה כמו שהוא נוסע ברמזור אדום או נוסע במהירות של 200 קמ"ש, מישהו צריך לאכוף את זה.

דודו לוי: אז כשמדובר בהורים אני יודע שבתי משפט נורא מתחשבים כי כשקרה אסון אז כבר ההורים נענשו מעל ומעבר, אבל כשזו חברה אני חושב שצריך אולי להחמיר פה את הענישה כי זו ממש רשלנות של נהג, זו תקנה שמחייבת אותו בסיום כל נסיעה לקום ממושבו, לצעוד עד סוף הרכב ולבצע סריקה.

אורלי לוי אבקסיס: וחוץ מהנהג, איך אתם מענישים את החברה?

נירה למאי: בדיוק, החברה צריכה להיענש.

אורלי לוי אבקסיס: שתפמפם להם במוח אלף פעם שלחברה יהיה אינטרס לשים עליו אפילו פקח שיבדוק מדי פעם, שיצטרף, שיטפל, לא יודעת מה.

בתיה לוי: זו הייחודיות שלהם בעצם גם מבחינתם, מבחינת בטיחות להורים.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתה מעניש את החברה?

דודו לוי: יש לנו מערכת של קנסות על כל עבירות.

אורלי לוי אבקסיס: על עבירה של אי בדיקה?

דודו לוי: אני לא חושב שזה מופיע אצלנו.

אורלי לוי אבקסיס: על העבירה של החלונות?

גלית גלעד: זו אחריות שילוחית, לא?

דודו לוי: שמעתי פעם ראשונה היום את החלונות.

אורלי לוי אבקסיס: אז תקשיב, תשלח לנו במייל מתי, תבדוק את זה, תבדוק גם את האופציה להוסיף נספח למכרז הזה גם לגבי קנסות בצדם למי שלא עומד, כדי שבפעם הבאה החברה תדע שיש לה תמריץ לשגע את הנהגים.

אורלי לוי אבקסיס: הרי לא נפיל את זה רק על הנהג, שהחברה תדע אם בדקת היום את הרכב.

אורלי לוי אבקסיס: 10 פעמים תגיד לילד: לא חוצים כביש לבד, לא חוצים כביש לבד, הוא יבין שלא חוצים כביש לבד, אם ילד יבין, אז נהג יבין שלא כדאי לו, מה גם שזה עולה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא תשמור על מקום העבודה שלך?

אורלי לוי אבקסיס: כי אני בגללך אצטרך לשלם פה קנס.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שיכול להיות נחמד.

גלית גלעד: אורלי, רק תזכרי שרוב התאונות הן ברכבים הפרטיים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה, גם בתאונות של ההסעות, וקרו לא מעט תאונות הסעות, זה גם משהו.

אורלי לוי אבקסיס: נפתור את זה נפתור את השאר, לאט לאט.

בתיה לוי: ברגע שזה עולה למודעות אז כולם זוכרים.

מיכה בר מאיר: אני רוצה להגיד שני דברים: אחד, צריך לזכור שחלק גדול מהמערכות והטכנולוגיות שיש ברכב שמובנות בתוך הרכב, השתמשו בהם שנים לפני שהיתה תקינה כי היה צריך לכמת את זה באופן סטטיסטי ולראות עד כמה המערכת טובה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתה מציע?

מיכה בר מאיר: אז קודם כל יש טכנולוגיות שאם הן לא מוכחות באופן ברור כפוגעות ברכב, כמפריעות לתפקוד שלו, אפשר לתת לזה במה ולעודד מפתחים כן ללכת לכיוון הזה כי אם תחכו לתקינה - - -

אורלי לוי אבקסיס: איך?

מיכה בר מאיר: כמו שעושים בארצות הברית.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא חיה בארצות הברית, תגיד לי איך.

מיכה בר מאיר: מישהו פיתח רעיון, הוא מביא אותו, עושה לו את האפיון הבסיסי ואם זה לא ממש מורכב - - -

דוד גאליס: תנאי שוק, מה שאתה אומר.

מיכה בר מאיר: יש ועדות מיוחדות שהן לא ועדות תקינה אבל הן עדיין ועדות מומחים, יש את ארגון ITS" AMERICA" ויש את הרשות הלאומית ועוד הרבה.

מיכה בר מאיר: ה-ESP היה הרבה שנים על הכביש לפני שהוא קיבל תקינה, ל- IBSלא היתה תקינה והשתמשו בו, עליו בנו את ה-ESP, עוד לפני שהיתה לו תקינה.

מיכה בר מאיר: זאת אומרת, נסעו כמה שנים עם מערכת שלא עברה תקינה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתה מציע, להתקין את זה ברכבים לפני שיש תקינה?

מיכה בר מאיר: לא, אני מציע שלפני שיש תהליך של תקינה, קודם כל שתהיה ועדה בין משרדית, ועדת מומחים כמו שיש היום, ועדה משרדית לתקני בטיחות.

אורלי לוי אבקסיס: כבר יש.

מיכה בר מאיר: שיכולה לאשר להשתמש בטכנולוגיה גם אם היא עוד לא עברה את מכון התקנים לצורך העניין, וזה חשוב.

כמאל קייס: כל עוד לא מחייבים בחקיקה אין בעיה.

כמאל קייס: לעודד מערכות כאלה לנו אין התנגדות.

מיכה בר מאיר: על סמך המלצות מומחים, היא צריכה להיות ועדה מקצועית לעניין הזה.

מיכה בר מאיר: זה דבר אחד.

מיכה בר מאיר: הדבר השני, אנחנו באיגוד בין השאר עשינו יחד עם "עמותת אור ירוק" ושותפה בזה באופן חלקי גם הרשות הלאומית, אפיון של פרופיל בטיחות לחברות הסעה.

מיכה בר מאיר: הן ממלאות שאלון אינטרנטי על מגוון שלם של פרמטרים גם בהכשרת נהגים, גם בטכנולוגיה.

אורלי לוי אבקסיס: רק שבסוף הנהג שמגיע זה אחד שממש לא היה בתוך.

מיכה בר מאיר: לא, הדבר הזה עובר, קיבל את זה דודו, מה שעשינו למנהלי המחלקות של המועצות האזוריות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא בודקים פרסונלית מי הנהג?

מיכה בר מאיר: לא, זה של החברה, זה ניהול בטיחות התחבורה של החברה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אתה רוצה שהחברה, לפני ששוכרת - - -

מיכה בר מאיר: לא רק לפני שהיא שוכרת, גם את זה, יש היום מנגנון שיודע לאפיין נהג והוא אומר לחברה: כדאי לכם או לא כדאי לחברה לשכור אותו.

מיכה בר מאיר: זה דבר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: ההמלצות האלה בידיכם, נכון?

בתיה לוי: שמה?

אורלי לוי אבקסיס: לא שמעת את השיחה האחרונה.

בתיה לוי: דיברו על הרבה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: הדיון נמשך הרבה זמן, גם אני כבר פחות מרוכזת.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו, הבנתי, זהו, סיימנו.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני אומרת לך כך, ההצעה היתה שיש כמו מכון אבחון, כמו "אדם מילא" וכדומה, שלפני שאתה שולח מישהו להיות רופא או מטפל בילדים הוא צריך לעבור אבחון אישיות מינימלי ראשוני, השאלה אם אנחנו, לפני שאנחנו נכנסים לתוך העניין של מכרזים וחברות הסעות שמתעסקות עם ילדים וילדים בעלי צרכים מיוחדים וכדו', לחייב אותם לשלוח את החברות לעשות אבחונים לאותם נהגים.

אורלי לוי אבקסיס: לא חייב להיות משהו מטורף אבל באמת שאלון שהוא אומר שהוא כבר בנוי, שישנו כבר, נכון?

מיכה בר מאיר: השאלון הוא לחברות בניהול בטיחות של כלל החברה.

מיכה בר מאיר: יש מערכת הכלולה בתוך זה, יש מערכת סימולציה שמגיעה אל החברה, בוחנת את כל הנהגים שלה ואומרת: הנהג הזה לא כשיר לנהיגה.

אורלי לוי אבקסיס: זה בתוך החברה, אתם לא צריכים לקחת חברה חיצונית?

מיכה בר מאיר: זה בתוך החברה.

מרדכי אלמוג: זה תפקידם של קציני הבטיחות, הם עושים את זה.

מרדכי אלמוג: בשביל זה יש קצין בטיחות בחברה.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה הגיעו אלי סיפורים על נהגי הסעות, אני לא יודעת אם שלכם, שעוצרים בצד כדי לעשן נרגילה כשיש להם ילדים בעלי צרכים מיוחדים בפנים.

מרדכי אלמוג: לא שלנו.

מרדכי אלמוג: אבל גם יש בצבא ובמשטרה אנשים כאלה, אין קשר .

דוד גאליס: יד קשה לאנשים כאלו.

נסים עוג'ר: נתתי הרצאות בדיני בטיחות בנושא של מינוי ממונה בטיחות, הנושא של הפרעה אישיותית לנהג לא עולה בכלל בשום סדרה של הרצאות מהסוג הזה אז קשה לי להאמין שקצין בטיחות או ממונה בטיחות יכול לעלות על הפרעה אישיותית של נהג.

מרדכי אלמוג: פה זה משרד התחבורה, עם רישיון הנהיגה שהוא קיבל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבדוק את הנושא.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, בואו נסכם: תקינה לכפתור בתוך רכב ההסעה – לעדכן את הוועדה מה קורה עם הפיילוט ועם התהליך.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים בבקשה להכניס נספח, הוועדה מאוד מבקשת לבדוק את הנושא של להכניס נספח למכרז הקרוב בכל מה שנוגע לכיסויי חלונות, אמצעים אחרים של מניעה, מה שאפשר בלי הנושא של תקינה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים ליצור איזשהו מנגנון שיבטיח באמת, תוך קנסות בצד על חברות ההסעות, שאם לא תבצענה את הדברים האלו יהיו - - -

דוד גאליס: לדעתי יש קנסות לנהגים שלא עושים סריקה, בין אם זה 3,000 שקל, זה מופיע בתקנות התעבורה, הדבר הזה קיים עד כמה שאני יודע.

אורלי לוי אבקסיס: ועל החלונות?

אורלי לוי אבקסיס: ועדיפות, אם יש אפשרות באמת בינתיים לעשות עדיפות על טכנולוגיות מתקדמות למניעת שכחת ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, אחרי התאונה הקטלנית שהיתה לאחרונה בחיפה, בצומת המפרץ, מה קורה עם הנושא של בדיקת הרכבים של הסעות וכדו'?

דודו לוי: קציני הבטיחות של החברה אמורים לבדוק את זה ולכל אוטו יש טסט פעם בשנה.

דודו לוי: קצין הבטיחות בודק פעם בחודש אבל טסט של משרד הרישוי יש פעם בשנה.

אורלי לוי אבקסיס: והנהגים?

מרדכי אלמוג: נהגים עם אישורים, עם היתר, עם רישיונות.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אנחנו מבקשים לעשות תזכיר של הצעת חוק.

נירה למאי: הלוואי שזה היה תזכיר.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק.

אורלי לוי אבקסיס: לגבש הצעת חוק שתחייב גם את חברות הביטוח לראות בשכחה של ילדים.

נירה למאי: בעצם תיקון לפלת"ד.

אורלי לוי אבקסיס: תיקון לפלת"ד, להכניס את זה לתוך הנושא, תוך כדי כך שאנחנו לא פוטרים את הגורמים האחרים מאחריות.

דוד גאליס: ברשותך, עוד נקודה אחת.

דוד גאליס: כאחד שמכיר טוב טוב את הענף הזה, יש הרבה מאוד "חאפרים" בענף הזה, "חאפרים" זה אנשים שלא מאוגדים בשום חברה ובשום דבר.

דוד גאליס: הנושא של ה"חאפרים" פרוץ לחלוטין בחוק ואני חושב שמפה צריך לצאת קול קריאה, גם את ה"חאפרים" להכניס לאיזו מסגרת כלשהי של חברה.

דוד גאליס: כל המקרים האחרונים היו חאפרים שהסיעו שלא כחוק, צריך איפשהו אולי להגביר את הענישה, לעשות משהו.

אורלי לוי אבקסיס: להגביר את האכיפה.

דוד גאליס: אבל מעבר לזה לחייב להיות מאוגד גם באיזה מקום כדי שבאמת יהיה גם מקום לפנות, לא לאותו בן-אדם אלא שיהיה לו בוס, שתהיה לו איזו חברה אחריו.

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת, למה המשרד עושה הסכמים עם בן-אדם פרטי?

דוד גאליס: כן, יש אנשים פרטיים שעושים הסעות לגני ילדים.

דוד גאליס: הוא יצא לפנסיה בגיל 60 - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז זה לא חוקי.

דוד גאליס: אז אני אומר, צריך - - -

אורלי לוי אבקסיס: להגביר את הענישה?

דוד גאליס: להגביר את הענישה, לעשות משהו.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות באמת, אוקיי.

אביבית ארווץ: שכחנו שגנים של ילדים עד גיל 3 הם בפיקוח תמ"ת.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, ומשרד התמ"ת לא פה.

אורלי לוי אבקסיס: אז ככה, בואו נסדר את העניינים: דיברנו לגבי הצעת החוק שתכניס את הנושא הביטוחי, דיברנו לגבי נושא הנספח בתוך המכרז של משרד החינוך עם ההיסעים, כולל קנסות בצד, דיברנו על כך שמשרד התחבורה יעדכנו אותנו בבקשה בנושא של הטכנולוגיות המתקדמות וההתקדמות שלהם מול התקינה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים גם לאפשר את האופציה של פיתוחים נוספים שאינם פוגעים במערכת התפעול של האוטו אבל בהחלט לאפשר באיזשהו נתיב כן להתחיל ולהתקין, לא ברמה מחייבת.

כמאל קייס: כאביזר, כאביזר לרכב.

אורלי לוי אבקסיס: כאביזר, כמו שהתחילו אחר כך הרבה פיתוחים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים ממשרד התחבורה לפתוח בקמפיין הסברתי בעיקר לקראת החופש הגדול, בו הורים שוכחים שהילדים ברשותם או שישנה איזושהי קייטנה שזה משהו חדש.

גלית גלעד: קמפיין הסברתי שיחזור על עצמו כל שנה.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נחזור ונבקש ממשרד החינוך לבדוק בצורה עמוקה מדוע לא מיישמים – אפילו מבחינתי זה לא חייב להיות בהצעת חוק, הייתי מאוד רוצה שזה יהיה בהצעת חוק – את הנושא של דיווח להורים על אי הגעה סדירה של ילד למערכת החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: זה יכול היה להציל חיים כבר בשנה האחרונה ואם אנחנו לוקחים אחורנית אז לא מעט חיים, ושלא הדבר על הטרגיות שמסביב.

דודו לוי: לא התחום שלי אבל אעביר את זה הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה אנחנו נקדם את הצעת החוק הזו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה, אנחנו ניפגש פה להמשך גם בהתאם לדיווחים שלכם אז אנחנו מחכים לעדכונים.