ועדת הכלכלה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 7, 2013-05-07 10:30

אבישי ברוורמן: ברשות מרנן ורבנן ורבותיי.

אבישי ברוורמן: מצטרף אלינו חבר הכנסת יעקב אשר, שהיה ראש עיריית בני ברק, ואנחנו מאוד שמחים שהוא הצטרף אלינו.

אבישי ברוורמן: ואני רואה שחבר הכנסת, ידידי, אורי מקלב, שיהיה פה באופן קבוע – אתה כבר ממלא מקום?

אבישי ברוורמן: מונית?

אורי מקלב: אני עוד לא חבר, אז ממילא אני - - - ממלא מקום.

אורי מקלב: זה אמור להיות היום - - -

אבישי ברוורמן: רבותיי, אנחנו נפתח את הדיון.

אבישי ברוורמן: כבוד ראש העירייה יצטרף אלינו.

אבישי ברוורמן: איתנו שר הבינוי והשיכון, אורי אריאל; ממלא מקום ראש עיריית ירושלים, סגן וממלא מקום, שהוא גם יושב-ראש ועדת התכנון והבנייה המקומית, מר קובי כחלון; חברי כנסת, נציגים.

אבישי ברוורמן: מה הסימן הזה מר כחלון, זה ראש העיר?

<קובי כחלון: הנה ראש העירייה.

ניר ברקת: תודה רבה.

ניר ברקת: אני מתנצל על האיחור, הייתי בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

אבישי ברוורמן: אז אני פותח עוד פעם: כבוד השר, ראש העירייה ניר ברקת, ממלא מקומו, חברי הכנסת, מכובדיי, לכבוד יום ירושלים שיצוין מחר, אנחנו מקיימים את הדיון היום בוועדת הכלכלה.

אבישי ברוורמן: על סדר היום העלינו את נושא שיווק הקרקעות ופתרונות דיור בירושלים, ואת נושא פיתוח תכניות התחבורה בכניסה לירושלים.

אבישי ברוורמן: אבל, כבוד השר, כמובן שאנחנו ניתן לראש העירייה לפתוח, להעלות אולי גם נושאים נוספים, אבל היינו מאוד שמחים להתייחס לשני הנושאים הספציפיים האלה.

אבישי ברוורמן: כבוד ראש העירייה, הבמה שלך.

ניר ברקת: קודם-כל, מכובדי היושב-הראש, השר, חברי כנסת נכבדים, מכובדיי כולם, סגן ראש העיר וממלא מקומי.

ניר ברקת: שני נושאים התבקשנו להציג היום: אחד, את תפיסת העולם בנושא דיור, דיור בר השגה והתחדשות עירונית.

ניר ברקת: אנחנו נשמח מאוד לתת לכם קצת קונטקסט לראיית המאקרו של איך מפתחים את העיר ירושלים, והאתגרים הגדולים שיש לנו בקונטקסט הכלכלי של פיתוח כלכלי.

ניר ברקת: אם ככה, זה שני נושאים – הפיתוח הכלכלי, המאקרו, ממנו גם ייגזר כל נושא התחבורה.

ניר ברקת: אבל אני מציע שבפרק הראשון נתעסק בנושא של דיור בר השגה והתחדשות עירונית בירושלים.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

ניר ברקת: אנחנו מאוד עסוקים בתהליך הזה כי בירושלים, ברמה העקרונית, אין לנו מרחבים אדירים לפיתוח בנייה.

ניר ברקת: לכן, אנחנו צריכים לדעת לנהל נכון את העתודות הקיימות, לראות איך אנחנו עושים ציפוף עירוני, ואיך עובדים יד ביד עם משרד הבינוי והשיכון בתהליך הזה, שבסופו של דבר זה מאמץ משולב.

ניר ברקת: מר כחלון, אתה רוצה לקחת פיקוד על הפרזנטציה?

<קובי כחלון: כן, אפשר.

ניר ברקת: בנושא הראשון הייתי מבקש ממר כחלון לעשות מצגת ראשונית.

ניר ברקת: אני מניח שהשר ייכנס לנושא הזה.

אבישי ברוורמן: מר כחלון, בבקשה.

<קובי כחלון: סוגיית הדיור במדינה ובירושלים בפרט זו סוגיה, שבואו נגיד – פחות או יותר – כמו מזג האוויר: הרבה מדברים עליו, הרבה אנשים לא עושים.

<קובי כחלון: אז כולם מדברים ומדברים, זה בסדר.

<קובי כחלון: אחת הבעיות המרכזיות, אני חושב, היא שמדינת ישראל או ממשלת ישראל לא החליטה שזה באמת הדבר שהיא רוצה לעשות.

<קובי כחלון: אם הייתה רוצה לבנות דירות הייתי מציע לה, לממשלה, לקבל החלטה: רוצים לבנות דירות לאנשים בני 24, נשואים פלוס ילד, במחיר של מיליון שקל, הצעת החלטה – ובבקשה, משם נגזור אחורה.

<קובי כחלון: אז כל עוד הממשלה לא תקבל החלטה מהסוג הזה, כנראה שכולנו נצטרך לעשות הרבה דברים שעשינו אתמול, עשינו שלשום, עשינו לפני שנה, עשינו לפני שנתיים, וכנראה שמחירי הדיור ימשיכו לעלות.

<קובי כחלון: ממשלת ישראל, על כל גווניה, משיקולים כלכליים כאלה ואחרים, לא מתאים לה שמחירי הדירות ירדו, ולא מתאים לה שהפעולה הזאת תתבצע.

<קובי כחלון: לכן, אנחנו צריכים להמשיך, כנראה, במתווה הזה.

<קובי כחלון: נגזר עלינו להמשיך להעלות את מחירי הדירות, לשעבד את הילדים שלנו לאבן להרבה שנים ואת המשפחות ואת ההורים, וזאת הסוגיה.

<קובי כחלון: אני חושב שאם האג'נדה המרכזית צריכה להוביל, האג'נדה צריכה להוביל: למי נותנים דירה ובכמה.

<קובי כחלון: נקודה.

<קובי כחלון: יחליטו.

<קובי כחלון: החליטו לפנות את חבל עזה, קבעו שמוציאים כך וכך מיליארדים – לא הייתה בעיה של כסף.

<קובי כחלון: אז שיעשו גם את זה כאן.

<קובי כחלון: אבל בואו נדבר על העיר ירושלים, מחוזותינו הקטנה.

<קובי כחלון: יש לנו קצת יותר מ-800 אלף - - -

אורי אריאל: - - - ראש העירייה לא מציע לפנות את ירושלים, ואחרי זה לבנותה מחדש - - - הייתה הכוונה.

ניר ברקת: ממש לא.

אבישי ברוורמן: את השיחה הזאת אנחנו ננהל במקומות אחרים.

אבישי ברוורמן: כן.

<קובי כחלון: אנחנו מדברים על העיר ירושלים, שכידוע, כמו כל עיר במדינה, יש לה מזרח, יש לה מערב, יש לה צפון ויש לה דרום.

<קובי כחלון: אז במזרח יש לנו מגבלות כאלה ואחרות; במערב יש לנו מגבלות כאלה ואחרות; בדרום כנראה מיצינו פוטנציאל, גם שם יש לנו גבולות; ובצפון, גם, כמובן, אנחנו מוגבלים.

<קובי כחלון: מה שנותר, בעצם, זה לחפש ולהיכנס פנימה, לתוך העיר, ולתת מענה מאוד-מאוד אתגרי, כמעט על גבול הבלתי אפשרי, זה של-800 אלף איש, שרק בילודה הטבעית שלה אתה צריך כמעט 6,000 יחידות דיור.

<קובי כחלון: זאת אומרת, שבנתונים, בנתוני הבסיס, אתה כבר נמצא במצב - - -

אבישי ברוורמן: מר ברקת, אחוז גידול האוכלוסייה בירושלים, אנחנו זקוקים ל-2.2 ילדים לאישה כדי גידול האוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: בירושלים כמה זה?

<קובי כחלון: 3.4.

אבישי ברוורמן: 3.4.

ניר ברקת: זה ירד ל-2.9.

אבישי ברוורמן: כן?

אבישי ברוורמן: אוקי, בסדר.

<קובי כחלון: זה הממוצע של משפחות בירושלים, זה 3.4.

<קובי כחלון: זה לא משנה, זה גם מספרים הרבה יותר גבוהים מהממוצע.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<קובי כחלון: שאל היושב-ראש לגבי הממוצע – אנחנו מעל הממוצע.

<קובי כחלון: גם ככה, באופן מובנה, אנחנו צריכים לדאוג לכמות יחידות דיור הרבה יותר גדולות מאשר זה.

<קובי כחלון: בכמות הילודה שיש כאן וכמות האנשים שרוצים להתחתן, והשנה, אתם יודעים, שבירושלים התחתנו פחות ובארץ בכלל התחתנו פחות כי הם גם מרגישים שהם - - - אחת הפעולות הראשיות שאנחנו הולכים לעשות זה להתחיל לעשות ציפוף, צריך להתחיל לעשות פינוי-בינוי, צריך להתחיל ולקחת את אותם בניינים שבנו בשנות ה-50, בצורה כזו או אחרת, למצות ולהגיד: חברים, אנחנו עושים פה שינוי מגמה, ושינוי המגמה הזה שעושים קצת יותר ציפוף.

<קובי כחלון: והכנסת, הממשלה, יותר מפעם אחת, מנחה את כל הגורמים הרלבנטיים לסייע.

<קובי כחלון: ואחד העניינים המרכזיים זה שלדאבון ליבי כולם צודקים: כאשר באים לרשות מקרקעי ישראל – שאנחנו ידידים טובים שלהם – ואומרים: תנו לנו קרקע לתוספת כדי לעשות ציפוף, אז מסבירים לנו שצריכים לדאוג לניהול הקרקעות ולנהל את זה כמו - - -

ניר ברקת: אני רוצה, ברשותכם, רק לקצר קצת את הזמן, זו הבקשה היחידה שלי.

ניר ברקת: חברים, בירושלים יש לנו תכנית – בגדול, תכנית המתאר מדברת על תוספת של 50 אלף יחידות דיור - - -

<קובי כחלון: - - -

ניר ברקת: מה?

<קובי כחלון: - - -

ניר ברקת: אז אתה רוצה, תמשיך.

ניר ברקת: תמשיך אתה.

<קובי כחלון: אנחנו נתקלים כרגע באתגרים מאוד-מאוד קשים של הנושא הזה, שלפחות במקומות שאנחנו רוצים לקדם ולהתקדם זה בנושא הציפוף שאחד הדברים המרכזיים שלו זה פינוי-בינוי.

<קובי כחלון: ופינוי-בינוי –אנחנו מנסים לקדם את המהלכים האלה.

<קובי כחלון: גם משרד הבינוי והשיכון מאוד-מאוד רוצה לעזור, גם רשות מקרקעי ישראל מאוד-מאוד רוצה לעזור, אבל, עדיין, אף-אחד מהם לא קיבל הנחייה שצריך לבצע.

אבישי ברוורמן: מר כחלון, אתה איש ביצוע, ראש העירייה איש ביצוע, יש פה הרבה אנשים שגם ניהלו ועשו, כולל אני.

אבישי ברוורמן: אם אתה היום הצאר במדינת ישראל שאחראי על הנושא הזה, תסביר לי עכשיו איך אתה פותר את הבעיה?

אבישי ברוורמן: מה צריך להחליט שר הבינוי והשיכון?

אבישי ברוורמן: מה צריך לעשות ברשות מקרקעי ישראל?

אבישי ברוורמן: תן לנו את הפיתרון.

<קובי כחלון: הפיתרון נורא פשוט: שאף-אחד לא יסתכל על הנושא הכלכלי.

<קובי כחלון: יגיד: מטרת העל שלי היא לייצר יחידות דיור בזול.

<קובי כחלון: זאת מטרת העל שלך.

אבישי ברוורמן: זאת - - - הכלכלה.

אבישי ברוורמן: אוקי.

<קובי כחלון: אז אני אומר: כרגע, כל אחד בגזרתו, אומר: אני רוצה למקסם תועלות ולמקסם רווחים.

<קובי כחלון: לכן, אף-אחד לא יכול להגיד: אני רוצה גם כלכלה או גם רווחיות לזמן קצר, וגם לקבל יחידות דיור.

אבישי ברוורמן: אתה אומר, הפיתרון לטווח ארוך מחייב שאתה דואג לכך שמחירי הדיור ירדו, אתה מקצה קרקעות, ומישהו תוקע לך את זה.

<קובי כחלון: - - - פיתרון צודק.

אבישי ברוורמן: וכל הגופים, כל אחד בתורו צודקים, מכיוון שאף-אחד לא מסתכל, אין פרוייקטור של כל הדברים ביחד.

<קובי כחלון: כן.

אבישי ברוורמן: נשמע את שר הבינוי והשיכון.

אבישי ברוורמן: תמשיך, בבקשה.

חנא סוייד: יש לכם בכלל תכנית מתאר?

חנא סוייד: עד כמה שאני יודע, תכנית מתאר ירושלים 2000, מודל 2000, - -

<קובי כחלון: נכון.

חנא סוייד: - - כבר 13 שנה, היא רלוונטית?

חנא סוייד: אתם מתייחסים אליה?

חנא סוייד: אתם מנסים ליישם אותה או שאתם מנסים לברוח ממנה?

ניר ברקת: היא רלוונטית חלקית.

חנא סוייד: מה המדיניות שלכם?

<קובי כחלון: תכנית המתאר לא הופקדה מסיבות פוליטיות – השר הקודם לא הפקיד אותה, אני מקווה שהשר הבא יפקיד אותה.

<קריאה: איזה שר?

<קובי כחלון: השר אלי ישי.

<קובי כחלון: התכנית הזאת תופקד, אני מקווה.

<קובי כחלון: אנחנו פועלים על פי תכנית המתאר הזאת.

<קובי כחלון: זאת המדיניות שלנו, אנחנו פועלים לפיה.

<קובי כחלון: זה עמד במבחנים של בתי-משפט יותר מפעם אחת.

חנא סוייד: זה עכשיו עומד בבג"ץ.

<קובי כחלון: זה יעמוד, תלוי ויעמוד.

<קובי כחלון: יפרנסו כמה עורכי-דין, אדוני, חבר הכנסת.

חנא סוייד: - - - בבג"ץ.

<קובי כחלון: יפרנסו כמה עורכי-דין, יקבלו את אותה התוצאה, וזאת תמשיך להיות המדיניות.

<קובי כחלון: כל עוד אין תכנית מתאר, המדיניות צריכה להיות ברורה לכולם.

<קובי כחלון: בנסיבות האלה זה נכון שיהיו קריטריונים שכולם מכירים אותם, ולא להיתלות באילנות גבוהים - - - כן חתמו, לא חתמו – זה לא רלבנטי.

<קובי כחלון: צריכות להיות החלטות כאלה.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

<קובי כחלון: אז אני אומר על זה בשני משפטים, אדוני היושב-ראש: אחד, אני מצפה ורוצה שמדינת ישראל תקבע למי היא רוצה לתת, כמה היא רוצה שזה יעלה, וכולנו נגזור למטה.

אבישי ברוורמן: ולבצע.

<קובי כחלון: זה הדבר הראשון לביצוע.

<קובי כחלון: ובפועל, הנושא הזה - - - הגיוס הכללי של כולם צריך להיות כזה שהמטרה היא ייצור היחידות ולא המחיר שלהן.

יעקב אשר: תגיד לי, פינוי-בינוי – למה אתה צריך את המדינה?

יעקב אשר: פינוי-בינוי - - - הוא בעצם דבר שאם העירייה תקדם אותו במהירות, היא יכולה לעשות את זה.

יעקב אשר: צריך גם את המדינה בדברים נוספים, אולי להוסיף קרקע שקיימת ליד זה.

<קובי כחלון: זה בדיוק העניין.

יעקב אשר: בלי זה אין לך.

<קובי כחלון: אי-אפשר לעשות פינוי-בינוי.

אבישי ברוורמן: לפרוטוקול, חבר הכנסת יעקב אשר, ראש עיריית בני ברק לשעבר.

<קובי כחלון: חבר הכנסת אשר, ידידי.

יעקב אשר: הופעה ראשונה שלי פה - - -

אבישי ברוורמן: כן, אנחנו - - -

<קובי כחלון: כשאתה רוצה לעשות את הפעולה הזאת ויש לך שותפים בקרקעות מסביב, ועכשיו המועצה החליטה איזושהי החלטה שמוסיפים עוד ארבעה דונם, ולעיתים אתה צריך 44 דונם או 15 דונם, ואז אי אפשר לבצע פינוי-בינוי.

<קובי כחלון: כי אם אתה רוצה לעשות ציפוף אחד לארבע, אז צריך להתכבד ולעשות עוד פעולות: אם זה תשתיות ואם זה דברים אחרים.

<עינת גנון: מר כחלון, זה לא מדויק.

<עינת גנון: רק בוא נדייק.

אבישי ברוורמן: סליחה, אף-אחד לא מדבר בלי רשות דיבור.

אבישי ברוורמן: מי שרוצה להירשם, אנחנו - - -

חנא סוייד: אתם עומדים במשימה של 6,000 יחידות דיור - - -

<קריאה: 4,000.

חנא סוייד: 6,000 יחידות דיור – אתם עומדים במשימה הזו?

<קריאה: לא.

ניר ברקת: זה עלה ל-4,000, אבל זה לא מספיק.

אבישי ברוורמן: אנחנו מתחילים למקד פה את הבעיה.

אבישי ברוורמן: כבוד ראש העירייה, בבקשה.

ניר ברקת: בואו נחזור רגע לקונטקסט, למאקרו: העיר ירושלים, בשביל שתצליח, צריכים להסתכל על מספר אלמנטים: אחד, זה דיור; לצידו, תעסוקה; ופיתוח כלכלי רחב יותר.

ניר ברקת: אנחנו מוסיפים היום אזורי תעשייה גדולים ורחבים, למשל: בכניסה לעיר הולך להיות רובע עסקי גדול של 13 מגדלים, של 35 קומות – עם הרחבת קריית הממשלה זה 1.1 מיליון מטר מרובע.

ניר ברקת: הרובע העסקי החדש, 1.1 מיליון מטר מרובע: תעסוקה, מלונאות, תרבות, כולל הרחבת קריית הממשלה, זה יכול לספק כ-50 אלף מקומות עבודה חדשים בעיר ירושלים.

ניר ברקת: לצד אזור התעשייה עטרות שאנחנו רוצים.

ניר ברקת: בשביל להרחיב את אזור המועסקים, אנחנו מסתכלים בראייה מערכתית איך להוסיף מתחמים חדשים.

ניר ברקת: ועכשיו, בואו נדבר על הדיור: בגדול, הדיור – הצפי שלנו, זה להוסיף כ-50 אלף יחידות דיור ב-25 השנים הקרובות.

ניר ברקת: לטובת העניין, תכנית המתאר, מה שאני מקבל מתכנית המתאר – יש דברים אחרים שיש לי קושי איתם – מדברת על הרחבת שכונות:

ניר ברקת: הרחבת השכונות הערביות, היהודיות בעיקרן; ולאפשר פרופורציה סבירה או באותה הפרופורציה של הגידול הטבעי, גם לתושבים הלא יהודים, לתושבים החרדים, לתושבים מהמגזר הכללי – לצמוח.

ניר ברקת: כשאנחנו יוצאים מנקודת מוצא שהתושבים אוהבים לגור ליד דומים להם.

ניר ברקת: אנחנו מצפים, אבל אין כלל אחיד: יש תושבים ערבים שגרים בשכונות יהודיות, יהודים שגרים בשכונות ערביות – אין לנו בעיה, בכלל לא מתעסקים עם הסוגיה הזאת.

ניר ברקת: תכנית המתאר מדברת על הרחבת שכונות, אבל גם זה לא מספיק, אנחנו צריכים ציפוף.

ניר ברקת: והציפוף, גם הוא, מצד אחד יש שכונות שהן אזורים כפריים שמאפשרים לגדול ככפרי; יש מקומות שאפשר לעלות לגובה, ושם נכנס הציפוף.

ניר ברקת: התכנון של הציפוף, של בינוי-פינוי – אנחנו תמיד מעדיפים לקרוא לזה בינוי-פינוי – הוא עדיין בחיתוליו, לצערנו, כי הוא מצריך סיוע של המדינה - - -, בלאשר בוועדה המחוזית לעלות לגובה; גם, לעיתים, יש פה אלמנטים כלכליים, שאנחנו צריכים את הסיוע של המדינה.

ניר ברקת: בעניין הזה, מר קובי כחלון והמערכת, ואני, פה, במערכת יחסים יוצאת דופן טובה עם הממונה על המחוז, ולאחרונה עם משרד הבינוי והשיכון ועם רשות מקרקעי ישראל.

ניר ברקת: אנחנו בהחלט רואים את הדינמיקה הזאת.

אבישי ברוורמן: אז הכול טוב, הכול טוב.

ניר ברקת: לא, זה לא טוב.

ניר ברקת: התוצאה – אנחנו עוד לא שם.

אבישי ברוורמן: בדיוק.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאתה איש ביצוע, ומר כחלון אמר, תגדיר לנו מה אתה היית מצפה מממשלה שמנוהלת כהלכה – ואנחנו מקווים שהממשלה הזאת תתנהל יותר טוב מממשלות קודמות – מה אתה מצפה?

אבישי ברוורמן: Action plan.

אבישי ברוורמן: ומה הכנסת יכולה לעזור לנו, בוועדה הזאת, שנעשה super vision על זה?

ניר ברקת: אחת, קודם-כל, אני מצפה מהשר ומהממשלה לא לגמגם עם שיווקים בשכונות במזרח העיר.

ניר ברקת: היו לנו המון - - - בקנה.

ניר ברקת: עברנו תקופה שבה היו גמגומים בשיווקים.

ניר ברקת: זה אחת.

איילת שקד: אדוני ראש העירייה, אני הבנתי שהתקופה הזאת עדיין נמשכת, ושראש הממשלה לא מאפשר שיווקים של דירות במזרח ירושלים.

ניר ברקת: על זה אני מציע שהשר יענה.

אורי מקלב: - - - ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: - - - אני שואל אם ראש הממשלה ימשיך להקפיא - - -

איילת שקד: חבר הכנסת מקלב, אנחנו נכנסנו לקואליציה כדי להשפיע.

איילת שקד: לא על כל דבר צריך לפרוש.

אורי מקלב: - - - צריך להשפיע בממשלה.

איילת שקד: אפשר לנסות ולשנות את המציאות.

איילת שקד: המציאות, כרגע, למיטב הבנתי, היא שבאמת לא בונים במזרח ירושלים, ויש כאן את שר הבינוי והשיכון ואת ראש העירייה שיסבירו לנו.

איילת שקד: אם אכן הדבר נכון, אנחנו נפעל לשנות את זה.

אורי מקלב: אחרי הידיעה שראש הממשלה הקפיא את הבנייה ביהודה ושומרון, נתן הוראה, אני ציפיתי שהבית היהודי תצא - - - מחאה חריפה על הדבר הזה, שאנחנו יום אחד לא נישאר בקואליציה, שראש הממשלה - - -

איילת שקד: אנחנו לא פועלים לפי הודעות של גלי צה"ל, אנחנו פועלים לפי המציאות.

אורי אריאל: אני מבין שחבר הכנסת מקלב לא ישן בלילות על זה שאין שיווקים.

אבישי ברוורמן: ברשותכם, יושבים פה הרבה אנשים מכובדים שבאו.

אורי מקלב: - - - ותהיה שר הבינוי והשיכון - - -, ולא אכפת לך בנושא.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אתה יודע כמה אני מעריך אותך ולכן נתתי לך להאריך בדברים.

אבישי ברוורמן: אבל את - - - הזה, שהוא כמעט ברור מה ששניכם תגידו, נרשם בפרוטוקול ואנחנו נחזור לדיון.

אורי מקלב: מה שאנחנו - - -

ניר ברקת: נושא אחד, להאיץ את השיווקים.

ניר ברקת: הנושא השני, שהוא מרתק: אנחנו ביקשנו להטיל ארנונה כפולה על דירות רפאים.

ניר ברקת: יש לנו כמעט 10,000 כאלה בירושלים בכל רחבי העיר, בעיקר במקומות שבהם הדיור יותר איכותי.

ניר ברקת: וביקשנו להקצות קופה סגורה של ארנונה כפולה לדירות רפאים.

ניר ברקת: למה זה חשוב?

ניר ברקת: כי אנחנו רוצים שהדירות האלה ייכנסו לשוק.

ניר ברקת: אחת מהשתיים יקרה: או שהתושבים שמחוץ לארץ, שלא יושבים בדירות שלהם, ישלמו כפול, ואנחנו נייצר קופה ששוויה, אגב, יכולה להגיע ל-20 ו-30 מיליוני שקלים בירושלים – ארנונה כפולה – ואותה - - - לדיור לצעירים; או שהדירות ייכנסו לשוק, כי ברגע שהן נכנסות לשוק זה מגדיל לנו את היצע הדירות.

ניר ברקת: התהליך הנוסף שאנחנו עושים קשור בטבור לבנייה - - -

יעקב אשר: כן, אבל זה דירות גדולות ויקרות.

איילת שקד: דירות יוקרה.

ניר ברקת: לא חשוב, שיכניסו אותן לשוק.

ניר ברקת: אם הן היום יושבות ריקות, ברגע ש-1,000 מתוך ה-10,000 – אם 1,000 צעירים ייכנסו וישכירו אותן או יקבלו את המתנה, אז יש לך פחות 1,000 סטודנטים שמחפשים דירה בעיר, ולטובת העניין הגדלת את ההיצע.

ניר ברקת: תהליך נוסף של הגדלת ההיצע הוא באמצעות רה-איזור, שבו כשאנחנו בונים את המשרדים בכניסה לעיר, בונים את המאסה הקריטית של אזורי מסחר ומשרדים, אנחנו נרצה לתת גזרים לעסקים שיושבים היום, משרדים שיושבים בדירות במרכז העיר, ונקשה על משרדים שנשארים בדירות במרכז העיר.

ניר ברקת: זאת אומרת, אנחנו נרצה לראות שחלק מהמשרדים – שהיום יש כ-5,000 כאלה, בגלל מחסור במגדלי משרדים בעיר ירושלים, המשרדים הוטמעו במקום דירות.

ניר ברקת: הצפי שלנו, שכמה אלפים מהם יעברו למגדלי משרדים, שאותם אנחנו רוצים לבנות, ובאמצעות זאת יפנו לנו עוד דירות.

ניר ברקת: רוצה לומר שההיצע זה באמצעות האצת דירות חדשות; זה בקנס, שאגב, העברנו במועצת העיר, ומדינת ישראל לא אישרה לנו, לצערי, לא אישרה לנו לגבות ארנונה כפולה מדירות רפאים; זה באמצעות הרה-איזור; ובינוי-פינוי, שמטרתו להיכנס לאזורים מסוימים, לייצר את הנוסחה.

ניר ברקת: זה היה תקוע על נוסחאות של כדאיות כלכלית.

ניר ברקת: אני חושב שהנוסחאות החדשות, שאיתן אנחנו רוצים לרוץ - - -

ניר ברקת: - - - אין לי בעיה לסיכום של מה שאתה אומר, לאור הדברים של ממלא מקום ראש העיר, קובי כחלון.

ניר ברקת: מה אתה מבקש, בצורה מאוד ברורה ומוגדרת, משר הבינוי והשיכון ומהוועדה הזאת שמפקחת על שר הבינוי והשיכון, כדי שאנחנו נצא לבנייה אמיתית, שגם תיתן תשובה לחלק מהאוכלוסייה שאין לה את היכולות הגדולות.

ניר ברקת: השר יודע, ישבנו על זה לפני כמה ימים.

ניר ברקת: אני חושב שהאוזן הקשבת של השר, אני רוצה לברך עליה.

ניר ברקת: השר מבין, לא פחות טוב מכל אחד אחר פה, מה האתגרים.

ניר ברקת: אני מניתי אותם, ובסך-הכול אני חייב לומר שנכון שבתקופה האחרונה – בכלל, הבעיה ארצית.

ניר ברקת: אגב, אני רוצה להגיד עוד הערה: גם אם אנחנו נבנה 10,000 יחידות דיור, ובשאר הארץ לא ייבנו, אז מחירי הדיור לא ירדו, כי ההיצע והביקוש הם ארציים.

אבישי ברוורמן: בוא נתחיל, - - -, ירושלים תחילה.

ניר ברקת: את הדברים העיקריים אמרנו.

אבישי ברוורמן: רשות מקרקעי ישראל מגיעה לכאן מחר עם שר הבינוי והשיכון - - -

ניר ברקת: אני מציע לעצור פה ולפתוח את זה לדיון.

ניר ברקת: אחרי זה - - -

אבישי ברוורמן: עוד שאלה אחת.

חנא סוייד: אולי נבקש מראש העירייה התייחסות לסגירת פערים בין מערב העיר לבין מזרח העיר, במיוחד לגבי האוכלוסייה הערבית.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה הערה בנושא - - -

ניר ברקת: כן.

ניר ברקת: אני מפתח את זה לשלושה כיוונים: הכיוון הראשון, זה תשתית פיזית.

ניר ברקת: ההשקעות שאנחנו עושים בפיתוח כבישים במזרח העיר היא חסרת תקדים.

ניר ברקת: חסרת תקדים, והתושבים יודעים את זה.

ניר ברקת: אנחנו עובדים מאוד צמוד עם המינהלים הקהילתיים במזרח העיר.

ניר ברקת: הוצאנו לכל אחד מהמינהלים הקהילתיים – אם תרצה, אני אביא לך העתק – תצ"א - - -

חנא סוייד: תן דוגמה, תן דוגמה אחת למסלול הזה.

ניר ברקת: בית חנינה – פתחנו ציר חדש בבית חנינה.

ניר ברקת: ואדי ג'וז – לך, תראה בואדי ג'וז.

אברהים צרצור: מה עם בית צפפא?

אברהים צרצור: הכביש שם שקורע את הכפר לארבעה חלקים.

אברהים צרצור: זה חלק מהתכנית שלכם לקרוע את הערבים, שם, בעיר?

<קובי כחלון: קודם-כל, זאת תכנית שאושרה ב-2001.

ניר ברקת: קודם-כל, הכביש הזה היא תכנית שאושרה בשנות התשעים ואנחנו מממשים אותה, והיא תועיל לכפר.

ניר ברקת: הוויכוח הוא לא האם הוא יועיל או לא יועיל לכפר, הוויכוח זה על קירוי.

ניר ברקת: הוויכוח העקרוני שם הוא על גודל הקירוי.

<קריאה: - - -

<קובי כחלון: 180 מטר - - -

ניר ברקת: אנחנו עושים 180 מטר קירוי, והוויכוח הוא על השאר.

ניר ברקת: אז אני מציע לקחת את זה.

ניר ברקת: אתה רוצה לדבר במאקרו, אתה רוצה לדבר על בעיה ספציפית.

<קובי כחלון: ברשותך, אם בית צפפא היו 25% – היו כפר – ואם הייתי מצליח במדינה לעשות את כל המושבים כמו שעשינו במזרח ירושלים, הפכנו אותם לעיר, אז, מן הסתם, היינו מייצרים אינסוף יחידות דיור.

<קובי כחלון: אם הם התחילו ב-25% – השאירו אותם הבריטים – והיום הם נמצאים ב-160% או ב-180%, אז פיתרון בית צפפא, הלוואי והיה לנו פיתרון בכל מקום בעיר.

ניר ברקת: בכל אופן, כבישים זה אחד.

ניר ברקת: כיתות לימוד: אנחנו - - - בוועדת חינוך, יש לנו למעלה מ-500 כיתות לימוד.

ניר ברקת: - - -, רק בספט

ניר ברקת: מבר הזה אנחנו פותחים עוד 111 כיתות לימוד במזרח העיר, והתושבים יודעים את זה היטב.

אברהים צרצור: כמה חסר?

אברהים צרצור: כמה חדרי לימוד חסרים שם?

ניר ברקת: היו חסרים 1,000, אנחנו בהשלמה של 500, רק בקדנציה הזאת, היעד שלנו.

ניר ברקת: עכשיו, הביקושים גדלו כי אנחנו עכשיו יורדים עד גיל שלוש – חובה זה מגיל שלוש.

ניר ברקת: אז הביקושים גדלו, ואנחנו באטרף, איך שאומרים, - - -, ולהפקיע ולבנות יותר.

ניר ברקת: בסך-הכול, זה אתגר לאומי לא קטן.

ניר ברקת: יש לנו גיבוי מאוד גדול מהמדינה.

ניר ברקת: אין בעיית תקציב.

ניר ברקת: הבעיה זה בעיקר, הנתיב הקריטי זו ההפקעה ויצירת כיתות.

אבישי ברוורמן: תודה רבה, כבוד ראש העירייה.

אבישי ברוורמן: אני אבקש מכבוד השר, אתה רוצה לפתוח את הדיון?

אבישי ברוורמן: אנחנו נפתח אותו.

אבישי ברוורמן: כן.

אורי אריאל: תודה לכולם, יום ירושלים שמח.

אורי אריאל: מתחיל הערב, בעזרת ד'.

אורי אריאל: תודה ליושב-ראש, מכובדי, ראש העירייה, ממלא מקום ראש העירייה, חברי הכנסת וכל שאר המכובדים שאיתנו פה.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, אני אעשה את זה מאוד-מאוד קצר משני טעמים: אחד, שאם תרשה לחברי הכנסת לשאול, אז אני אוכל להתייחס למה שמעניין אותם, ולא לשאת הרצאות גדולות בחשיבות העיר ירושלים שמוסכמת פה על כל הנוכחים.

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: מצוין.

אורי אריאל: שניים, כי אני צריך לעזוב אתכם עוד מעט מפאת התחייבות נוספת.

אורי אריאל: העיר ירושלים, שהיא בירת ישראל כידוע, צריכה לקבל מעמד מיוחד בכל הדברים, וגם בתחום הדיור.

אורי אריאל: כך אני מאמין וחושב, ולא מהיום.

אורי אריאל: הייתי בשנים האחרונות ראש השדולה של ירושלים, וניסיתי לפעול.

אורי אריאל: יש דבר שמשום מה לא ידוע לציבור, וראוי אולי שהעירייה תעזור בפרסומו: יש חוק שהביא בזמנו חבר הכנסת מאיר פורוש – אני הייתי יחד איתו: מענק מיוחד בעיר הבירה לזכאים.

אבישי ברוורמן: לזכאים?

אורי אריאל: זכאי משרד הבינוי והשיכון.

<קובי כחלון: 100 אלף שקלים.

אורי אריאל: מה?

<קובי כחלון: זה היה 100 אלף שקלים בזמנו.

אורי אריאל: אז זה לא היה אף פעם.

אורי אריאל: זה היה חוק, אבל בחוק ההסדרים כל פעם דחו אותו.

אורי אריאל: הנני להודיע לתושבי העיר ירושלים, לראש העירייה ולכל מקבלי ההחלטות: החוק בתוקף ממוצאי השבת.

אורי אריאל: אני חשבתי שאני אראה פקקים ליד כל הבנקים למשכנתאות, והתחלתי לברר מה קורה – 100 אלף שקל, מזומן, לכיס.

ניר ברקת: אז זה לא על דעת משרד האוצר.

אורי אריאל: סליחה, אדוני.

אורי אריאל: אדוני הוא שר האוצר?

אורי אריאל: החוק בתוקף, אני מנסה להסביר.

אורי אריאל: מה עכשיו חשוב דעת של זה והדעת של זה?

אורי אריאל: אחרי שנים שדחו את זה בחוק ההסדרים, פעם אחר פעם, יש אפשרות לקבל 100 אלף שקל.

אורי אריאל: אם מישהו יגיד שזו לא העדפה - - -

אברהים צרצור: מה זה, מענק, הלוואה?

אברהים צרצור: מה זה?

אורי אריאל: מענק, מכובדי.

אורי אריאל: הולכים לבנק, חותמים, מראים שרכשת דירה.

אורי אריאל: אם אתה זכאי משרד הבינוי והשיכון, אני מדגיש, אתה מקבל 100 אלף שקל.

אורי אריאל: עכשיו, אף-אחד לא יודע.

אורי אריאל: התחלתי לשאול – לא יודעים, הם לא שמעו, הם לא ראו.

אורי אריאל: חברים, הנה לכם ההודעה.

אבישי ברוורמן: - - - שר הבינוי והשיכון מחלק עכשיו 100 אלף שקל לכל אחד.

אורי אריאל: לא, לא, ממש לא.

אבישי ברוורמן: לא, לא, אני מתבדח.

חנא סוייד: עד שיבטלו את זה, אתה אומר, עוד פעם.

חנא סוייד: עד שיבטלו את זה עוד פעם.

<קובי כחלון: גם בפעם הקודמת ביטלו את זה, וזה היה רטרואקטיבית.

<קובי כחלון: זה היה - - -

חנא סוייד: עד - - -

אורי אריאל: לא הייתי רוצה להתבדח עכשיו.

<קריאה: גם דיור ציבורי.

<קריאה: השר, גם דיור ציבורי.

אורי אריאל: היות ואני יודע שאנשים לא יודעים, אז אני אומר את זה פה.

אורי אריאל: ולא שר הבינוי והשיכון מחלק, ולא שום דבר.

אבישי ברוורמן: אתה אומר שהחוק בתוקף ממוצאי השבת.

אורי אריאל: החוק בתוקף ממוצאי השבת.

אורי אריאל: מי שילך עכשיו לבנק צריך לקבל, זה הכול.

אורי אריאל: זה חוק.

<שלמה קול: למי שמחזיק תעודת זכאות.

אורי אריאל: אמרתי זכאי משרד הבינוי והשיכון.

אורי אריאל: אני אומר בפעם הרביעית.

<שלמה קול: בסדר, בסדר.

אורי אריאל: ברור?

אורי אריאל: זה ברור?

אבישי ברוורמן: תהיה התייחסות, בבקשה.

אורי אריאל: זהו.

<שלמה קול: אני במקרה שואל היות ואני בונה לזוגות צעירים, ואני לא יודע מזה אפילו.

דוד צור: על פי הקריטריונים - - - של כושר השתכרות, על פי איזה קריטריונים?

אורי אריאל: הסיפור בנושא הדיור בירושלים, הפיתרון המשמעותי ביותר – אני מבקש לדבר, ואם אפשר לבקש את זה גם מאחרים – אבל זו רק בקשה – שכל אחד יסביר מה אצלו לא בסדר, ואיך הוא עומד לתקן את זה.

אורי אריאל: אני אנהג ככה, בסדר?

אבישי ברוורמן: "קשוט עצמך ואחר-כך קשוט אחרים".

אורי אריאל: לא אסביר מה אצל אחרים בעייתי.

אורי אריאל: זה קל.

אורי אריאל: יש פגמים אצל כולם, אני אומר לכם.

אורי אריאל: אני אדבר רק על המשרד שאני עומד בראשו, ועל רשות מקרקעי ישראל שהיא בהחלט חלק מהמשרד.

אורי אריאל: אבל היות ויש לכם דיון מחר עם מר בנצי ליברמן, אז אני לא ארחיב בזה.

אורי אריאל: אתם, מחר, תרדו איתו ממש לפרטים, בסדר?

אבישי ברוורמן: לפרטי פרטים.

אורי אריאל: לא כי אני בורח מזה, אלא כי הוא מחר יהיה פה.

אורי אריאל: ממש לכבודכם, לכבוד העניין.

אורי אריאל: הסיפור בגדול הוא: שיווק יחידות דיור.

אורי אריאל: זה שם המשחק, חברים.

אורי אריאל: יש המון דברים ליד זה: יש דירות רפאים, ויש משרדים שאולי אפשר להפוך אותם לדירות, ויש משרדים שיושבים במבני דירות, וכן הלאה וכן הלאה.

אורי אריאל: המון נושאים.

אורי אריאל: בסוף – או יותר נכון, בהתחלה – אם לא נדע להתרכז בשניים-שלושה דברים ונטפל ב-100, אני אומר לכם: לא יהיה שום דבר, בסדר?

אורי אריאל: נעשה הרבה שריטות על הלוח הזה שנקרא דיור.

אורי אריאל: זה לא יפרוץ את הדרך.

אורי אריאל: אני אומר דברים בדוקים עד הסוף: אנחנו מוכנים, כרגע, היום, יום ירושלים, עם כ-2,500 יחידות דיור לשיווק.

אורי אריאל: היום, לא מחר.

אורי אריאל: לא מחר, אלא היום.

אורי אריאל: היום יום שלישי, פעמיים כי טוב, יום ירושלים, ערב יום ירושלים.

אורי אריאל: אנחנו מוכנים.

אורי אריאל: הכנסה לשוק הדירות בירושלים של 2,500 יחידות דיור היא אירוע, בסדר?

אורי אריאל: זה לא עוד 160, ו-80, וחור פה ומשהו שם – זה אירוע.

אורי אריאל: התבטא קודמי מעל בימת הכנסת לשאלתי כחבר כנסת דאז, ואמר:

אורי אריאל: בנינו פחות - - -

אבישי ברוורמן: חבר כנסת גם היום.

אורי אריאל: בנינו פחות.

אורי אריאל: בנינו פחות, כך הוא התבטא על תקופת כהונתו משנים קודמות.

אורי אריאל: ברור שאם אתה לא מביא היצע, וכל הזמן יש ביקוש, כפי שאמר מר כחלון, יש כ-6,000, אתה אומר; זה לא כל-כך משנה כבר.

אורי אריאל: גם אם זה 5,000 – רק במירכאות 5,000 – אם אתה שם בשוק רק 1,500 או 2,000 – נו, יצרת פער של 3,000 יחידות דיור.

אורי אריאל: ברור בהגדרה שהמחיר עולה.

אורי אריאל: עכשיו בואו נראה מה קורה הלאה: המחיר עולה – זוגות צעירים לא יכולים לרכוש; לא יכולים לרכוש – הם עוזבים את העיר; ואז הדמוגרפיה בעיר, לצערנו – עכשיו היא קצת עולה, היא הייתה פחות – היא לא עולה בקצב המתאים – נגדיר את זה ככה, בזהירות הנדרשת.

אורי אריאל: הפיתרון הוא: שיווק יחידות דיור.

אורי אריאל: אנחנו עמלים על זה.

אורי אריאל: אנחנו עובדים על זה יחד עם העירייה.

אורי אריאל: התקיימה ישיבה לפני שבועיים.

אורי אריאל: בשבוע הבא, נדמה לי, יש את ישיבת המעקב הבאה.

אורי אריאל: אנחנו לא נוותר על אף יחידת דיור שהעיר הזאת זקוקה לה, ואנחנו מקווים להביא את זה בזמן הקרוב.

אורי אריאל: יש את הנושא של פינוי-בינוי.

אורי אריאל: נגמרה לפני שבוע, עשרה ימים, תכנית ב"גוננים" עם העירייה.

אורי אריאל: הכסף מתוקצב לעניין הזה.

אורי אריאל: ואני אומר לכם, פה, את מה שאמרתי לעירייה: אם יהיו עוד פרויקטים – לא בלי גבול, לא בלי שום בקרה, אבל יהיו עוד פרויקטים – הם יתוקצבו.

אורי אריאל: זה חלק מפיתרון בעיות הדיור בעיר ירושלים.

אורי אריאל: יש פה אזורים שהם נמצאים בשלוש קומות, אפשר לבנות בהם חמש קומות וכן הלאה.

אורי אריאל: ברשותכם, אני לא אכנס, כרגע, לפרטים, אלא אם תהיה שאלה ספציפית ואני אדע לענות עליה.

אורי אריאל: דיור בר השגה הוא בהחלט יעד מרכזי בכל הארץ, ודאי בירושלים.

אורי אריאל: צריך להיות מצב שאנשים צעירים יכולים לרכוש דירה, ולקבוע פה את מקום מושבם, פרנסתם.

אורי אריאל: אנחנו נכניס, בתוך השיווקים שיהיו, כמות משמעותית של דיור בר השגה, כך שהצעירים ואלה שמתקשים, ובתנאי שהם זכאים לפי הכללים הידועים – אני לא נכנס עוד פעם לפרטים האלה, עכשיו – יוכלו אכן לרכוש דירה בירושלים ביתר קלות.

אורי אריאל: גם אז המחיר לא יהיה 800 אלף שקל, שאף-אחד לא יתבלבל.

אורי אריאל: יש לנו פה קשיים בגלל טופוגרפיה, בגלל שברים אחרים, אבל זה יהיה הרבה פחות מהשוק הרגיל שהוא בהחלט נמצא במגמת עלייה, וקשה מאוד לזוג צעיר לרכוש.

אורי אריאל: אנחנו רואים את עצמנו שותפים בפיתוח כל תכנית מתאר, כל תב"ע שאפשר להניע אותה בעיר, יחד עם רשות מקרקעי ישראל.

אורי אריאל: בכלל, כשאני אומר "אנחנו", זה יחד עם רשות מקרקעי ישראל.

אורי אריאל: אנחנו עובדים ממש בזרועות משולבות.

אורי אריאל: יחד עם משרד האוצר והרבה גורמים.

אורי אריאל: אז יסלח לי מי שלא הזכרתי אותו, אני לא בא לקפח אף-אחד.

אורי אריאל: אני מדבר בלשון רבים ובכוונה.

אורי אריאל: בסך-הכול, העבודה טובה, היא מתואמת.

אורי אריאל: אני אומר לכם שבמשרדי יש בירוקרטיה מיותרת, בניגוד לכל האחרים ששם הבירוקרטיה לא קיימת.

אורי אריאל: ואנחנו בוחנים – אני אומר לכם – כל החלטה שבאה היום ואומרים לי, אני אתן דוגמה: אתמול – לא בירושלים, במקום אחר – יש מטע שמעכב הוצאת היתרי בנייה למאות, אולי אלפי יחידות דיור.

אורי אריאל: אני מרים טלפון בשעה 22:00 בערב למישהו, אז הוא אומר לי: בוודאי, אנחנו מטפלים בזה.

אורי אריאל: אז אני אומר לו: תסביר לי.

אורי אריאל: הוא אומר לי: ב-21 למאי תהיה ישיבה לתיאום.

אורי אריאל: אמרתי לו: אני הבנתי, היא תהיה מחרתיים.

אורי אריאל: ביום חמישי היא תתקיים, ותגמרו את זה.

<ציון חסיד: חזק וברוך.

אורי אריאל: וכן הלאה.

אורי אריאל: אני יודע שאצל אחרים אין בעיות בכלל, הכול רץ, מתוקתק, לוקח להוציא אישור בנייה – מה הזמן הממוצע בעירייה?

אורי אריאל: שלוש שנים?

<קריאה: לא.

<קריאה: לא.

אבישי ברוורמן: ישראל במקום - - -

אורי אריאל: לא משנה.

אורי אריאל: עזוב, סליחה, אני מוחק את זה.

אורי אריאל: אני מסיים בזה: אנחנו נמצאים בבירוקרטיה, חלקה הכרחית – שלא נתבלבל, בסדר?

אורי אריאל: זה לא עכשיו בלגן; חלקה מיותרת לחלוטין; וחלקה, פשוט צריך לקצר זמנים – כתוב: יהיה 60 יום, יהיה 40 יום.

אורי אריאל: מי שרוצה לערער, מי שרוצה להגיב, יתכבד, מאה אחוז, יהיו לו את הזכויות.

אורי אריאל: אנחנו לא פוגעים בשום זכות אזרחית, המוקנית לאזרחים.

אורי אריאל: אבל לא כתוב בתורה – וקראתי את פרשת השבוע "במדבר" – לא כתוב 60 יום.

אורי אריאל: זהו, זה המצב.

אורי אריאל: נסיים בזה שאין כמו ירושלים, "ירושלים שחוברה לה יחדיו".

אורי אריאל: אומרים חכמים: "שחוברה לה יחדיו, שעושה את כל ישראל חברים".

אורי אריאל: אני חושב שאפשר לראות היום בירושלים, ברוך ד', גם אם פה ושם יש אירועים שמקלקלים קצת את השמחה, סך-הכול, אני חושב שיש שמחה גדולה בעיר הזאת.

אורי אריאל: ראוי לחזק אותה, - - - אותה.

אורי אריאל: אני עבדה של ירושלים.

אורי אריאל: תודה.

אבישי ברוורמן: אני רק מבקש, כבוד השר: ראש העירייה הציע, והוא רוצה גם להעלות, וממלא מקום ראש העירייה, את הנושא שהעלינו לגבי הכניסה לעיר ונושא התחבורה.

ניר ברקת: בכלל, כלכלה.

ניר ברקת: זו נגזרת שלנו.

אבישי ברוורמן: כן, תגזור, אבל במיוחד את נושא התחבורה - - -

אורי אריאל: זה בסדר, זה לא כל-כך בתחום שלי – כהשפעה ליד ושותפות.

אורי אריאל: אז אם יש עוד משהו ממני; ואם לא, אז אני אודה לכם.

אורי אריאל: אתה יודע, הלוא חלק מהדברים.

אורי אריאל: אני מאוד מודה לך, כבוד השר.

איילת שקד: יש לי שאלה אליו.

אבישי ברוורמן: רגע, לחברת הכנסת איילת שקד יש שאלה לשר.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

איילת שקד: השאלה שלי היא האם ה-2,500 יחידות דיור, שדיברת עליהן, שמוכנות לשיווק, מה מונע מהן מלהיות משווקות?

איילת שקד: האם זה חסמים שיווקיים, שאני יודעת שאמור לפתור אותם השר יאיר לפיד בראש ועדת הדיור?

איילת שקד: או שמשרד ראש הממשלה לא חותם על בנייה בירושלים, ולמעשה מתבצעת הקפאה בירושלים.

איילת שקד: אנחנו רוצים לדעת.

אורי אריאל: לשאלתה של יושבת-ראש הבית היהודי, חברת הכנסת שקד, אני חוזר על העובדות שאמרתי, הן לא השתנו בדקות האחרונות: אנחנו מוכנים, עוד פעם, נכון להיום – לא למחר, להיום – עם 2,500 יחידות דיור לשיווק ברחבי העיר ירושלים.

אורי אריאל: יש לנו בקנה עוד כמה אלפים, אבל זה לא להיום זה לחודשים הקרובים.

אורי אריאל: ככל שזה תלוי בנו, אפשר לצאת היום ל-2,500, ובזמן הקרוב לעוד כמה אלפים.

אורי אריאל: ואחרי זה יש את גבעת המטוס, שזו אופרה אחרת, זה טווחים קצת יותר ארוכים.

אורי אריאל: המניעה לא מצידנו.

אבישי ברוורמן: האם התשובה מספקת אותך, חברת הכנסת שקד?

איילת שקד: אני לא מבינה למה.

איילת שקד: המניעה לא מצידנו, אוקי.

אבישי ברוורמן: הוא חבר כנסת, נוסף שהוא שר מאוד מנוסה.

אבישי ברוורמן: זאת הייתה התשובה.

איילת שקד: זאת אומרת, המניעה היא לא מצד משרד הבינוי והשיכון.

אורי אריאל: להיפך, משרד הבינוי והשיכון לוחץ, לוחץ.

איילת שקד: זאת אומרת, אני רק רוצה להוסיף, שכנראה המניעה היא מצד משרד ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: לפרוטוקול: או במשרד ראש הממשלה או במשרד האוצר, זה לא ברור לנו.

<אמיר רשף: משרד האוצר לא צד - - -

אבישי ברוורמן: לא?

אבישי ברוורמן: אז זה לא משרד האוצר.

אורי אריאל: אני אעזור פה.

אורי אריאל: היות ויש פה את נציגי משרד האוצר, אני אמלא אחרי נציג משרד האוצר – הבעיה לא אצלם.

אבישי ברוורמן: יפה, אז זה לא משרד האוצר.

אבישי ברוורמן: אז באלימינציה זה ראש הממשלה, תודה.

אבישי ברוורמן: יירשם שבאלימינציה.

איילת שקד: אוקי.

איילת שקד: אז אני רוצה שיודגש שיש 2,500 יחידות דיור, וחלק מהן לא משווקות בגלל משרד ראש הממשלה.

אבישי ברוורמן: נרשם.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אברהים צרצור, לפני שהשר עוזב.

אברהים צרצור: - - - כבוד השר דיבר על 2,500 יחידות דיור, שאוטוטו הם יוצאים לדרך, ובקנה יש עוד אלפים.

אברהים צרצור: שאלתי היא פשוטה מאוד: האם יש לך מושג, כבוד השר, כמה מסך-כל הדירות האלה יש לערבים?

אורי אריאל: כן, אני אענה.

אורי אריאל: אני רק צריך לומר שמאז שלפני שבוע התייחסתי לאיזו שאילתה שלך, לא קיבלתי שום הערה ממך.

אורי אריאל: עכשיו, אני לא יודע אם זה נובע מתוך ייאוש ממני, למרות שהראיתי לכם שאני מטפל; - -

אברהים צרצור: לא, לא, דווקא לא.

אברהים צרצור: דווקא לא.

אורי אריאל: - - או שאין בעיות.

אברהים צרצור: סיכמנו שנשתף פעולה עד הסוף.

אורי אריאל: אני לא יודע מה זה "עד הסוף".

אורי אריאל: סליחה, אני לא יודע מה זה "עד הסוף".

אברהים צרצור: אני מבטיח לך שנתיש אותך עד הסוף, גם כן.

אורי אריאל: "נתיש אותך" – טוב, זה יעמוד למבחן.

אורי אריאל: רק שמת לב ששקד בגזרה שלכם, בסדר.

אברהים צרצור: אז, בבקשה, כמה לערבים יש מסך-כל הדירות האלה או שאין לך מושג?

אברהים צרצור: בבקשה.

אורי אריאל: אני אענה.

אורי אריאל: משפט מקדים: משרד הבינוי והשיכון ורשות מקרקעי ישראל משווקים רק קרקע שהיא בידי הלאום, קרי, בידי המדינה.

אורי אריאל: הם לא משווקים קרקע פרטית, להוציא יוצאי דופן מסוימים, אם יש פה איזה עירובים ודברים כאלה.

אורי אריאל: אין לנו, בשכונות הערביות, קרקעות מדינה שאפשריות לשיווק.

אורי אריאל: אם אדוני יפנה אותנו לקרקע מסוימת, אני מודיע עכשיו, מנחה את אנשי משרדי – הם יושבים פה, אתכם – מיד, מיד להיכנס לתכנון.

אורי אריאל: וברגע שנוכל להגיע לשיווק, נשווק אותה.

אברהים צרצור: כבוד השר יודע ש-70% מהאדמות הפרטיות בירושלים המזרחית הופקעו על ידי מדינת ישראל.

אברהים צרצור: דהיינו, הן זמינות לבניית התנחלויות יהודיות במזרח ירושלים.

אברהים צרצור: אז אתם לא מצאתם מקום, שם, בשטחים האלה, שהופקעו על-ידי מדינת ישראל, כדי לבנות שכונות מסודרות גם לתושביה הפלשתינים?

אורי אריאל: יש תכנית גדולה, שעיריית ירושלים מובילה בשכונות הערביות, לפי דעתי, יותר מחמש-שש תכניות מתאר גדולות – גדולות, אני מדבר על סדר גודל של אלפי יחידות דיור – אתם תתקנו אותי אם אני טועה, והן יאפשרו את הבנייה.

אברהים צרצור: זו בנייה קבלנית או פרטית?

ניר ברקת: פרטית.

אורי אריאל: אני חוזר ואומר: אדרבה, תפנה אותי לאזור מסוים, ספציפי.

אבישי ברוורמן: כבוד ראש העירייה רוצה לסכם את הנקודה הזאת.

אורי אריאל: הכי קל זה להישאר ברמה הכללית: אתה תשאל כללית, אני אענה כללית, לא יקרה שום דבר.

אורי אריאל: זה יירשם פה, ומי שמעניין אותו יקרא.

ניר ברקת: חוץ מזה, השר, זה למרבה במחיר.

ניר ברקת: כל אחד יכול להתמודד על המכרז: תושב יהודי, מוסלמי, נוצרי, יכול להתמודד במכרז.

ניר ברקת: המדינה לא רשאית לבדוק אם המתמודד והזוכה הוא יהודי, חרדי, חילוני או תושב ערבי.

אברהים צרצור: אתה מתכוון למכרז של בניית - - -

ניר ברקת: בשיווקים של מדינת ישראל, היא לא מפלה לפי עדה, מין או כל דבר אחר.

ניר ברקת: אז, במטותא, אתה רוצה להשקיע?

ניר ברקת: תתמודד במכרז.

אורי אריאל: אני שמח - - -

אבישי ברוורמן: כבוד השר, תודה לך שכיבדת אותנו.

אבישי ברוורמן: לך לסבלותיך.

אורי אריאל: תודה, תודה רבה לכם.

אבישי ברוורמן: כבוד ראש העירייה וממלא מקומך, בבקשה, תמשיכו בנושא התחבורה והתעסוקה, ואנחנו פותחים את זה לציבור כאן.

ניר ברקת: תראו, בזמן המוגבל שיש לנו אני רוצה להבהיר את הפילוסופיה של פיתוח כלכלי בעיר ירושלים.

ניר ברקת: בירושלים יש פוטנציאל עצום.

ניר ברקת: פוטנציאל עצום.

ניר ברקת: אנחנו עשינו בדיקה עם פרופסור אמריקאי בשם פורטר, והגדרנו שלושה מנועי צמיחה, שבארבע וחצי שנים האחרונות אנחנו שמנו עליהם גז ענק: הראשון ביניהם, תחום התרבות והתיירות.

ניר ברקת: ידוע לכולם שהמותג ירושלים, תחשבו על זה, זה אחד מהמותגים החזקים בעולם – 3,500 שנה של השקעה.

ניר ברקת: וכשבוחנים איפה ירושלים היום בתחום התרבות והתיירות אל מול ערים מובילות אחרות בעולם: פריז, לונדון, ניו-יורק, ששם יש בין 40, ל-50, ל-60 מיליון תיירים בשנה.

ניר ברקת: כשעשינו את הבדיקה הזאת עם פרופסור פורטר לפני שמונה שנים, בירושלים היו שניים וקצת מיליון תיירים.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לבשר לך, כבוד ראש העיר, שב-14:00 יהיו פה לא רק שר התיירות, כל המלונאים והתיירים, שהיה איזה דו"ח של בנק ישראל שמאוד הפתיע אותי, - -

ניר ברקת: כן, אני אתייחס לזה מיד.

אבישי ברוורמן: - - אני לא יודע אם ראית אותו, שאמרו שגמישות הביקוש היא די קשיחה, של בנק ישראל.

אבישי ברוורמן: אני חשבתי שאפשר להגדיל פה את התיירות בצורה משמעותית.

ניר ברקת: הם טועים בענק.

ניר ברקת: אז בנק ישראל טועה.

אבישי ברוורמן: אז - - - את בנק ישראל.

אבישי ברוורמן: אני זימנתי, ביקשתי שיבואו.

ניר ברקת: אז בנק ישראל טועה.

ניר ברקת: במקרה הזה, הוא טועה.

אבישי ברוורמן: זה מאוד הפתיע אותי.

אבישי ברוורמן: יגיעו לכאן, לדיון הזה.

ניר ברקת: בכל אופן, חד משמעית הוא טועה.

ניר ברקת: עובדה שיש לך פוטנציאל.

ניר ברקת: אני בא מהתחום של פיתוח וייזום עסקי – יש פה פוטנציאל ענק - - - ברי השוואה אחרים.

ניר ברקת: ואנחנו שמנו יעד של עשרה מיליון תיירים בשנה.

ניר ברקת: אנחנו מתקרבים לארבעה מיליון תיירים בשנה.

ניר ברקת: ירושלים, כמוקד משיכה לתיירות באמצעות תרבות – שילוב של תרבות ותיירות – אני חושב שאנחנו שהוכחנו שאפשר לפתח ולקדם את העיר.

ניר ברקת: זה אחד מהמעסיקים הגדולים ביותר, זה תחום עתיר תעסוקה.

ניר ברקת: ולעבור משני מיליון לעשרה מיליון תיירים בשנה, זה למעלה מ-150 אלף מקומות עבודה חדשים בעיר ירושלים.

אבישי ברוורמן: מה עושים בנושא?

ניר ברקת: אגב, להגיע לזה זה 15 מיליארד דולר בשנה הכנסה למדינת ישראל, שאנחנו נרצה לראות לפחות את חציה – אם לא יותר ממנו – מושקע בירושלים.

ניר ברקת: אז אנחנו יצרנו, כמו עושה שוק, ביקושים לעיר.

ניר ברקת: לצד הביקושים, כשתפוסות בתי-המלון עלו מ-40%, ל-50%, ל-60%, והיום מתקרבים ומשיקים ל-70%; למלונאים, תודה לאל, יש תיאבון, והיום יש לנו - - - כ-5,000 חדרים למלונות, בגרסה כזו או אחרת: חלקם משווקים, חלקם פרטי.

ניר ברקת: ועוררנו את הביקושים לתיירות.

ניר ברקת: לצד זה, יש לנו מנוע צמיחה נוסף, שזה מדעי החיים וביו-מד.

ניר ברקת: ואנחנו, ברמה העקרונית, מסתכלים על כל אחד מהתחומים האלה, ומקדמים אותם קדימה בגיבוי מאוד גדול של ממשלת ישראל.

ניר ברקת: אני רק רוצה לתת לכם פרספקטיבה לֶמָה מצבה של העיר ירושלים, אם אנחנו רוצים להגיע, ולממש ולחזק את העיר ירושלים.

ניר ברקת: שימו לב, זה נתונים מאוד חשובים.

ניר ברקת: כשאנחנו מסתכלים על כמה מושקע בתושב בירושלים: קחו את התקציב העירוני, תחלקו אותו בכמות התושבים – יש לך שקל לתושב לשנה.

ניר ברקת: ואתה מגלה נתון מדהים.

ניר ברקת: בואו נשווה את ירושלים לפורום ה-15.

ניר ברקת: אני חושב שראוי להשוות את ירושלים לפורום ה-15.

אבישי ברוורמן: 15 הערים החזקות בישראל.

ניר ברקת: נכון מאוד.

ניר ברקת: אנחנו 16.

ניר ברקת: אנחנו פחות מכולן.

ניר ברקת: על כל שקל שיש לעיר ירושלים, יש שני שקלים לחיפה, להרצליה; ושניים וחצי שקלים לעיריית תל אביב.

ניר ברקת: אם אנחנו רוצים להיות בממוצע של פורום ה-15 – שאני חושב שראוי שבירת ישראל תשאף לשם – חסר לנו כמעט 1.4 מיליארד שקל לשוטף, לתקציב השוטף.

ניר ברקת: איך מגיעים לשם?

ניר ברקת: תפיסת העולם שלנו – אני גם רוצה להראות לכם מה קורה בשנים האחרונות.

ניר ברקת: שלא תבינו, אנחנו לא מקטרים – בשנים האחרונות, מפחות או יותר, גידול מאוד-מאוד קטן, בארבע השנים האחרונות, התקציב של העירייה, שוטף ותקציב פיתוח ביחד, צומח 8%, 8%, 8%, והשנה 10%.

ניר ברקת: היקפי המועסקים בעיר ירושלים עלו בקצב הולך וגדל.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רואה ששר הבינוי והשיכון דאז, מגיע אלינו יושב-ראש סיעת ש"ס, מכובדי, חבר הכנסת אריאל אטיאס.

אבישי ברוורמן: ברוך הבא.

אבישי ברוורמן: דיברנו על כל פתרונות הדיור.

אבישי ברוורמן: היה שר הבינוי והשיכון החדש, וחבל שלא שמעת.

אריאל אטיאס: משהו חדש שאני לא מכיר היה פה?

אבישי ברוורמן: לא.

ניר ברקת: בכל אופן, אני רק אסכם ואומר שבעוד שהתקציב העירוני – ואנחנו מתחילים לייצר הכנסות עצמיות – החלק של המדינה בסיוע לעיר ירושלים, אם בשנת 2000 היה 13% מענק בירה ומענקי איזון ביחד, זה בהתמדה הולך ונשחק, ואני טוען שירושלים לא תוכל להתחרות עם פורום ה-15, אם היא לא תעשה שתי פעולות מרכזיות: הפעולה הראשונה, יצירת מקורות הכנסה עצמיים, וזה המודלים שהצגתי, והם מתקדמים יפה מאוד.

ניר ברקת: הפעולה השנייה, סיוע הרבה יותר אינטנסיבי של ממשלת ישראל.

ניר ברקת: אני טוען שחצי מזה אנחנו יודעים להביא: רק פיתוח הרובע העסקי החדש שציינתי קודם – שמיד נגיע לתחבורה בו – ואלמנטים נוספים – אנחנו יודעים לייצר הכנסה של חצי מהסכום הזה תוך עשור.

ניר ברקת: אנחנו צריכים את הסיוע של המדינה, להציב יעד פיסקאלי לאומי.

ניר ברקת: להביא את ירושלים לממוצע פורום ה-15.

ניר ברקת: בנושא התחבורה: הרובע העסקי החדש בכניסה לעיר, כשמי שיגיע בעוד חמש שנים – אני מקווה שפחות, בעזרת ד' – ממרכז הארץ, דרך שדה התעופה לירושלים, תוך 28 דקות, ייצא החוצה, מהפיר של המעלית, יעלה למעלה, והוא בלב רובע עסקי, ליד התחנה המרכזית, לצד שני צירים של הרכבת הקלה: הקיים, שזה הקו האדום; וקו הרכבת הירוק, הבא, שאנחנו בדיון מתקדם עם משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים.

ניר ברקת: מצד אחד, מהתחנה המרכזית הוא הולך דרומה, לאוניברסיטה העברית, לגבעת רם, לקריית הספורט החדשה: הארנה, טדי, והבריכה האולימפית ואזור התעסוקה של מלחה.

ניר ברקת: ומשם ממשיך לגילה, לדרום העיר.

ניר ברקת: צפונה – אותו קו ירוק ממשיך בבר-אילן, מגיע לרמת אשכול, לגבעה הצרפתית ולאוניברסיטה העברית.

ניר ברקת: ואנחנו נרצה לשאוף ולהביא אותו עד להר הזיתים.

ניר ברקת: הקו הזה מחבר את שני הקמפוסים.

ניר ברקת: הוא מחבר את קריית הספורט ללב המדינה.

ניר ברקת: ומייצר לנו דינמיקה שבה כל הרובע העסקי שם, עכשיו, יש לנו כבר פרוייקטור שעובד על התהליך הזה.

ניר ברקת: מדינת ישראל – והכריז ראש הממשלה ביום ירושלים, לפני שהוא טס, יחד עם שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים, בישיבת הממשלה, שלא נוגעים בהשקעות התחבורה בעיר ירושלים.

ניר ברקת: אנחנו נציג בקרוב מאוד ובצורה מסודרת – אחרי שנסגור סופית את המתווה עם שר התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים – את הרשת החדשה, שזה: הקו הכחול; הקו הירוק; הארכה של הקו האדום; פלוס סדרה של שלוחות שאחת מהן תצא לכיוון גבעת שאול; השנייה לכיוון הכותל; רכבל שיחבר את השלוחה מהר הזיתים לשער האשפות ולקו הכחול, שזה ליד גבעת התנ"ך.

ניר ברקת: ובכך, בעצם אתה מנגיש את העיר העתיקה בצורה מאוד-מאוד אפקטיבית: מצפון, זה הקו האדום; ממערב, זו תחנה של הקו האדום, השלוחה של הקו האדום לכיוון הכותל; בכותל יהיה לנו קו רכבת ורכבל, שמתחבר להר הזיתים או לחליפין, לכיוון החאן וגבעת התנ"ך.

ניר ברקת: הרשת הזאת היא רשת שמשמעותית תנגיש את העיר העתיקה, מאוד תנגיש את הכניסה לעיר.

ניר ברקת: אנחנו מייצרים שם עוד 2,000 מקומות חנייה, ואנחנו מעריכים שההנגשה הזאת של המגדלים החדשים ואזור התעסוקה, וגם עם הרכבת המהירה לתל-אביב – ההנגשה הזאת, המשמעות שלה, זו כדאיות כלכלית.

ניר ברקת: ואנחנו מעריכים ויודעים היום שהביקושים לתעסוקה בירושלים, בעקבות התהליך הזה, ילכו ויגדלו.

אבישי ברוורמן: אני, קודם-כל, מודה לך, אדוני ראש העירייה.

אבישי ברוורמן: אני רק אומר: החזון נפלא.

אבישי ברוורמן: באמת, אנחנו כבר מתפעמים, ואני יודע שאתה איש ביצוע, ומר קובי כחלון יד ימינך.

אבישי ברוורמן: הערה אחת: אתה נתת לנו את החזון.

אבישי ברוורמן: לפני זה, אדוני, כבוד השר לשעבר, ממלא מקום ראש העירייה הסביר, למשל, את הנקודה שהוא כבר היה מוכן מזמן לשווק הרבה מאוד דירות אם היו מגדירים בדיוק, מגדילים את ההיצע, מגדירים מה לעשות.

אבישי ברוורמן: ובצורה עדינה הוא מתח ביקורת שהדברים לא התקדמו מספיק.

אבישי ברוורמן: כי, בסופו של דבר, מה שמעניין אותנו הוא לא זה או אחר, אלא שהדברים יבוצעו, והשאלה היא איך בונים את העיר.

אבישי ברוורמן: בנושא הכניסה לעיר, כרגע, אתה אמרת: החזון נהדר וגם התכנית יפה.

אבישי ברוורמן: רק אולי אתה רוצה לציין, חוץ מהדבר הפשוט – אתה יודע, בגימטרייה, ההבדל בין רצוי למצוי זה כסף – אתה יודע, זה אותו דבר.

אבישי ברוורמן: חוץ מנושא הכסף – הבירוקרטיה, הדברים, הכול זז?

אבישי ברוורמן: הכול נהדר?

<קובי כחלון: שם אין בעיות?

<קובי כחלון: כי יש עודף כסף.

אבישי ברוורמן: יש עודף כסף.

<קובי כחלון: בטח.

<קובי כחלון: אם אתה משאיר כסף בקופה, אין לך בעיות.

ניר ברקת: אני אומר שאנחנו לא נקיים מבירוקרטיה, עיריית ירושלים.

ניר ברקת: אני מודה, הייתה לנו נסיגה מסוימת, הייתה לנו בעיית ניהול מסוימת שפתרנו אותה.

ניר ברקת: הקבלנים – יש פה נציגות של הקבלנים – העירו לנו על כך, אנחנו יודעים על כך.

אבישי ברוורמן: תיכף נשמע אותם.

ניר ברקת: ואני יודע שאנחנו היום בכיוון הנכון בפרצלציה הפנימית.

ניר ברקת: לגבי המשאבים, להערכתי, מתווה התחבורה – מדובר על בין 17 ל-20 מיליארד שקל לחומש הקרוב.

אבישי ברוורמן: כרגע, כמה אתם מתוקצבים לפני הקיצוצים?

אבישי ברוורמן: אבל אמרת שבדברים האלה אין קיצוצים, אז כמה אתם מתוקצבים?

ניר ברקת: כרגע, בנושא התחבורה אני לא מודע למגבלה תקציבית של המדינה.

אבישי ברוורמן: אין הגבלה תקציבית.

ניר ברקת: לא.

אבישי ברוורמן: אוקי.

אבישי ברוורמן: אז הבעיה היא רק הביצוע.

ניר ברקת: נכון.

ניר ברקת: לשמחתי הרבה, זו בשורה אמיתית.

ניר ברקת: ואגב, זו לא בעיה – הביצוע.

אבישי ברוורמן: אלא זה אתגר.

ניר ברקת: אנחנו נכנסים לתהליכים הסטטוטוריים.

ניר ברקת: יש לנו מתווה עקרוני שנציג אותו לדיון ציבורי, ממש בחודשים הקרובים.

אבישי ברוורמן: אתם תוזמנו לפה - - - של משרד התחבורה וכולי.

ניר ברקת: בשמחה רבה, זה דיון סטטוטורי.

ניר ברקת: ואנחנו באותו דף עם משרד התחבורה ומשרד האוצר בנושא השקעות תחבורה, וזו בשורה מאוד גדולה.

ניר ברקת: אני חייב לומר שהיינו גם על אותו דף עם משרד הבינוי והשיכון.

ניר ברקת: העיכובים שהיו לא הגיעו מהשר, העיכובים היו בשיווקים.

ניר ברקת: יש דברים אחרים, בתכנית המתאר: תכנית מתאר מתעכבת; יש תכנון מחודש של שכונות שמתעכבות; יש לנו תכנית של סילוואן.

אבישי ברוורמן: אז הבעיה לא הייתה ברשות מקרקעי ישראל?

ניר ברקת: תכנית סילוואן שעברה בוועדה המקומית לתכנון ובנייה בלי אף התנגדות: לא של השמאל ולא של הימין, לא של מרץ ולא של האיחוד הלאומי-מפד"ל.

ניר ברקת: עברה ללא התנגדות בוועדה המקומית לתכנון ובנייה, ומחכה לדיון בוועדה המחוזית.

אבישי ברוורמן: מדוע לא מתקיימת?

ניר ברקת: מאותם שיקולים של השיווקים.

<מורן מזור: - - -

אריאל אטיאס: אני יכול להקל עליכם?

אריאל אטיאס: סליחה שאני מתפרץ.

<לאה ורון: הממונה על המחוז נמצאת פה.

<לאה ורון: אני מניחה שהיא תמצא לנכון להשיב, גברת זילבר.

אבישי ברוורמן: נמצאת פה.

אבישי ברוורמן: הייתה הערה של - - -

<מורן מזור: לא הערה.

אבישי ברוורמן: השם.

<מורן מזור: מורן מזור, אגף התקציבים.

אבישי ברוורמן: שאחראי על - - -

<מורן מזור: לא על דיור, על תחבורה ציבורית.

<מורן מזור: אנחנו, היום, ביחד עם העירייה, מנהלים תהליך לפיתוח ותכנון רשת הסעת המונים בירושלים.

אבישי ברוורמן: אז הכול כשורה.

<מורן מזור: הכול כשורה.

<מורן מזור: עלות התכנית בכניסה לעיר מוערכת ב-1.2 מיליארד שקל.

<מורן מזור: אנחנו גם בדיונים על המקורות לביצוע התכנית, גם עם העירייה.

<מורן מזור: ואני מניח שבקרוב - - -

ניר ברקת: והתחבורה, מה ההיקפים שלה?

ניר ברקת: התחבורה.

אבישי ברוורמן: המספר שהוא אמר.

<מורן מזור: אני לא יודע אם 17 מיליארד שקל, אבל אנחנו בהחלט מתכוונים להשקיע בפרוייקטי הסעת המונים בירושלים.

אבישי ברוורמן: אנחנו - - -

ניר ברקת: זה לא הנתון שלי.

אבישי ברוורמן: ברור, זה לא הנתון.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: כבוד השר לשעבר, אריאל אטיאס.

אריאל אטיאס: אני אקל עליכם את החיים בנושא התכנון והבנייה: יש הקפאת בנייה בהגדרה, גם בתכנון וגם בבנייה.

אריאל אטיאס: נמצאת פה הגברת דלית זילבר, שהיא מהמוכשרות והפעילות בעולם התכנון, וכשנותנים לה פרויקט היא יודעת מהר להעביר את זה.

אריאל אטיאס: ויש הנחיה גורפת מראש הממשלה, דרך ראש המל"ל, יעקב עמידרור, דרך מזכיר הממשלה – לא מזיזים פה לבנה בלי אישור, לא בתכנון ולא בבנייה.

אריאל אטיאס: גם לא בלקדם תכנית להזיז את הספר מפה לפה.

אריאל אטיאס: דיון להתנגדויות, דיון להפקדה, תנאים להפקדה.

אריאל אטיאס: יש תשעה שלבים בתכנון – הכול נעצר.

אריאל אטיאס: לא משנה אם יושב שם השר אורי אריאל, שהוא מהקצה הימני; או יושב שם חבר הכנסת אריאל אטיאס, שהוא מהמרכז באמצע – לא רלבנטי.

אריאל אטיאס: זה לא משנה איזו ממשלה, יש הקפאת בנייה, לא משנה מה יגידו.

אריאל אטיאס: אתם יודעים איך אפשר להפריך את זה, אם יש הקפאת בנייה או לא?

אריאל אטיאס: פותחים באתר את הוועדה המחוזית, רואים אם יש דיונים, רואים אם אישרו משהו – אם יש בכלל תאריך, וכשיש תאריך – אם הוא לא זז פתאום בלי כוונה.

אריאל אטיאס: זה בנושא של התכנון.

אריאל אטיאס: בנושא של הבנייה: היה לנו סיכום, גם עם מר קובי כחלון וגם עם ראש העירייה.

אריאל אטיאס: בגילה יש 800 יחידות דיור שהיו צריכות להיות משווקות עוד לפני מארס, אפילו לקראת מערכת הבחירות, אפילו באמצעה.

אריאל אטיאס: ובשום פנים ואופן היה לא לעשות שום דבר.

אריאל אטיאס: אני לתומי חשבתי שכשתהיה ממשלה חדשה, שהימין שם הוא המוביל, ולא צריכים להתנצל למה בונים לחרדים או משהו כזה אז הכול ישתחרר.

אריאל אטיאס: כנראה שלא.

אריאל אטיאס: אז אני מציע לא להביך בשאלות את מר חמי כסיף מרשות מקרקעי ישראל, ולא את הגברת דלית זילבר.

אריאל אטיאס: הכתובת היא ראש הממשלה ושר הבינוי והשיכון אורי אריאל.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת אריאל אטיאס, לפני שנכנסת שאלה חברת הכנסת איילת שקד את השאלה הזאת את שר הבינוי והשיכון אורי אריאל, והוא אמר: אני מוכן, משרד האוצר מוכן – הכתובת היא לפתחו של ראש הממשלה.

אריאל אטיאס: זאת אומרת, תנא דמסייע.

אבישי ברוורמן: כן, בדיוק.

אבישי ברוורמן: כן.

ניר ברקת: אנחנו מסכימים לעובדות.

אריאל אטיאס: אוקי.

<קובי כחלון: אי אפשר לשאול פקיד למה ראש הממשלה נתן הנחיות.

אבישי ברוורמן: תודה.

אבישי ברוורמן: אתה צריך ללכת, אנחנו נמשיך את הדיון.

ניר ברקת: כן.

ניר ברקת: תודה רבה, תודה רבה לכולם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה לך.

אבישי ברוורמן: אני ממשיך את הדיון.

אבישי ברוורמן: רבותיי, הדיון לא הסתיים.

אבישי ברוורמן: אנחנו מעבירים עכשיו את רשות הדיבור לגברת דלית זילבר, יושבת-ראש הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.

אבישי ברוורמן: הגברת זילבר, בבקשה.

<דלית זילבר: אז אני אתייחס לשתי הסוגיות.

<דלית זילבר: קודם-כל, צריך להגיד שירושלים עברה מהפיכה בשנתיים האחרונות, לא פחות, ברמה של ההיצע למשרדים, לתעסוקה, למסחר.

<דלית זילבר: מדובר כאן על היקפים שהם חסרי תקדים, מעבר לכניסה לעיר.

<דלית זילבר: פעם ראשונה שהוגשה תכנית לקריית הממשלה, שמשלשת את היקף המשרדים בקריית הממשלה, מה שלא היה עד היום.

<דלית זילבר: ואם משרד ממשלתי רצה לעבור לירושלים – לפי החלטת הממשלה – לא היה לו לאן.

<דלית זילבר: הקריה המחוזית שעוברת, ובימים אלה התכנית מקודמת באופן מאוד אינטנסיבי בשביל לאפשר את הקריה המחוזית.

<דלית זילבר: תוספת של שטחים: בהר חוצבים; אזור תעסוקה חדש בצומת אורה; גבעת שאול ד', שזה עוד 200 אלף מטר מרובע לתעסוקה.

<דלית זילבר: בסך-הכול, מדובר על מהפיכה מאוד גדולה.

<דלית זילבר: וחייבים לציין שיתוף פעולה מאוד יוצא דופן בעיר ירושלים – כל המשרדים, בטח עם העירייה שמובילה את הדברים.

<דלית זילבר: והכול מלווה, כמובן, בתחבורה.

<דלית זילבר: אנחנו מדברים על הארכת הקווים, הקו הקיים.

<דלית זילבר: גם-כן, אינטנסיביות של תכנון ואישור של התכניות לרכבת הקלה.

<דלית זילבר: ובאמת, שוב שיתוף הפעולה הזה זה משהו שהוא לא טריוויאלי בין כל המשרדים, כשכולם מנסים לעשות את השינוי.

<דלית זילבר: בשנתיים האחרונות אושרו בירושלים 14 אלף יחידות דיור.

<דלית זילבר: 14 אלף יחידות דיור למגוון אוכלוסיות, לכל האוכלוסיות בעיר.

<דלית זילבר: חלקן פרטיות, חלקן תכניות של המדינה: בין אם זה רשות מקרקעי ישראל, ובין אם זה משרד הבינוי והשיכון.

<דלית זילבר: יש מצאי.

אריאל אטיאס: כשאת אומרת "אושרו", זה למתן תוקף סופי לשיווק?

אריאל אטיאס: היתרי בנייה?

<דלית זילבר: אושרו, תוקף, חתומות – 14 אלף יחידות דיור.

<דלית זילבר: כן.

<דלית זילבר: ב-2013 צפויות עוד 4,000, וב-2014 עוד 7,000.

<דלית זילבר: אבל צריך להבין שאם היום המדינה מחליטה שבין גדרה לחדרה היא מציפה בעשרות אלפי יחידות דיור מתוכננות, ירושלים חייבת להיכנס למשולש הזה.

<דלית זילבר: כי בכל המחקרים היום שבודקים איפה ירושלים, היא אפילו לא ב-pool.

<דלית זילבר: וברגע שיהיה היצע מאוד גדול במקומות אחרים, החשש הוא שיעברו לשם וירוקנו לנו את העיר.

<דלית זילבר: וחייבים שירושלים תתחרה, תתחרה עם יחידות דיור איכותיות.

<דלית זילבר: שתיתן מענה למגוון האוכלוסיות.

<דלית זילבר: חייבים כל הזמן לזכור שירושלים, כל הייחודיות שלה, היא גם ייחודית באוכלוסייה שלה, והיא צריכה לתת מענה לכולם.

<דלית זילבר: צריך להגיד שהתכנון פה אינו חסם.

<דלית זילבר: צריך לעבור לאמצעים המשלימים איך לקחת את התכנון הזה ולהוציא אותו לפועל.

<דלית זילבר: סוגיה של פינוי-בינוי: מאוד מורכב, מאוד מורכב בירושלים.

<דלית זילבר: צריך להגיד שההתנגדויות היום, גם אם אתה מוסיף בשולי השכונות אז כל השכונה מתנגדת.

<דלית זילבר: אתה מוסיף שתי יחידות במערב העיר?

<דלית זילבר: כל הרחוב מגיע להתנגד לשתי היחידות האלה.

<דלית זילבר: ופינוי-בינוי – מי שבעלי הבית, הם התושבים.

<דלית זילבר: אסור לשכוח את זה.

<דלית זילבר: זה לא משהו שאפשר לכפות על התושבים.

<דלית זילבר: זה תהליך מאוד מורכב.

<דלית זילבר: אנחנו הקמנו צוות מיוחד שכלל אדריכלים, קבלנים ושמאים.

<דלית זילבר: והכנו מסמך שלפיו מנסים לעבוד בשיתוף פעולה עם כל הגורמים, שמדבר על ההיבט החברתי, ההיבט הכלכלי, ההיבט השמאי וכמובן ההיבט התכנוני.

<דלית זילבר: עדיין ירושלים לא מסוגלת בכל מקום לעמוד במגדלים של 30 קומות, זה לא טריוויאלי.

<דלית זילבר: צריך לזכור שיש כאן את העיר העתיקה, את האגן החזותי, את העיר ההיסטורית.

אבישי ברוורמן: ברור.

<דלית זילבר: אנחנו לא רוצים לחרב את מה שנתנו לנו למשמרת, ואנחנו לא רוצים לחרב אותו.

אבישי ברוורמן: אלפי שנים.

<דלית זילבר: תכניות מורכבות, אבל הן מתקדמות.

<דלית זילבר: אני לא אגיד שהן מתקדמות כמו תכנית שהיא באה על קרקע בתולה, והרבה יותר קל לנו.

<דלית זילבר: הן יותר מורכבות, אבל זה משהו שקיים.

אבישי ברוורמן: תודה.

אריאל אטיאס: מה קורה עם תמ"א 38 בירושלים?

<דלית זילבר: תמ"א 38 בירושלים: העירייה הכינה תכנית ספציפית לירושלים בתמ"א 38, והיא נמצאת בתהליכים של שלב התנגדויות כרגע.

אריאל אטיאס: אני אומר באופן נקודתי – אם קבלנים באים לקבל אישורים לתמ"א 38.

<דלית זילבר: זה בהיתרים.

<דלית זילבר: אני לא יודעת להגיד לך לגבי ההיתרים.

<דלית זילבר: אני יכולה להגיד שלגבי התכנון: השכונות, אנחנו חשבנו שיהיה נכון יותר להרוס ולבנות חדש, ולקבל יותר מהשתיים וחצי שירושלים - - -

אריאל אטיאס: - - -

<קובי כחלון: אני אומר לך רק אמת, לא כדאי לך לשמוע.

אריאל אטיאס: אני רוצה לשמוע, בגלל זה.

אריאל אטיאס: לא סתם - - -

<דלית זילבר: אין בעיה.

<דלית זילבר: אתה רוצה לענות על תמ"א 38?

<דלית זילבר: בשמחה.

אבישי ברוורמן: הגברת זילבר, מעשי ידייך אומרים שירה.

אבישי ברוורמן: אני לא זוכר כל-כך הרבה תשבחות שמקבלים בהרבה מקומות.

<דלית זילבר: תודה.

אבישי ברוורמן: יישר כוח.

אבישי ברוורמן: אבל השאלה של חבר הכנסת אריאל אטיאס, אני חושב שמר קובי כחלון, כהרגלו, יגיד את האמת גם אם היא מרה.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

<קובי כחלון: קודם-כל, אנחנו ממתינים לתיקון 3 – תיקון 21 זה נקרא, בתמ"א – שהוועדה המחוזית לתכנון ובנייה צריכה לאשר לנו אוטוטו.

<קובי כחלון: זה לא תלוי בראש הממשלה, אבל זה תלוי בעוד כמה גורמים אחרים.

<קובי כחלון: ייקח להם זמן.

אריאל אטיאס: אבל - - -.

אריאל אטיאס: בגלל זה, עכשיו העברת את זה אליה.

<קובי כחלון: לא, הסברתי.

<דלית זילבר: ההיתרים, לא.

<דלית זילבר: אמרתי שהיתרים הוא יכול להגיד - - -

אריאל אטיאס: לא על ההיתרים, על התכנון.

אריאל אטיאס: אחרי זה ההיתרים.

אריאל אטיאס: יש שני דברים.

<קובי כחלון: אנחנו לא מאשימים אף פעם, אנחנו תמיד שותפים.

<קובי כחלון: ככה החלטנו.

<קובי כחלון: בזה כולם אלופים.

<דלית זילבר: התיקון חל היום גם בירושלים.

<קריאה: בוודאי.

<דלית זילבר: כל עוד התכנית של עיריית ירושלים לא תקבל תוקף, מה שחל היום זה תיקון 3.

<דלית זילבר: אם מישהו יגיש פה לפי תיקון 3?

<דלית זילבר: אני לא יודעת, אולי יש להם ציפיות ליותר ולכן הם מחכים – זאת גם שאלה.

<דלית זילבר: אבל אי אפשר לדעת.

<דלית זילבר: כרגע - - -

<קובי כחלון: בסדר, אז זו לא שאלה.

<קובי כחלון: תגידי לו רק מועד שאתם מאשרים את התב"ע הזאת וזהו.

<דלית זילבר: אני מקווה - - -

<קובי כחלון: - - - ל-38 אלף.

<קובי כחלון: שלא נשכח מה - - -

<קריאה: זו עדיין לא תשובה לשאלה של חבר הכנסת אריאל אטיאס.

אריאל אטיאס: אבל מה התשובה?

<קובי כחלון: הסברתי.

אריאל אטיאס: היושב-ראש, תשמע, זה נושא סופר מהותי, התמ"א 38: גם רעידות אדמה, גם מוסיף יחידות דיור בלי לבזבז קרקע, וגם לא צריך מימון.

<קובי כחלון: התשובה היא שגם אנחנו, בעיריית ירושלים, מכיוון שהעיר הזאת מאוד מורכבת, וכבר הוסיפו שם – זה המקום היחיד במדינה שעשו כל כך הרבה הרחבות.

<קובי כחלון: וכידוע לך, איפה שיש הרחבה אחרי 2005, לא ניתן אפילו לעשות תמ"א 38.

<קובי כחלון: ומן הסתם, העיר הזאת, כמעט כולה, נמצאת במצב הזה.

<קובי כחלון: היום אנחנו מקדמים, הטלנו על סגן מנהל האגף לקחת את זה באופן אישי.

<קובי כחלון: אני מקווה שבשנים הקרובות המצב ישתפר לאין ערוך לעומת השנים הקודמות.

אבישי ברוורמן: התשובה מספקת אותך?

אריאל אטיאס: עכשיו אני רוצה לשאול, אני יכול לשאול את הקבלנים משהו?

אבישי ברוורמן: תיכף.

אבישי ברוורמן: תוך כדי זה, אני מבקש ממר ציון חסיד, שהוא מחברת ה"אחים חסיד" בע"מ, ובונה בירושלים יותר מ-40 שנה.

אריאל אטיאס: אם תוכל, דבר גם על תמ"א 38 - - -

אבישי ברוורמן: מה הבעיה?

אבישי ברוורמן: דבר כמו שאנחנו נבין.

אבישי ברוורמן: אני בן של נגר, הייתי עובד פעם בנגרות.

אבישי ברוורמן: תסביר לי למה זה לא זז.

<ציון חסיד: אני ציון חסיד מחברת ה"אחים חסיד".

<ציון חסיד: אנחנו בונים בירושלים יותר מ-40 שנה, ואנחנו כרגע עסוקים ביותר מ-1,000 יחידות דיור בירושלים, רק בירושלים.

<ציון חסיד: אנחנו יודעים שיש מחסור בקרקעות בירושלים.

<ציון חסיד: אלא מה?

<ציון חסיד: אף-אחד מאיתנו לא מכבד את הקרקעות שיש לנו.

<ציון חסיד: אנחנו מזלזלים, פשוט מאוד, בקרקעות שיש לנו, ושאפשר לבנות עליהן.

<ציון חסיד: במצב של היום, לא יעלה על הדעת שבירושלים, סוף-סוף, מוצאים איזה מגרש של ארבעה-חמישה דונם וייבנו עליו 50 דירות.

<ציון חסיד: זה לא קיים באף מקום בעולם.

<ציון חסיד: זה לא יכול להיות.

<ציון חסיד: בואו נראה, אנחנו יודעים – וכולם בוכים על כך – שיש לנו מחסור בקרקעות.

<ציון חסיד: בואו נראה מדינות אחרות, שאין להן מחסור בקרקעות, איך הן בונות?

<ציון חסיד: ניקח לדוגמה את תאילנד, הודו, ארצות הברית, סין, יפן או קנדה – לאלה אין מחסור בקרקעות.

<ציון חסיד: אבל למה הן בונות לגובה?

<ציון חסיד: למה הן בונות גורדי שחקים?

<ציון חסיד: מה, אנחנו יותר חכמים מהם?

<ציון חסיד: ריבונו של עולם, אלוהים אדירים, יש לנו מחסור בארץ ובמיוחד בירושלים, אז למה לא לבנות לגובה?

<ציון חסיד: כאשר אנחנו בונים לגובה, זה נותן פיתרון לאוויר – אנשים יכולים לנשום; זה פותר את הבעיה של התחבורה; פותר את הבעיה של החנייה.

<ציון חסיד: אנשים יכולים לנשום מהנוף, יכולים לראות את הנוף של ירושלים.

<ציון חסיד: אני לא מבין למה בירושלים לא נותנים לבנות דירות - - - אני רוצה להסביר לכם, ברשותכם: לפני 30 שנה מישהו החליט שבירושלים צריכים לבנות רק ארבע קומות, לא נתנו יותר.

<ציון חסיד: עד שראו שלא הולך, לפני 20 שנה אמרו: אתם יודעים מה?

<ציון חסיד: שש קומות.

<ציון חסיד: לפני עשר שנים אמרו: שמונה קומות.

<ציון חסיד: היום אומרים: אוקי, שמונה קומות, אבל פה ושם 25-20 קומות.

<ציון חסיד: אני אומר לכם באחריות: לו היו נותנים לנו לפני 20 שנה לבנות את מה שאנחנו בונים היום, לא היה לנו מחסור בדירות בירושלים.

<ציון חסיד: ואם היום ייתנו לנו לבנות לגובה, כפי שמוכרחים לתת לנו בעוד 20 שנה, אנחנו פותרים את כל הבעיות של העיר ירושלים.

<ציון חסיד: אני לא מבין, כולם מדברים – הוועדות האלה, הוועדה הזאת מכובדת, אני מאוד מעריך - - -

אבישי ברוורמן: עזוב, השאלה היא מה עושים.

אבישי ברוורמן: אתה אומר, מר חסיד, בנו לגובה.

אבישי ברוורמן: ומצד שני, הגברת זילבר – אנחנו גם צריכים לשמור, ביחד עם זה, באזורים מסוימים - - -

<ציון חסיד: אין לי בעיה.

<ציון חסיד: אין לי שום בעיה.

<ציון חסיד: אני לא רוצה להכניס את הדברים הפרטיים שלי בפנים, אבל תיקחו דוגמה אחת: באחד מהפרויקטים האחרונים שנבנו בירושלים, שבנו לגובה.

<ציון חסיד: לכו, תבדקו את הבניין: תראו איזה מרחבי דשא יש שם, איזה חניות יש שם, איזה כביש יש שם.

<ציון חסיד: ולתת לבנות לגובה.

אבישי ברוורמן: מר כחלון, מה התשובה שלך - - -

<ציון חסיד: אני רוצה לומר לכם עוד כמה דברים, ברשותך.

אבישי ברוורמן: כן, וגם תענה לשאלה של חבר הכנסת אטיאס.

<ציון חסיד: כן, אני אענה על כל מה שהוא ירצה.

<ציון חסיד: תראו, בערים שפתרו את הבעיות שלהן: תל אביב ורמת גן – למה הן ערים ייחודיות בארץ?

<ציון חסיד: כי הן למדו לבנות לגובה.

<ציון חסיד: לפני 40 שנה, 30 שנה, תל אביב הייתה עיר משותקת, ענייה.

אבישי ברוורמן: ואני - - - ברמת גן, גדלתי ברמת גן.

אבישי ברוורמן: הכול היה ככה.

<ציון חסיד: היום שתי הערים הטובות והמשגשגות במדינה הן תל אביב ורמת גן.

<ציון חסיד: למה?

<ציון חסיד: כי בונים לגובה.

<ציון חסיד: למה?

<ציון חסיד: כי אנשים יכולים לנשום.

<ציון חסיד: למה?

<ציון חסיד: כי יש משרד תחבורה.

<ציון חסיד: דבר שני שאני רוצה לומר לכם, בקשר לפינוי-בינוי: היום מביאים תכנית פינוי-בינוי.

<ציון חסיד: במקום ארבע או שתי קומות שהיו, תבנה שמונה קומות.

<ציון חסיד: אני אומר לכם: זו בכייה לדורות.

<ציון חסיד: למה שמונה קומות?

<ציון חסיד: אם כבר אתה הורס את הבניין ואתה רוצה לבנות חדש, תן 20 קומות, 30 קומות, 40 קומות.

<ציון חסיד: מה שאנחנו נהיה חייבים לעשות בעוד 20 שנה, שאין לנו ברירה, לא יהיו לנו יותר מגרשים לבנות, - -

אבישי ברוורמן: אתה אומר: "סוף מעשה במחשבה תחילה", חוץ מאשר אצלנו.

<ציון חסיד: - - תתחילו לבנות היום 30 קומות, 40 קומות, 50 קומות, בירושלים.

<ציון חסיד: זה - - -, זה מביא תיירות.

אבישי ברוורמן: עד עכשיו דובר על גובה.

אבישי ברוורמן: מה עוד?

<ציון חסיד: עוד שני דברים קטנים שאני רוצה לומר: ראש העירייה אומר שהוא, בעזרת ד' ובלי נדר, רוצה להביא עשרה מיליון תיירים לארץ.

אבישי ברוורמן: איפה הוא - - -

<ציון חסיד: אני לא מבין, יזם בא, ובמסגרת התכניות שלו הוא מבקש עוד 100 - - - לבנות - - - שלו.

<ציון חסיד: אני חשבתי שכל הגורמים – כמו בעיריית ירושלים, בוועדה המקומית לתכנון ובנייה – יעמדו על הרגליים, ויגידו: אדוני, למה 100?

<ציון חסיד: תעשה לו טובה, 200.

<ציון חסיד: לא יודע, מה פתאום, אומרים: לא, זה - - -

אבישי ברוורמן: מה אומרים?

<ציון חסיד: אומרים: לא.

<ציון חסיד: למה לא? אני לא יודע.

<ציון חסיד: ירושלים וכל השמאלנים, וכל הירוקים, וכל הכחולים וכל אלה שלא רוצים לפתח את ירושלים מתנגדים, באחריות.

<ציון חסיד: הדבר השלישי: אומרים דירות לזוגות צעירים.

<ציון חסיד: כולם מדברים, רוצים דירות ברות השגה.

<ציון חסיד: בסדר.

<ציון חסיד: עכשיו, יש לי פרויקט שהדירות שלו גדולות – בין 150 ל-200 מטר מרובע.

<ציון חסיד: אלוהים אדירים, אני בא לבקש את חוק שבס.

<ציון חסיד: תנו לי 20% - - - בדירה.

<ציון חסיד: וכולם מדברים כן, אבל כשאתה רוצה לממש את זה – אדוני, לא אצלנו.

אבישי ברוורמן: הכול פה, אנחנו - - -

<ציון חסיד: אני לא מבין, מישהו צריך לשנות את הדיסקט.

יעקב אשר: זו מדיניות של העירייה - - -

<ציון חסיד: מישהו צריך לשנות את הדיסקט.

<ציון חסיד: לא לומר לא לאנשים.

<ציון חסיד: אדוני, תגיד כן, איך פותרים את הבעיה.

אבישי ברוורמן: מסכים אתך.

<ציון חסיד: אני לא רוצה להיכנס לבעיית - - -.

<ציון חסיד: אני מקווה שהחבר שלי - - -

אבישי ברוורמן: רק לשאלה של חבר הכנסת אריאל אטיאס, על התמ"א.

אריאל אטיאס: על התמ"א.

אריאל אטיאס: מה עם תמ"א 38?

<קריאה: תיכף, אני אענה לכם.

אבישי ברוורמן: מישהו אחר רוצה לענות?

<ציון חסיד: תמ"א 38, יש לי דעה אישית שלא מקובלת על חלק גדול מהאנשים: אני אומר באחריות, אלוהים שייתן לנו חיים ארוכים, בעוד 20 שנה נראה – התכנית הזאת נועדה לכישלון, וזו בכייה לדורות.

<ציון חסיד: ולמה זה?

<ציון חסיד: אנחנו לוקחים אישה זקנה, בת 80 – מאפרים אותה, ומגדרים אותה ועושים לה.

<ציון חסיד: אם כבר, הבניין הזה לא בנוי לפי התקן.

<ציון חסיד: אם הבניין לא בנוי לפי מה שצריך - - -

<קריאות: - - -

<ציון חסיד: אם הבית הזה לא בנוי לפי התקן, אתה קובר את האנשים שם.

<ציון חסיד: אין להם חנייה.

<ציון חסיד: המערכות שלהם מלפני 50 שנה.

<ציון חסיד: האינסטלציה שלהם, הכול מקולקל.

<ציון חסיד: אתה הולך ובונה עוד דירה, ואתה קובר אותם.

אבישי ברוורמן: תלאי על תלאי על תלאי.

<ציון חסיד: אדוני, תהרוס את הבניין.

<ציון חסיד: תן לו פי ארבעה לפחות ממה שיש לו.

<ציון חסיד: ואני אומר לכם שישגשג.

<ציון חסיד: וכל הדיבורים האלה, שיישבו, וידברו, וישוחחו וידונו – שר הבינוי והשיכון, עיריית ירושלים וזה – שווה הרבה מאוד, אבל צריך שמישהו יתחיל לפתור את הבעיה.

<ציון חסיד: ואני סומך עליך שבכישרון שלך אתה, בעזרת ד', תצליח להזיז משהו, אפילו - - -

אבישי ברוורמן: אבל אני כל כך אוהב אותך, אני אגיד לך למה: מכיוון שאני גם בניתי בכמעט מיליארד דולר בדרום ודברים כאלה, ואני אוהב עשייה.

אבישי ברוורמן: עכשיו, העולם הזה הפך להיות כל-כך מורכב, ואתה מפשט אותו.

אבישי ברוורמן: לכן, מר קובי כחלון, חבר הכנסת אריאל אטיאס, הגברת דלית זילבר שעושה עבודה טובה ואנשים אחרים – כולנו רוצים לפשט, אבל אנחנו צריכים לחתוך את הבירוקרטיה פה.

אבישי ברוורמן: כי אם אנחנו לא נפשט תהליכים וגם נשמור, התוצאה תהיה שהאזרחים יברחו מירושלים ולצעירים לא יהיו דירות.

אבישי ברוורמן: אז אנחנו שמענו אותך, מכבדים אותך, אבל התשובה לחבר הכנסת אריאל אטיאס לא הגיעה.

<ציון חסיד: עוד משפט אחד, ברשותך.

אבישי ברוורמן: לא הגיעה תשובה לחבר הכנסת אריאל אטיאס.

<ציון חסיד: משפט אחד.

אבישי ברוורמן: כן.

<ציון חסיד: לפני אולי 30 שנה - - - שנה, רוני מילוא נבחר לראשות עיריית תל אביב.

<ציון חסיד: הוא בא לכנס של התאחדות הקבלנים, וקבלן אחד קם ואמר: תשמע, יש לי מגרש שאני יכול לבנות עליו 18 קומות.

<ציון חסיד: אני רוצה לקבל 36 קומות.

<ציון חסיד: מה אמר לו רוני מילוא?

<ציון חסיד: הוא אמר: תגיד לי, או שאתה לא יודע לספור או שאתה לא יודע לבנות.

<ציון חסיד: הוא אמר: מה אתה רוצה?

<ציון חסיד: אמר לו: אני רוצה שתבנה 55 דירות.

<ציון חסיד: רוני מילוא אמר - - - בואו נחליף את הדיסקט.

<ציון חסיד: צריך לבנות, לנצל את הקרקע שברשותנו, לפני שיהיה מאוחר.

אבישי ברוורמן: קיבלנו את הנושא.

אבישי ברוורמן: אתה אומר: לחתוך, לגובה, ביחד עם הגברת דלית זילבר.

אבישי ברוורמן: מי עונה, קודם-כל, לשאלה של חבר הכנסת אריאל אטיאס?

אריאל אטיאס: תמ"א 38.

אבישי ברוורמן: מי האחד שעונה עליה?

אבישי ברוורמן: אבל בצורה ברורה.

אבישי ברוורמן: מה השם?

<יוסף שכטר: יוסי שכטר.

<ציון חסיד: חבר הכנסת אטיאס, תוריד.

<ציון חסיד: והוא איתנו, אבל מה לעשות?

<ציון חסיד: מר קובי כחלון איתנו, אבל זה לא - - -

אבישי ברוורמן: מי עונה לשאלה?

אריאל אטיאס: תמ"א.

אבישי ברוורמן: מי אדוני?

<יוסף שכטר: קודם-כל, שאלה טובה מאוד.

אבישי ברוורמן: מי אדוני?

<יוסף שכטר: יוסי שכטר.

אבישי ברוורמן: תפקיד.

<קובי כחלון: מנכ"ל ארגון הקבלנים והבונים בירושלים.

<יוסף שכטר: הבעיה היא באמת בעיה חריפה, פה, בירושלים.

<יוסף שכטר: ואני חושב, אם אנחנו מסתכלים גם על התוצאות – מי שראה את הסקר לפני חודש – ירושלים זה המקום שהכי פחות פעלו בנושא תמ"א 38, וזה אומר דרשני.

<יוסף שכטר: כי אין ספק שאם לא נטפל בזה היום, מחר, חס-וחלילה, יש אסון?

<יוסף שכטר: אני לא יודע מי צריך לתת את הדין על זה.

אבישי ברוורמן: מה התשובה?

<יוסף שכטר: מה שקורה פה, היום, בירושלים – אני מסכים איתו, כי הוא שאל את השאלה בגלל שיש בעיה.

<יוסף שכטר: אני מציף את הבעיה איתו.

אבישי ברוורמן: מה התשובה?

אבישי ברוורמן: שר הבינוי והשיכון לשעבר שואל - - -

<יוסף שכטר: שר הבינוי והשיכון לשעבר שואל שאלה ואין תשובה כרגע כי יש עיכובים.

אריאל אטיאס: מי מעכב?

אבישי ברוורמן: מי מעכב?

<יוסף שכטר: המעכבים הם, קודם-כל, זה יכול להיות - - -

אורי מקלב: - - -

<קריאות: - - -

<קריאה: הוא מקבל את העיכוב.

אריאל אטיאס: תגיד לי מי מעכב.

<יוסף שכטר: התכנון זה דבר ראשון.

<יוסף שכטר: דבר שני, צריך לקחת בחשבון שקבלנים לא יעשו עבודה אם הם לא ירוויחו את הכסף.

<יוסף שכטר: לכן, אם מקצים שם קומה אחת זה לא כדאי, כי - - -

אבישי ברוורמן: אז אמרנו.

אבישי ברוורמן: את זה כבר אמרנו, מר ציון חסיד אמר.

<קריאות: לא, לא, לא.

אריאל אטיאס: לא, לא, לא.

<קריאות: - - -

<קריאה: בנייה לגובה.

<שלמה קול: - - - בנייה לגובה.

<שלמה קול: מר ציון חסיד דיבר על בנייה לגובה.

יעקב אשר: - - -

<יוסף שכטר: תמ"א 38 הראשון אפשר קומה אחת, תוספת.

אבישי ברוורמן: קומה אחת בלבד.

יעקב אשר: אבל עכשיו אפשר שניים וחצי.

<יוסף שכטר: אחר כך - - - על קומה וחצי.

אבישי ברוורמן: לא בבני ברק.

אריאל אטיאס: לא בירושלים.

<שלמה קול: לא בירושלים.

אריאל אטיאס: זו הנקודה - - -

אורי מקלב: בירושלים אתה צריך שתי קומות, אדוני היושב-ראש.

<יוסף שכטר: אחרי זה הלכו על - - - וחצי.

<יוסף שכטר: ועכשיו, - - -

אורי מקלב: - - - מספיק קומה אחת.

אריאל אטיאס: לא, לא מספיק.

אורי מקלב: כדאיות יש אפילו בקומה אחת.

אבישי ברוורמן: לא, הוא לא מספיק.

אורי מקלב: מחירי הדירות - - -

<יוסף שכטר: אחרי זה - - - שתיים וחצי קומות, - - - יותר שכל, שזה אולי כן כדאי.

<יוסף שכטר: מה שקורה בירושלים – אני יכול לומר את זה על ירושלים – הוויה דולורוזה, כדי להגיע לזה, עד היום – גם שמעת את זה - - -

אבישי ברוורמן: מר שכטר, אתה אומר דבר כזה: בירושלים, לפני 2,000 שנה, דיברנו על ויה דולורוזה.

אבישי ברוורמן: אתה אומר: עדיין, בכל ישראל, בכל מדינת ישראל, יש ויה דולורוזה.

אבישי ברוורמן: אבל מה שיש בירושלים – ויוה דולורוזה.

<קריאות: - - -

<קריאה: זה הוויוה דולורוזה.

אבישי ברוורמן: אוקי, תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני חושב – מה שקרה אחרי קריאת הביניים.

אבישי ברוורמן: רבותיי, אני רוצה בקצרה כי אני סוגר ב-12:00, אבל אני מבקש בקצרה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אחרי קריאת הביניים, מה - - - השר לשעבר.

אבישי ברוורמן: קריאת ביניים, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש קבלן אחד בירושלים שמקדם את תמ"א 38.

אורי מקלב: כל מי שמתעסק עם זה, זה אולי מאכר - - -

<קריאה: - - -

<יוסף שכטר: אתה טועה.

<קריאה: אתה טועה.

<יוסף שכטר: לא נכון.

אורי מקלב: אין - - -

אריאל אטיאס: - - -

<יוסף שכטר: סליחה, חבר הכנסת, אתה טועה.

<יוסף שכטר: אני יכול לומר לך שכיושב-ראש הארגון אני מנסה לקדם במשך חמש שנים ולא הולך לי.

<שלמה קול: יש לנו את מר שמוליק לוי שעד היום במשך חמש שנים - - -

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אני מוכרח להתקדם.

אבישי ברוורמן: הגברת אלישבע מזי"א, שהיא המנכ"ל של עמותת "רוח חדשה".

אבישי ברוורמן: איפה היא?

אבישי ברוורמן: איננה?

<לאה ורון: איננה.

אבישי ברוורמן: איננה, ירדה.

אבישי ברוורמן: הלאה.

אבישי ברוורמן: מר עלא סלמן מבית צפפא, בבקשה.

<עלא סלמאן: שלום לכולם.

<עלא סלמאן: קוראים לי עלא סלמן ואני מבית צפפא.

<עלא סלמאן: המקצוע שלי מהנדס יודאיקה, לדתיים אני בונה כלי קודש.

<עלא סלמאן: אני מנהל את המאבק של כביש 4 בבית צפפא כבר ארבעה חודשים.

<עלא סלמאן: הכביש הזה, האוטוסטרדה שהולכת להיבנות בבית צפפא, מצויה במרחק של שלושה או ארבעה מטר מהבית שלי, כשלפי החוק זה צריך להיות רחוק, 150 מטר.

<עלא סלמאן: איך נתנו לי לבנות שם בית, אני לא יודע.

<עלא סלמאן: קודם-כל, ראש העירייה, ניר ברקת, אמר שאין בעיה תקציבית, אז יש אפשרות לפיתרון בבית צפפא והוא לצמצם את הנתיבים, כי כולם יודעים שבבית צפפא הכביש באורך של 1,500 מטר, והוא נע בין עשרה נתיבים לשישה נתיבים בתוך השכונה.

<עלא סלמאן: הוא קורע את השכונה הזאת לארבעה חלקים.

<עלא סלמאן: ואתם יודעים, גם בזמנו של טדי קולק – אנחנו מצאנו מכתב של טדי קולק, שהוא ממש מדבר בפירוש, אחרי שבית צפפא שילמה מחיר כבד בדב יוסף, 400 דונם, וחצו את בית צפפא לשתיים, עכשיו כביש 4 יחצה את בית צפפא לארבעה חלקים.

<עלא סלמאן: - - - בית צפפא עם הרקמה שלה, היא לא תישאר שכונה בכלל.

<עלא סלמאן: עם הכבישים העתידיים – יש לי פה מפה, שעשינו אותה – מה עיריית ירושלים הולכת לעשות בבית צפפא עם הכבישים העתידיים: כביש 10, כביש 39, כביש 34.

<קובי כחלון: כביש 7.

<עלא סלמאן: כביש 7.

<קובי כחלון: שלקחתם אותנו לבית-משפט שנבנה אותו.

<עלא סלמאן: כביש 7.

אבישי ברוורמן: אם אתה יכול לסכם במילה?

אבישי ברוורמן: וחברי הכנסת יעקב אשר ואורי מקלב, אני אשמח.

אבישי ברוורמן: בבקשה.

אבישי ברוורמן: הנקודה ברורה.

<עלא סלמאן: אז מה שאני מבקש הוא לבוא לדיון הזה, אם יש פיתרון לבית צפפא, כי יש אנשים שחיים שם.

<עלא סלמאן: כי מר יוסי שריד, ב-1994, הוא עצר את הפרויקט הזה בגלל שיש חיות שחיות ליד בית צפפא, זה ליד קניון מלחה.

<עלא סלמאן: אבל עכשיו יש אנשים שחיים שם, והרקמה של השכונה הזאת חשובה מאוד.

<עלא סלמאן: עם הדו-קיום, שכולם מדברים על בית צפפא – דו-קיום.

<עלא סלמאן: שאף-אחד לא שמע על בית צפפא בשום מקום.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

<עלא סלמאן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מר אביב טטרסקי מ"עיר עמים".

<אביב טטרסקי: אני אתייחס ממש-ממש בקיצור לכמה דברים שנאמרו, אפרופו פתרונות דיור לכל המגזרים בעיר.

<אביב טטרסקי: אז אני אעשה את זה מאוד קונקרטי, אבל אפשר להבין מזה, אני חושב, את התמונה הרחבה: שר הבינוי והשיכון אמר שאין קרקע מדינה בשכונות הפלשתיניות.

<אביב טטרסקי: והעירו לו, בצדק, שהופקעו 35% מהקרקעות הפלשתיניות.

<אביב טטרסקי: אז, למשל, קרקע כזאת שהופקעה משועפט, ובשנה שעברה אושרה לבנייה לשכונת רמת שלמה, כאשר סוללים עכשיו כביש, את כביש 21, שהוא גם כביש מהיר, כשהוא צמוד לשועפט ומנתק אותה מכל השטח הזה, וכך בעצם יוצרים מציאות שקרקע שהייתה של שועפט תשרת את רמת שלמה.

<אביב טטרסקי: או קרקע אחרת שנמצאת בין עיסאוויה לא-טור.

<אביב טטרסקי: שתי השכונות האלה הגישו תכניות מתאר כדי שהן יוכלו להתרחב, עשו את זה אפילו בתאום עם העירייה.

<אביב טטרסקי: אבל בתמורה העירייה החליטה שהיא תקדם שם גן לאומי כדי שהשכונות האלה לא יוכלו לתת מענה למצוקת הדיור שלהן.

<אביב טטרסקי: הנושא הוא כמובן יותר רחב מזה, אבל במגבלות הזמן.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, מר אביב טטרסקי.

אבישי ברוורמן: אני אתן הערה אחת לסגן יושב-ראש ארגון הקבלנים והבונים בירושלים.

<שלמה קול: רבותיי, הבעיה שלנו זו מצוקת הקרקעות.

<שלמה קול: הקרקע בארץ היא מתנה משמיים.

אבישי ברוורמן: מחר, מר בנצי ליברמן, מרשות מקרקעי ישראל, כאן.

<שלמה קול: היא מתנה משמיים.

<שלמה קול: אבל שימו לב מה מייקר את מחיר הקרקע: הוצאות הפיתוח שגובה משרד הבינוי והשיכון מכפיל את הוצאות הפיתוח.

<שלמה קול: מחיר הקרקע הוא שלושה מיליון שקל, לעומת 13 מיליון שקל שזה הוצאות הפיתוח.

<שלמה קול: וזו האמת, רבותיי.

אבישי ברוורמן: נכון, צודק.

<שלמה קול: וזו האמת.

<שלמה קול: ותקראו לילד בשמו: מישהו גוזר פה קופון.

<שלמה קול: לדוגמה: העיר נתיבות.

אבישי ברוורמן: קופון גדול.

<אמיר רשף: זה לא קופון.

<אמיר רשף: יש טופוגרפיה בירושלים שמצריכה את זה.

<שלמה קול: דבר נוסף: ראו את העיר נתיבות.

<שלמה קול: עשו את הפיתוח במסגרת פעילות עירונית, והוזילו ב-30% את עלויות הפיתוח.

<שלמה קול: דבר נוסף: מחירי הדירות, בשביל להקל ולעזור, אני, בהיותי צעיר, אמרתי: רבותיי, תפתרו את הזוגות הצעירים ממע"מ.

<שלמה קול: 100 האלף השקלים הנוספים שנתתם, המע"מ והורדת מחיר הפיתוח, יאדיר ויחזיר את הצעירים לירושלים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: מר קול, תודה.

אבישי ברוורמן: אני מתקרב לסיכום.

אבישי ברוורמן: אתם רציתם להוסיף משהו – חבר הכנסת אשר, חבר הכנסת מקלב, ואנחנו מסכמים.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני לא אתייחס לכל הדברים, אני אתייחס לשני נושאים: אחד, נושא של אזורי התעסוקה.

יעקב אשר: קודם-כל, זה נכון, עיר צריכה מנוף כלכלי, ויפה עושה עיריית ירושלים שמקדמת אזורי תעסוקה.

יעקב אשר: הנימוק הוא כי זה מנוף כלכלי חשוב מאוד.

יעקב אשר: אבל צריך לקחת בחשבון דבר אחד: יש תכנית בגבעת שאול, שם, בכניסה, לפני הר-נוף, בכניסה לעיר.

יעקב אשר: תכנית שיש בה גם אזורי תעסוקה, גם מכללה וגם דברים מהסוג הזה.

יעקב אשר: זו אחת התכניות שנמצאות בקנה.

יעקב אשר: אני אומר את זה גם מניסיון, אזורי תעסוקה שהם רבי שימוש: גם בעסקים, גם ודאי במכללה שמביאה הרבה מאוד אנשים, תלמידים וכולי – חייבת להיות מתאימה גם לאזור מבחינה תחבורתית, מבחינת מה זה גורם לשכונות שנמצאות ליד.

יעקב אשר: ואם תב"ע כזאת, שכשאתה בוחן אותה לבד, היא נראית יפיפייה, היא נראית מקסימה – - - - חייב להיות בכל מקום.

אבישי ברוורמן: בכול צריך להיות שיווי משקל של הכול, ברור.

אבישי ברוורמן: תחבורה, חנייה, גני ילדים, הכול.

יעקב אשר: בדיקה תחבורתית מקיפה, מה ההשפעה על השכונות שנמצאות ליד, מה ההשפעה על הכניסה לעיר, על היציאה מבעיר.

יעקב אשר: בדרך-כלל, טוב לשים מקומות כאלה ב-high way גדולים, כדי לתת את האפשרות להיכנס ולצאת מיידית.

יעקב אשר: אבל אני חושב שצריך לקחת בחשבון את ההשפעה הזאת, לבדוק אותה טוב, ולא לרוץ קדימה לפני שיודעים את הדבר הזה.

יעקב אשר: נקודה אחרונה: אני, לאחרונה, בגילוי נאות, נחשפתי לשכונות המערביות של העיר: קריית יובל וכולי.

יעקב אשר: אני רוצה לומר לכם: יש שם מלכודת מוות של כל.

יעקב אשר: אם אני מסתכל על רעידות אדמה והדברים האלה, כל הבניינים הישנים של שנות ה-60, אני חושב: שיכוני הפועלים, אולספאנגר, וכל המדרון הזה.

יעקב אשר: כשאתה מגיע לכיוון מלחה אתה רואה את זה.

יעקב אשר: לא נעשה שם בעצם שום דבר, ולדעתי, שם יש שני אלמנטים: אלמנט של פינוי-בינוי, שיכול להיות שהוא מורכב יותר; יש גם אלמנט של עיבוי.

יעקב אשר: אם העירייה הייתה לוקחת את זה, בעיבוי, יש שם שטחים מבניין לבניין, שטחים רבים מאוד שאפשר להוסיף, לעבות אותם במסגרת תמ"א 38, עם תוספת יחידות דיור או בלי תוספת יחידות דיור.

יעקב אשר: ולהשביח את המקום הזה, בצורה הזאת, אבל להפוך אותו, קודם-כל, לדבר לא מסוכן.

יעקב אשר: כי אם יושבים על המדרונות עשרות בניינים כאלה, רעידת אדמה בדרגה די בינונית, לדעתי, זה פשוט מפחיד.

אבישי ברוורמן: איך אומרים?

אבישי ברוורמן: ויהי בחצי הלילה בבני ברק, אומרים: צריך למנוע את המשבר הזה בירושלים.

<קובי כחלון: - - - את זה.

יעקב אשר: אני חושב שהעירייה צריכה לשים את זה בראש סדרי העדיפויות.

<קובי כחלון: אני יכול לספר לך שיש שם תכנית בדרך להפקדה.

יעקב אשר: דבר נוסף:

יעקב אשר: אני חושב שהבירוקרטיה צריכה, ואני שומע קצת את הדברים, ואני גם הייתי ראש עירייה – זה הרבה תלוי בעירייה.

יעקב אשר: הרבה מאוד בירוקרטיה תלויה בעירייה.

יעקב אשר: אני יודע, יש ועדה מחוזית לתכנון ובנייה וכולי – הרבה מאוד.

יעקב אשר: ככל שיפתחו את הבירוקרטיות הפתרונות יבואו גם מאליהם, כי השוק בעצם נותן פתרונות עם הבעיות שלו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אתה יודע, "דברי חכמים בנחת נשמעים", ו"סייג לחכמה שתיקה".

אבישי ברוורמן: פעם סיפרתי את זה: היה פעם, כשאתה, מר חסיד, היית בחור צעיר, היה שר חקלאות, אולי הטוב ביותר בישראל, קראו לו חיים גבתי.

אבישי ברוורמן: הוא אף פעם לא היה מדבר בישיבות ממשלה.

אבישי ברוורמן: היה השר הכי טוב כי היה עושה.

אבישי ברוורמן: פעם אחת הוא דיבר בישיבת ממשלה, ואז גולדה אומרת לו: גבתי, אמרת דברי חוכמה.

אבישי ברוורמן: אמר: דברי חוכמה, אבל למעלת שתיקה לא הגיעו.

אבישי ברוורמן: 30 שניות, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, שהועלת לקיים דיון, והעלית את ירושלים לראש הדיונים לכבוד יום ירושלים.

אורי מקלב: והנושא, שאתם בעיקר – אני מבין שזה היה על סדר היום – הנושא של בנייה בירושלים.

אורי מקלב: הנושא של בנייה בירושלים הוא חשוב מאוד.

אורי מקלב: הוא חשוב באופן מיוחד בכל הארץ, אבל באופן מיוחד בירושלים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים היום שהמחולל העיקרי והמרכזי של ההגירה השלילית מירושלים, בעיקר של זוגות צעירים, שיש הגירה שלילית מאוד-מאוד גבוהה של כל המגזרים בעיר ירושלים, היא בגלל המחסור בדיור ויוקר הדיור.

אבישי ברוורמן: אמרנו את זה.

אורי מקלב: ומה שנכון לכל הארץ, קל וחומר בירושלים, והיא כשאנחנו דיברנו על חסמים, בעיקר ממשלתיים, כמו רשות מקרקעי ישראל וכולי, ובירוקרטיים.

אורי מקלב: אבל אם אנשים רוצים או המדינה רוצה למקסם רווחים מקרקעות ומשיווקי דירות, בירושלים הרווחים הם הכי גדולים.

אורי מקלב: במחיר דירה אחת בירושלים, כמה דירות במקומות אחרים.

אורי מקלב: אבל, אדוני, כפי שאתה גם יודע, אנחנו ציפינו משר הבינוי והשיכון שיכריז על יעדים שהוא רוצה לשווק בירושלים, ומה היעדים של משרד הבינוי והשיכון – מספר דירות.

אורי מקלב: לא רק להגיד שאנחנו רוצים.

אורי מקלב: מה יקרה אם אנחנו חוששים מהקפאה גם בירושלים.

אורי מקלב: אנחנו, בכזו קלות, ראש הממשלה מקפיא את הבנייה ביהודה ושומרון, זה מאוד יגיע.

אורי מקלב: גם הדרישות של האמריקאים לא יעצרו ביהודה ושומרון.

אורי מקלב: זה גם יגיע – כפי שהיה בעבר – גם בירושלים.

אורי מקלב: וכאן חשוב להגיד גם אמירה ברורה ביום ירושלים בנושא הזה.

אורי מקלב: אבל, אדוני היושב-ראש, משפט אחד: אתה יודע שנהוג מאז חורבן בית המקדש, שגם כשבונים דירה, בניין הכי יפה, משאירים אמה על אמה, זכר לחורבן.

אורי מקלב: משאירים משהו לא צבוע, לא גמור, לא מושלם.

אורי מקלב: אין לנו שלמות כל זמן שבית המקדש לא קיים בירושלים.

אורי מקלב: ביום השמחה שלנו, של יום ירושלים, אני לא יכול להגיד גם ביקורת עצמית בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו נוטים להטיל את הכול על גופים חיצוניים ולא על העירייה.

אורי מקלב: לעירייה יש גם מה לשפר בנושא הבנייה בירושלים.

אורי מקלב: והעירייה עסוקה, בחלק לא מועט מהבנייה ומקידום הבנייה בירושלים, גם בנושאים פוליטיים- פנימיים.

אורי מקלב: והשיווקים, כמו הקאנטרי, מתחם הקאנטרי ברמות, עוכב הרבה זמן.

אורי מקלב: גם לא יצא במחיר למשתכן.

אורי מקלב: הכול מסיבות פוליטיות של רצון לחסום אוכלוסיות גדולות בירושלים מלגור.

אורי מקלב: צריך לדעת שהאוכלוסייה החרדית, שהיא 40%, מהזוגות הצעירים ודאי ש-40% מהעיר, פה.

אורי מקלב: הם לא יכולים להישאר בעיר, הם יוצאים מהעיר.

אורי מקלב: אולי זאת מטרה.

<קובי כחלון: הוא היה מוכן לשיווק כשהיית חבר מועצה.

<קובי כחלון: למה לא שיווקתם אז?

אורי מקלב: אולי זאת מטרה.

אורי מקלב: אבל ראש העירייה, שאתה יודע שיש לו השפעה גדולה מאוד.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מקלב, אני חייב לצאת.

אורי מקלב: הנושא הוא גם בדרום ירושלים, גם בקריית יובל – מתחמים שלמים נעצרו.

אורי מקלב: הקריאה שלנו, פה, בעניין הזה, ודאי שלא רק בתקופת הבחירות, המניע של ההגירה השלילית זה רק להרבות בנייה בירושלים.

אורי מקלב: אבל גם אי אפשר לעשות פוליטיקה על חשבון הדיור.

אורי מקלב: הדיור צריך להיות מעל הפוליטיקה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אבישי ברוורמן: אני, קודם-כל, רוצה להודות לממלא מקום ראש העירייה, שהוא איש ביצוע.

אבישי ברוורמן: לכל האנשים כמונו, שאוהבים עשייה.

אבישי ברוורמן: שלפעמים באים לפה, כל הזמן, לכנסת, לממשלה, ואומרים: נו, צריך לעבוד.

אבישי ברוורמן: לחברי הכנסת שהיו, וכמובן לחברי הכנסת יעקב אשר ואורי מקלב.

אבישי ברוורמן: אני יכול להגיד לכם רק דבר אחד: הוועדה הזאת שבראשותי, תחת תחום השיפוט שלה – חבר הכנסת אגבאריה, אנחנו מסיימים, אז אתה בא לסיכום.

עפו אגבאריה: חבל.

אבישי ברוורמן: אנחנו מפקחים על משרד הבינוי והשיכון.

אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה פה ביקורת מתמדת.

אבישי ברוורמן: מחר באה לפה רשות מקרקעי ישראל, ואנחנו אנשי מעשה – איך מגדילים את היצע הדירות?

אבישי ברוורמן: אמרתי לידידי, הפרופסור סטנלי פישר – אנחנו ידידים, עבדנו ביחד בוושינגטון, אנחנו נפגשים בכל חודש: אי אפשר לפתור את זה בשער ריבית.

אבישי ברוורמן: להתחיל לחתוך, לפתור את ההיצע.

אבישי ברוורמן: שיסבירו לנו כל פעם, נשאל את השאלה: אם לא בונים לגובה, מה לא עושים.

אבישי ברוורמן: לא רק בכל הארץ – בירושלים, כולל דיור בר השגה.

אבישי ברוורמן: יש לנו פה את האנשים הטובים ביותר, כל פעם שיסבירו – מר קובי כחלון מדבר פשוט – מי סוגר.

אבישי ברוורמן: ואנחנו נביא אותו לפה כדי להמשיך לדחוף את הממשלה לבצע את מה שהיא מבטיחה.

אבישי ברוורמן: אנחנו נסתכל על כל המשתנים.

אבישי ברוורמן: אני אומר, ואני אומר את זה לידידי, הפרופסור סטנלי פישר, ולאחרים: רק הגדלת ההיצע והפחתת מחירי הדיור ייקרו.

אבישי ברוורמן: אבל הגדלת ההיצע תיתן לכם גם רווח.

אבישי ברוורמן: אני מאוד מודה לך, מר קובי כחלון.

<קובי כחלון: תודה.

אבישי ברוורמן: להתראות וכל טוב.

<קריאה: כל טוב.

<ציון חסיד: תודה רבה לכם.