הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 5, 2013-05-07 09:05

אמנון כהן: בוקר טוב.

אמנון כהן: אני מבקש לשבת, אני רוצה לפתוח את הדיון.

אמנון כהן: אומרים לי שמנכל משרד השיכון בדרך וצריך להגיע.

אמנון כהן: אני פותח את הדיון של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

אמנון כהן: הנושא: הקצאת דיור ציבורי לזכאים – דוח מבקר המדינה 59ב', עמ' 233.

אמנון כהן: גם בקשתי שנרחיב דיון בנושא הזה.

אמנון כהן: קיבלתי אינפורמציה לגבי חברת חלמיש, שיש לה תקציב שהצטבר אצלם ממכירת דירות ולמעשה הם היו אמורים לרכוש דירות חדשות לזכאים והתקציב עומד שנים כאבן שאין לה הופכין בגלל איזושהי מחלוקת בין משרד השיכון ומשרד האוצר.

אמנון כהן: בפועל יש לנו אלפי זכאים, יש גם עולים חדשים זכאים שלמעשה הם כבר לא עולים חדשים אבל הם זכאים לדיור ציבורי - -

באסל גטאס: על כמה כסף מדובר?

אמנון כהן: תכף, תכף.

אמנון כהן: - - בפועל המדינה לא רכשה בעשור האחרון אפילו דירה אחת לדיור הציבורי.

אמנון כהן: בעקבות הסכמים שנחתמו וחקיקה שעברה כאן נמכרו דירות לזכאים בקריטריונים כאלה ואחרים, שגרו באותן דירות שנים רבות.

אמנון כהן: היה פה עוד הסכם בין המדינה לבין הסוכנות היהודית שקבע שלמעשה עמיגור היא שמפעילה את הדירות האלה וכאשר דירות נמכרו בהנחה של 80% הסוכנות גבתה את כסף המכירה ואמרה: אני לא נותנת מתנות, אם המדינה רוצה לתת מתנות שתיתן, אני רוצה את הכסף שלי.

אמנון כהן: למעשה, מעל 2 מיליארד שקל הועברו ממכירת הדירות לסוכנות היהודית.

אמנון כהן: יחד עם זאת, בחברות משכנות אחרות כמו חלמיש, פרזות, היה ויכוח גם למי שייכות הדירות הציבוריות – עוד לא יודעים למי הן שייכות – המדינה אומרת: זה שלי כי החברות האלה הן חברות ממשלתיות.

אמנון כהן: בפועל על פי החוק החברות מכרו את הדירות, הכסף נכנס לחברות האלה, אבל דירה אחת לא נקנתה.

אמנון כהן: עברתי על הפרוטוקול של הדיון האחרון, זה דוח שהיה לפני מספר שנים, בדיון גם אני התייחסתי בפרוטוקול לדוח וביקשנו לתקן – היו פה חברי כנסת ותיקים שהעלו את הדברים – רק אם היו מתקנים ומתייחסים לדברי חברי הכנסת כבר היה הכול בא על מקומו בשלום.

אמנון כהן: אבל העניין פה או שהמדינה נותנת לחברות ממשלתיות לפעול ואז יש בלגאן רציני בחברות האלה: אין מנכ"ל, אין מבקר, גם המינויים לא תמיד מקצועיים וכל הזמן יש תחלופה.

אמנון כהן: בפועל העבודה לא נעשית.

אמנון כהן: כאשר זכאי מסוים נפטר או שהוא צריך להחליף את הדירה בגלל שהילדים עזבו והדירה גדולה מדי וצריך לתת אותה לזכאי אחר – בתפר הזה שבין ההעברה מזכאי לזכאי, צריך לשפץ את הדירה כי החוק קובע שאין לתת דירה שלא ראויה למגורים.

אמנון כהן: בתפר הזה, כחודש-חודשיים, פולשים שלא זכאים נכנסים לתוך הדירה – יד חזקה שולטת – נכנס הפולש ולא תמיד יודעים לאתר אותו תוך 30 יום כי החוק אומר שאחרי 30 יום זאת בעיה להוציא אותו, ואז במשך 6-5 שנים מוציאים הרבה כסף בבתי משפט.

אמנון כהן: לא רצו לתת 10,000 שקל לשיפוץ – עכשיו יש בתי משפט ובעיות.

אמנון כהן: דיברתי על זה בדיון הקודם שהיה ואמרתי שאם זכאי חדש נכנס – תן לו את המפתח, תגיד לו: זאת הדירה שלך ואתה צריך להיכנס, תן לנו שבוע-שבועיים לשיפוץ ואחר כך תיכנס.

אמנון כהן: הוא כבר ישמור על הדירה, לא צריך לשים אבטחה, לא יהיו פלישות.

אמנון כהן: אני לא יודע איפה זה עומד, הבנתי שזה עדיין לא תוקן.

אמנון כהן: לכן בסופו של דבר סכום ענק עובר לסוכנות היהודית – 2 מיליארד שקלים – ואנחנו יום-יום מפסידים את הדירות הציבוריות, אין בנייה חדשה.

אמנון כהן: היו הצעות – השר האחרון שהיה, השר אטיאס, רצה להוביל מהלך שבכל פרויקט דירות חדשות יהיו 5% דירות לדיור ציבורי כדי שלא תהיה סטיגמה, שלא יהיה בניין של דיור ציבורי – בכל אזור נעשה 3-2 דירות בכל בניין שיהיו מיועדות לדיור הציבורי.

אמנון כהן: כדי שגם החזקים יתנו חיזוק לחלשים ויעזרו באותם חוגים.

אמנון כהן: אנחנו יודעים שעם ישראל הוא עם של חסד ותמיד יעזור וגם לא יהיו סטיגמות – הם יהיו באותם בתי ספר עם ילדים חזקים יותר, באותם גני ילדים, בתיכון.

אמנון כהן: אני לא יודע איפה עומדות ההצעות, הוא ניסה להוביל את המהלך.

אמנון כהן: שלום כבוד מנכ"ל משרד השיכון, בבקשה, יש לך מקום פה.

אמנון כהן: מה חשבת?

אמנון כהן: יש לך פה לתקן הרבה דברים, אתה צריך לשמוע דברים, לשמוע חברי כנסת, משלחות.

אמנון כהן: אני מאחל לך הצלחה למרות שאתה לא חדש, אתה מכיר את המערכת ויש לך שליחות אמתית.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אתה מתאר מערב פרוע, אני שומע.

אמנון כהן: מה חשבת?

אמנון כהן: בשביל מה יש ביקורת?

אמנון כהן: אבל בשביל מה יש מנכ"ל?

אמנון כהן: הוא בא לתקן.

חנא סוייד: מערב פרוע – ביקורת היא על מערכת נורמטיבית, לא על מערב פרוע.

חנא סוייד: מערב פרוע צריך טיפול אחר.

אמנון כהן: אני מדבר על עובדות ואני מצר על כך.

אמנון כהן: בקשתי שמבקר הפנים של חברת חלמיש יגיע ויגיד לנו לגבי האינפורמציה הזאת שיש תקציב בתוך חברת חלמיש, הרבה כסף - - -

באסל גטאס: כמה כסף?

אמנון כהן: רציתי שהוא יגיד.

אמנון כהן: אני שמעתי אבל אני אחראי, אני לא רוצה סתם להוציא דברים.

באסל גטאס: עשרות מיליונים, מאות מיליונים, מיליארדים, כמה?

אמנון כהן: מבוקרים לא אוהבים לבוא לוועדה לביקורת המדינה.

אמנון כהן: אף אחד לא רוצה לשמוע ביקורת.

אמנון כהן: אבל ההתייחסות שלנו היא ביקרות בונה, אמרנו את זה.

אמנון כהן: אנחנו לא מחפשים – אנחנו רוצים לעזור.

אמנון כהן: אבל בשביל לתקן ליקויים, צריך לבוא לדיון פה, לפתוח, להגיד את הבעיות.

אמנון כהן: אם החקיקה הקיימת היום לא נותנת כלים אז צריך לשנות את החקיקה, לשנות נהלים, לשנות תקנות – פה אנחנו ניתן את הכלים.

אמנון כהן: אבל אם לא באים – וחמור בעיני שלא באים – יש לנו אפשרות להביא בצו.

אמנון כהן: הבנתי שאין מבקר פנים לחברת חלמיש אלא יש להם רואה חשבון חיצוני שהוציאו אותו.

אמנון כהן: הם גם אמרו לנו את זה ברגע האחרון כשהזמתי אותו לבוא ולתת דיווח.

אמנון כהן: אין לו אישור לבוא כי יושבת-ראש חברת חלמיש אסרה עליו לבוא.

אמנון כהן: אין לי בעיה שיאסרו עליו לבוא אבל היא צריכה לבוא.

<אלי שחר: היא ילדה אתמול בערב.

אמנון כהן: מאה אחוז.

אמנון כהן: מזל טוב, בריאות איתנה ונחת – אבל אנחנו צריכים לקיים דיון.

אמנון כהן: צריך לשלוח ממלא מקום, לשלוח רואה חשבון או מבקר פנים – אנחנו רוצים לקבל תשובות.

אמנון כהן: שלא יחשבו שיתחמקו, אם לא עכשיו אז כשהיא תסיים את חופשת הלידה היא תבוא לפה.

אמנון כהן: לא יהיו פה התחמקויות – אנחנו רוצים פתרון לאזרחי מדינת ישראל, אנחנו רוצים לתת קורת גג למי שזכאי.

אמנון כהן: המדינה קבעה שהם זכאים, אז היא תיתן להם פתרון.

אמנון כהן: לא יכולה להיות חלמאות כזאת שיהיו פה אלפי דירות לא משופצות ולא זכאים יפלשו אליהן ו-6-5 שנים לוקח לפנות אותם.

אמנון כהן: יש נכים שמחכים גם 5 שנים בשביל לקבל דירה.

אמנון כהן: למה?

אמנון כהן: איפה החסד?

אמנון כהן: למה שמשרד השיכון לא יודיע שהוא עושה מבצע – לא יהיה נכה אחד עד לסוף השנה שלא יקבל פתרון.

אמנון כהן: מבצע כמו שאתם יודעים לעשות.

אמנון כהן: אתם שואלים איפה הכסף?

אמנון כהן: הנה, פה הכסף נמצא:

אמנון כהן: לחברת חלמיש יש הרבה כסף, לחברת פרזות יש הרבה כסף.

אמנון כהן: אז קודם כל טפלו בנכים, להרחיב את זה ולתת להם את הפתרון עד סוף השנה.

אמנון כהן: 7 שנים מחכה נכה שגר בקומה רביעית ולא יכול לרדת – תחליפו לו לקומת קרקע, צריך לעזור לו.

אמנון כהן: יש כאלו שיושבים בבתי ואין להם שום פתרון.

אמנון כהן: כמובן גם קיימים אחרים – קשישים, מבוגרים או אנשים שבבתי סוהר ויש להם ארבעה ילדים – המדינה קבעה שהם זכאים לדיור ציבורי אבל אין פתרון.

אמנון כהן: גם שכר הדירה שמשלמת המדינה היום זעום, זה כלום.

אמנון כהן: רק אם אתה עובר מדרגות מסוימות – ואני זוכר שהשר אטיאס קבע משהו כמו 3,000 שקל – אבל זה נקבע לאחרונה ולקבוצה מצומצמת מאוד, צריך להיות ברמה הכי נמוכה כדי להגיע לשם.

אמנון כהן: אפשר לספור אותם על אצבעות היד.

<שושנה נתן: וזה לא מספיק.

אמנון כהן: אף פעם לא מספיק.

אמנון כהן: אבל אני חושב שיש פה בעיה אחרת – בכלל כל נושא הדיור במדינת ישראל, כבוד המנכ"ל, שנים על גבי שנים לא בא על פתרונו.

אמנון כהן: זה לא ייתכן שגם זוגות צעירים לא יקבלו דירה ראשונה במדינת ישראל עם איזשהו סיוע.

אמנון כהן: השר אמר באחד הראיונות שהוא רוצה פטור ממע"מ לדירה ראשונה לזוג צעיר.

אמנון כהן: יש הברה פתרונות – או לתת את הקרקע במחיר אפסי לקבלנים כדי שיבנו לזוגות צעירים, אתם תחליטו מה יהיו הקריטריונים.

אמנון כהן: אבל לא יכול להיות הדבר הזה.

אמנון כהן: יש פה בעיה מובנית שנים רבות, יש מאבק קשה עם האוצר בתפיסה – הייתי מעורב בנושא בוועדת כספים – אבל צריך למצוא את הפתרון בדיוני התקציב, גם לזוגות הצעירים, גם לגבי דיור ציבורי.

אמנון כהן: צריך ליצור מתווה שייבנו דירות חדשות, מצדי שלא ירכשו; לתת הקלות לקבלנים בתמריץ כזה או אחר מבחינת מיסוי; שבכל בניין יהיה אחוז מסוים של דירות שמיועדות לאנשים זכאים.

אמנון כהן: אני מתרעם על כך שגם המשכנתאות שהמדינה הייתה נותנת לזוגות צעירים הוגבלו עד 4% - היום השוק נותן 3%-2.5%.

אמנון כהן: אז מה קורה פה?

אמנון כהן: שמים תקציב מעל מיליארד במשרד השיכון שאמור למעשה ללכת לזוגות הצעירים לסבסוד משכנתאות – בכוונה לא מורידים ואז השוק נותן את המחיר שלו.

אמנון כהן: אבל לא כל אחד יכול להגיע למחיר השוק, לא כל אחד יכול להגיע לזכאות הזאת.

אמנון כהן: המדינה חשבה אז שצריך לתת פה גיבוי אז לפי תקנות צריכים שני השרים – שר השיכון ושר האוצר – לקבל החלטה.

אמנון כהן: צריך לעשות את זה שהיה לפחות כמו במחיר השוק.

אמנון כהן: מי שירצה לקחת – ייקח בשוק הפרטי, בבנק.

אמנון כהן: ומי שירצה – ייכנס לזכאות הזאת של המשכנתאות.

אמנון כהן: זה שנים לא תוקן, שנים.

אמנון כהן: עוד בדיון הקודם התרענו על כך ועד היום הנושא הזה לא בא על פתרונו.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל לא חדש, אתה מכיר את הדברים.

אמנון כהן: בטח גם עברת על הדוח.

אמנון כהן: הבנתי ממבקר המדינה שיש דוח המשך.

אמנון כהן: אבל אני בכוונה מתחיל עם הישן ואחר כך את החדש ונעקוב אחר ההתקדמות – אם צריך, נשב על זה גם פעם בשבוע או פעם בחודש, לפי הצרכים.

אמנון כהן: אנחנו לא נעזוב את זה עד שנמצא פתרון לכל הנושא של הדיור הציבורי לנכים ולמסכנים האלה.

אמנון כהן: כל פתרון מקובל עלי – אני מסתכל גם ברמה כלכלית.

אמנון כהן: אם תגיד שאתם מגדילים בינתיים את הסיוע בשכר הדירה כך שזה יתאים לאדם לגור ליד משפחתו – ברחובות, בלוד – זה בסדר.

אמנון כהן: אבל בניתם דירות בלי חשיבה במקומות שאף אחד לא מגיע לשם לדירות פנויות כי אין שם עבודה, אין פרנסה, אין אפשרות לילדים להתפתח שם.

אמנון כהן: ראיתי בכמה מקומות דירות ריקות של עמידר ועמיגור שאף אחד לא מאכלס אותן, אז הפולשים חוגגים שם בלי לשלם כסף, בלי שכירות.

אמנון כהן: כמה כסף מוציאים בבתי משפט כדי להוציא אותם?

אמנון כהן: המון כסף מוציאם על בתי משפט במקום לקחת ולשפץ את הבתים האלה במרכז.

חנא סוייד: יש לי שאלת נוהל.

אמנון כהן: תכף אני אתן לך לדבר.

אמנון כהן: קודם נשמע מספר נקודות שיאירו את עינינו לגבי ממצאי הדוח האחרון.

אמנון כהן: גם תעדכנו אותנו את תוקנו ליקויים מאז, שונו נהלים – יכול להיות שיש תפיסה חדשה.

אמנון כהן: בדיון הקודם השר הקודם היה מאוד נחרץ וניסה לשנות דברים – תגיד לי מה שונה מאז.

אמנון כהן: גם נציגי המשרדים ידברו פה ויגידו מה שונה.

אמנון כהן: אנחנו נצטרך לשנות את מה שלא שונה ואנחנו לא נרפה מהנושא הזה – נושא ציבורי, חברתי, מהמדרגה הראשונה, בעיה כואבת לכולנו.

אמנון כהן: לכן אנחנו עם יד על הדופק כדי לקבל עדכונים כל פעם עד שנמגר את התופעה ונצא לדרך חדשה עם מתווה חדש, עם מדיניות חדשה: גם לגבי זוגות צעירים, גם לגבי דירות נ"ר (נכסי רכישה), גם לגבי דירות ציבוריות לזכאים.

אמנון כהן: כל דרך שתמצאו לנכון לטפל – אנחנו כמובן מברכים עליה.

אמנון כהן: למרות שאנחנו באופוזיציה – בנושא הזה כולנו קואליציה, כולנו נעזור בכל ועדות הכנסת, כספים וכלכלה, בכל מקום שתצטרכו עזרה.

אמנון כהן: אנחנו נגייס את כל החברים שלנו לעזור בנושא הזה כי זה ברומו של עולם.

אמנון כהן: קורת גג לאנשים זה מקום ראשון.

חנא סוייד: בכל זאת, אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה לסדר לגבי המסגרת הנורמטיבית של הדיון.

חנא סוייד: אתה העלית כאן בעיות שאני בכלל לא ממעיט בחשיבות שלהן – אני חושב שאתה קלעת לנושאים מאוד בעייתיים שבהחלט מקשים על משפחות שצריכות דיור ציבורי בכל הגוונים כמובן – אם נכים, אם משפחות חלשות והיבטים אחרים.

חנא סוייד: אני רוצה להבין: האם היישובים הערביים בכלל כלולים במסגרת הזו?

חנא סוייד: זאת אומרת, המושג הזה "דיור ציבורי" – אני כמובן אומר לכם, אני לא רוצה לעשות מעצמי בור – כל המושג הזה של דיור ציבורי, בנייה ציבורית, אם זה למשפחות חלשות, אם זה סיוע בשכר דירה שהוא קיים אבל בצורה ממש מינימלית ביותר – האם יש בכלל ביקורת של מבקר המדינה על העניין הזה, אדוני היושב-ראש?

חנא סוייד: האם יש כוונות אצל משרד השיכון לבנות בנייה ציבורית או לרכוש דירות ביישובים הערביים?

חנא סוייד: הרי כפי שאתה יודע, אני לא מחדש לך אם אני אומר לך שיש עניים ביישובים הערביים ויש אנשים שמבחינת הזכאות שלהם הם זכאים לדיור ציבורי.

חנא סוייד: האם במעטפת הזו של פתרונות שהולכים לדבר עליה, האם זה קיים, האם זה יעלה לדיון או שזה מחוץ לתחום, ואז אולי אנשים יחליטו שהדיון הזה לא מעניין אותם.

אמנון כהן: אנחנו כרגע דנים בדוח, מבקר המדינה הצביע על מספר כשלים בנושאים הללו.

אמנון כהן: אני ביקשתי להרחיב והכנסתי את הנושא של חלמיש כדי שיבדקו אם התקציב קיים שם לטובת הדיור הציבורי.

אמנון כהן: זאת בקשה לחוות דעת.

אמנון כהן: עכשיו אני לא מבקש, אני כבר אומר שאתם תחליטו, משרד המבקר.

אמנון כהן: יעלו פה עכשיו הרבה סוגיות, גם השאלות ששאל חבר הכנסת סוייד, זה לפתחכם.

אמנון כהן: אתם צריכים לשמוע את הדברים האלה, לתקן את העיוותים שנוצרו בחברה בעקבות החלטות ממשלה כאלה ואחרות.

אמנון כהן: אנחנו כמובן נשמע מהמנגנון המקצועי, מהמנכ"ל, מה המדיניות שלהם בגדול כדי שאם הם לא הולכים במדיניות נכונה – המבקר יאיר את עינינו ואת עיני משרדי הממשלה ויבקש תיקוני עוול שהצטבר בתקופות אחרות.

אמנון כהן: לכן הדיון פה משולב: ראשית נדון בדוח; אני העליתי נושא של רכישת דירות על-ידי חברת חלמיש אבל זה נושא שאפשר לפתוח אותו לעוד חלקים כי משרד מבקר המדינה כבר שומע, הם מומחים בתחום הזה וטיפלו בנושא הזה ולכן הם יקבלו את ההחלטה איך להמשיך את הבדיקה, אם צריך, ואיך לכוון את הדברים האלה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אוחיון, אתה גם רצית להגיש הצעה לסדר?

אמנון כהן: בבקשה.

שמעון אוחיון: תקרא לזה הצעה לסדר, משהו מעין זה.

שמעון אוחיון: קודם כל, תודה למשרד מבקר המדינה שנתן לנו את עיקרי הדברים, את הממצאים, אבל בכל זאת קצת מוזר לי כשאני קורא את החלק "סיכום והמלצות" – למעשה, אין שם המלצות בפועל, אין שום דבר בקטע הזה.

שמעון אוחיון: להעלות את זה לדיון בממשלה או להצביע עוד פעם על העוול הגדול הזה שנגבתה ריבית מאותם אנשים מסכנים יותר מאשר בשוק.

שמעון אוחיון: מה אתה ממליץ?

שמעון אוחיון: מה הצעדים שצריכים להיעשות, הייתי רוצה לשמוע.

שמעון אוחיון: בפרק הסיכום וההמלצות אין שום דבר כמעט.

אמנון כהן: אני אגיד לך.

אמנון כהן: זאת הפעם השנייה שאתה מעיר את זה.

אמנון כהן: תפקידו של מבקר המדינה, כמו שאני מבין, הוא להציג את הבעיה, מציג את הליקויים, וכל משרד יודע איך לתקן אותם.

אמנון כהן: פה הוא מפנה את זה לממשלה שצריכה להתכנס ולמצוא דרך - - -

שמעון אוחיון: סליחה, זה סיכום הדברים ולא המלצות.

שמעון אוחיון: אני מצטער, אני משתדל לקרוא וראיתי בכמה דברים שהמבקר מציע המלצות כדי לטפל וצעדים כדי לנקוט.

שמעון אוחיון: לכן אמרתי שנשמע אותו - -

אמנון כהן: תכף הוא יענה, בסדר.

<שמואל גולן: אני אענה.

שמעון אוחיון: - - מכל הממצאים הללו – מה הוא מציע לעשות כדי שנוכל לעמת את הדברים עם הנוגעים בדבר.

מרב מיכאלי: הצעה לסדר – האם אפשר לוותר על הביטוי "מסכנים"?

מרב מיכאלי: מדובר באזרחיות ואזרחים שוות ושווי זכויות לכל דבר ועניין - - -

אמנון כהן: שווי זכויות – כן.

אמנון כהן: אבל הם במצב מסכנות.

מרב מיכאלי: זה בדיוק.

מרב מיכאלי: אם יש מישהו שגורם להם מסכנות, זאת המדינה בהתנהגות המתעמרת הזאת.

מרב מיכאלי: אבל לדבר על האנשים האלה כמסכנים זה ממש מקומם.

אמנון כהן: קחי את בחיוב.

אמנון כהן: אנחנו רוצים להבליט את הקושי.

מרב מיכאלי: אין דבר כזה לחיוב – אין מה להבליט את המסכנות שלהם - - -

אילן גילאון: דיור זה לא גמ"ח – דיור זו מדיניות.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: לא מדובר בכסף - - -

<רן מלמד: הקושי הוא במוחלשות – לא במסכנות.

מרב מיכאלי: בסדר גמור, מוחלשות ומסכנות הן לא אותו דבר - - -

<רן מלמד: לכן אמרתי שהם מוחלשים, לא מסכנים.

אמנון כהן: תודה.

<שושנה נתן: אנחנו לא מסכנים – אנחנו נרמסים, כבודו.

מרב מיכאלי: שפה קובעת מציאות – זה מאוד משמעותי.

אמנון כהן: הבנו, בסדר.

אילן גילאון: ואתן יודעות את זה.

מרב מיכאלי: נכון.

<שושנה נתן: חברת הכנסת מיכאלי, אנחנו לא מסכנים – אנחנו נרמסים.

<שושנה נתן: עשינו צבא ככל אזרח, נתנו למדינה במשך 74 שנים אבל המדינה מחזיקה לנו במכתבים כבר 8 שנים שאנחנו זכאים לדיור ציבורי.

<שושנה נתן: אנחנו פונים לשר – השר מבטיח ושום דבר לא נעשה.

<שושנה נתן: הדיון הזה הוא לא חדש לי, כבודו, ישבתי אתך בהרבה דיונים.

<שושנה נתן: לצערי הרב, הרוטינה חוזרת - - -

אמנון כהן: עכשיו יש ממשלה חדשה, פוליטיקה חדשה יש עכשיו.

אמנון כהן: בשביל זה החלפנו את כולם.

אמנון כהן: עכשיו יש פתרון.

<שושנה נתן: חבר הכנסת אמנון, יש לי במשך 8 שנים מקום ראשון לאם חד-הורית שאבדה לפני שנה וחצי ילד מהסחבת של שר השיכון.

<שושנה נתן: האם הם לא אזרחי מדינת ישראל?

<שושנה נתן: האם הילדים שלה לא ישרתו בצבא?

<שושנה נתן: היא שרתה שירות מלא בצבא, גם בעלה שרת, הבן שלה אמור לשרת.

<שושנה נתן: איפה המדינה?

אמנון כהן: עכשיו המדינה חדשה.

<שושנה נתן: המדינה לא חדשה, ההנהלה חדשה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אני מברכת אותך מאוד על היוזמה לעסוק בנושא הזה שהוא נושא חשוב מאין כמותו.

אורית סטרוק: אני מציעה שנעסוק לא רק בשאלה של מלאי הדירות שצריך לחדש ולהוסיף, אלא גם בדירות הקיימות, לגבי האחזקה שלהן והשיפוץ שלהן – גם על זה הדוח מעיר הערות חמורות ביותר.

אמנון כהן: כן, כן.

אמנון כהן: בבקשה, משרד המבקר.

<שמואל גולן: בוקר טוב אדוני היושב-ראש, הוועדה, חברי הכנסת הנכבדים.

<שמואל גולן: אני מברך גם את חברי הכנסת החדשים, את חלקם אנחנו עדיין לא מכירים, אבל נכיר אותם.

אמנון כהן: כולם חרוצים, כולם מצוינים.

<שמואל גולן: לפני שאני פותח בדיון, אני רוצה להגיד כמה מילים לגבי חבר הכנסת שהעלה את סוגיית ההמלצות - - -

אמנון כהן: קוראים לו חבר הכנסת אוחיון.

<שמואל גולן: נעים מאוד.

<שמואל גולן: ביחסי הגומלין בין הביקורת לבין הדרג המבצע יש כללים מסוימים: הביקורת, מתפקידה להעיר ולהציג את הליקויים, בחלק מהמקרים לעיתים היא ממליצה, בדרך כלל היא לא ממליצה בדברים שיש להם נגיעה לתחום מדיניות – זה לא תפקידו של מוסד מבקר המדינה להגדיר פה מדיניות.

<שמואל גולן: חלק מהדוח הזה עוסק במדיניות שהוגדרה על-ידי הממשלה.

<שמואל גולן: תכף אתייחס לסוגיה של מכירת הדירות ולצבר של דירות חדשות, לסוגית המשכנתאות – אלו דברים של מדיניות המדינה.

<שמואל גולן: מבקר המדינה יכול להציג את הבעיה, לעיתים, כשהוא לא שם לב שהוא עולה על סוגיה של מדיניות אז הוא גם ממליץ, אבל אנחנו נמנעים מלהמליץ כי בשביל זה יש דרג מבצע ומתפקידו לקחת את הליקויים שאנחנו מציגים וליישם אותם כמידת יכולתו או במידת הרצון שלו.

<שמואל גולן: זאת תשובה לחבר הכנסת אוחיון.

<שמואל גולן: לגבי הדוח עצמו – הדוח כמובן מתייחס לשנת 2009, זה כבר 4 שנים, הדוח נעשה על-ידי מר הירש שיושב פה לצדי - - -

דב חנין: מכובדי, הדוח פורסם ב-2009 - - -

<שמואל גולן: הדוח פורסם ב-2009 ומתייחס לשנים 2007-2002 ו-2008 - - -

אמנון כהן: יש כבר דוח המשך.

<שמואל גולן: תכף אני אגיד באיזה עולם אנחנו נמצאים בעניין הזה.

<שמואל גולן: הדוח הזה, כמובן, מתייחס לסוגיה של הקצאת דיור ציבורי, כאשר המדינה באמצעות משרד השיכון מסייעת לחסרי דיור שעומדים בכללי סיוע שנקבעו כמדיניות בשלושה דרכים: או במתן משכנתאות מסובסדות ולזה אני אתייחס בהמשך; או בסיוע בשכר דירה לזכאים לסיוע בשכר דירה; או במתן דירות מתוך מאגר הדיור הציבורי שהוא עצם הדוח.

<שמואל גולן: לגבי החלק השני, חברת חלמיש, גם כן נוכל להתייחס אם תרצה אחרי זה שנתייחס.

אמנון כהן: בוודאי שתתייחס.

<שמואל גולן: הדוח מציג בתחילה נתונים כמותיים.

<שמואל גולן: לפני זה אני רוצה להגיד לכם שמאז שפורסם הדוח עשינו דוח נוסף שאמור להתפרסם מחר – מחר מתפרסם דוח גדול מאוד בנושא משכנתאות.

<שמואל גולן: המשכנתאות המסובסדות פה, אי מימוש המשכנתאות האלה בגלל סיבות שנגדיר אותן, באו לידי ביטוי בדוח שיתפרסם מחר.

<שמואל גולן: מטבע הדברים אני כמובן לא אכנס לפרטים.

אמנון כהן: יש סעיף מיוחד של סבסוד משכנתאות לזוגות צעירים במשרד הבינוי והשיכון – אני זוכר זה היה משהו כמו מיליארד וחצי – מבחינת האוצר, בכוונה מעלים את זה ל-4% כדי שאף אחד לא ישתמש ואז זה הופך לרזרבה.

באסל גטאס: מה זה 4%?

אמנון כהן: זאת הריבית, 4% ריבית.

אמנון כהן: הריבית היום בשוק היא 3%-2.5%, אתה יכול להתווכח על זה.

חנא סוייד: אם בשוק החופשי זה 2.5%, אז מה צריך כאן סבסוד?

<שמואל גולן: זה בדיוק העניין.

אמנון כהן: אין סבסוד.

חנא סוייד: אז זה פיקציה.

חנא סוייד: מוכרים לנו סיפורים.

אמנון כהן: המיליארד וחצי האלו לאן הולכים בסוף?

באסל גטאס: איפה הכסף?

אמנון כהן: זה הולך לרזרבה של המדינה.

אמנון כהן: יכולה להשתמש לטובת משרד אחר, כמה פעמים ראיתי בוועדת כספים שמעבירים למשרד הביטחון.

אמנון כהן: אף אחד מהאזרחים שזקוקים לסבסוד משכנתאות לא קיבל מהמיליארד וחצי – הכסף הלך לסעיפים אחרים.

אמנון כהן: משתמשים בזה כרזרבה.

אילן גילאון: כל האבטחה במזרח ירושלים היא מהתקציב הזה של משרד השיכון, אתה יודע את זה?

אמנון כהן: לא הכול – חלק.

חנא סוייד: זה לרגל יום ירושלים.

אילן גילאון: בכל זאת משלמים למאבטחים גרוע.

<שמואל גולן: כידוע לכם, הייתה החלטת ממשלה לממש את הדיור הציבורי בכך שתינתן האופציה לכל הדיירים לרכוש את הדירות ובעצם הייתה החלטה שאמרה שהכסף שיגיע ממכירת הדירות ישמש לרכישת דירות חדשות.

<שמואל גולן: בהתאם לזה, כמובן, היו גם הסכמי ביניים כמו ההסכם שהוזכר פה עם הסוכנות, של החזר כספים שדילל את כל הקרן הזאת שהייתה מיועדת לרכישה.

<שמואל גולן: תמונת המצב המתוארת פה בדוח היא שמשנת 2002 עד 2007 חלה ירידה של 32% במספר הדירות.

<שמואל גולן: בשנת 2008 היו 70,000 דירות לדיור ציבורי – אני יכול להגיד לכם שנכון ל-2012 אנחנו עומדים על 63,000 דירות, כלומר, מ-2008 ועד היום ירדה כמות מסוימת של דירות - - -

אילן גילאון: מה קרה לזה?

אמנון כהן: נמכרו.

<שמואל גולן: הדירות נמכרו.

מיקי רוזנטל: לאן הלך הכסף מהמכירה?

<שמואל גולן: הכסף אמור ללכת לקרן שנקראת "קרן לדיור".

<שמואל גולן: לא בדקנו עדיין מה יש בקרן, אבל אנחנו יודעים שמכספי הקרן מימנו את ההחזר שדיבר עליו יושב-ראש הוועדה לסוכנות היהודית על פי הסכם של 2 מיליארד שקל ובחלקו אנחנו יודעים שהאוצר לקח אותו לצרכים אחרים.

<שמואל גולן: זאת האמת.

אילן גילאון: זאת מדינה עבריינית.

<שמואל גולן: התחלתי להגיד שמחר אנחנו נפרסם דוח אחד בנושא המשכנתאות – אני אתייחס לזה אחר כך בכמה מילים כי התייחס לזה גם יושב-ראש הוועדה.

באסל גטאס: מדובר ב-2 מיליארד שקל, זה לא - - -

<שמואל גולן: הדבר השני, נפרסם בעוד חודשיים-שלושה, אני מניח, כשנסיים את זה, דוח על דיור ציבורי שלא יועד לדיור ציבורי.

<שמואל גולן: הדירות האלה מיועדות למגורים.

<שמואל גולן: 2,000 דירות עד עכשיו עברו לשימושים אחרים: למוסדות ציבור כאלה ואחרים, למתקנים כאלה ואחרים - - -

<יהודה סקר: זה כולל את ירושלים, אדוני המבקר?

<שמואל גולן: בכל המקומות, כמעט 2,000 דירות.

<שמואל גולן: הדוח יפורסם בעוד חודשיים-שלושה.

<שמואל גולן: אנחנו נצביע שם על דבר שצריך לבחון אותו מחדש כי אלו דירות שהיו מיועדות לדיור ציבורי – חלקן מצויות בפריפריה, דירות שלא בשימוש – אבל חלקן נמצאות במקומות אטרקטיביים וצריך לבחון את זה מחדש.

<שמואל גולן: הדבר השלישי היא המטלה שהזכיר יושב-ראש הוועדה – אנחנו עוסקים היום במטלה רחבת היקף בנושא משבר הדיור, מצוקת הדיור – עדיין לא קבענו את הכותרת – אבל אנחנו עוסקים בכל התהליכים ושיעבדנו לעניין הזה כמעט 16 עובדים ומנהלים מהמשרד שעוסקים אך ורק בעניין הזה בכל ציר הייצור או מסלול הייצור של הדיור – תכנון, מכירת קרקעות, בינוי ועד כל החלק הכלכלי של העניין.

<שמואל גולן: זה סיפור של לפחות שנת עבודה, ואני מניח שעד סוף השנה אנחנו נוכל להציג תמונת מצב.

<שושנה נתן: אני יכולה לשאול שאלה?

<שושנה נתן: מה המשמעות של המילה "מקום ראשון" בדיור ציבורי?

<שושנה נתן: מה המשמעות כשהשר כותב, המשרד כותב "אתה נמצא במקום ראשון"?

אמנון כהן: על זה יענה המשרד.

אמנון כהן: רשמתם את זה, משרד השיכון?

אמנון כהן: תענו לנו על זה אחר כך.

<שמואל גולן: אנחנו מציגים בדוח שבסוף 2007 היו 2,100 משפחות זכאיות על פי הקריטריונים של משרד השיכון.

<שמואל גולן: אנחנו יודעים היום ב-2012 שיש מעל 2,500 משפחות זכאיות.

<שמואל גולן: ראינו שבשנת 2007 היו כ-1,600 דירות פנויות – 80% אמנם נמצאות בפריפריה ואין להן דורשים – אבל בכל זאת מדובר ב-1,600 דירות מתוך המאגר הכללי של הדירות.

<שמואל גולן: אין כרגע תמונת מצב לגבי כמות הדירות הפנויות כיום, אבל אני מניח שבשלושת החודשים הקרובים אנחנו נסיים את העבודה ונוכל להציג את זה פה.

<רן מלמד: יש 7,000 דירות ששכחתם, אדוני היושב-ראש, דירות שמוחזקות בידי רשות הפיתוח, נכסי נפקדים שמוכרים היום לקבלנים שהופכים אותן למלונות בוטיק במקום להפוך אותן לדירות של דיור ציבורי.

<רן מלמד: הן נמצאות ביישובים מעורבים - - -

חנא סוייד: בעכו, בחיפה, ביפו.

<רן מלמד: כמעט 7,000 דירות שניתן לקחת ולהפוך לדירות של דיור ציבורי.

אמנון כהן: תודה, תודה.

אמנון כהן: משרד השיכון יתייחס.

איציק שמולי: יש לי שאלת הבהרה, אדוני.

איציק שמולי: לפני שצללתי לנתונים, יש משפט אחד שתפס את עיני וזעזע אותי: בידי המשרד לא היו נתונים על זמן ההמתנה השכיח וממוצע להקצאת דירה ועל זמן המתנה לפי אזורים.

איציק שמולי: בידי המשרד לא היו את הנתונים האלו.

איציק שמולי: העדר הנתונים פגם בתהליך קבלת ההחלטות בנושא מדיניות הסביבה.

איציק שמולי: השאלה שלי היא איך במשרד השיכון אין את הנתונים האלו ואיך אפשר לעשות בדיקה רצינית לגבי זמן ההמתנה ולקבל תובנות משמעותיות בלי הנתונים הללו?

אמנון כהן: משרד השיכון יענה על זה.

<שמואל גולן: אני מניח שהמנכ"ל יענה על זה.

<שמואל גולן: לגבי הכסף ממכירת הדירות – הזכרתי את זה קודם – עד מרץ 2008 מכרו 26,000 דירות בערך, מה שהכניס למדינה כ-2 מיליארד שקל.

<שמואל גולן: הכסף היה יועד להיכנס לקרן לרכישת דירות חדשות ובמקביל גם לפתור את ההסכם שנעשה בזמנו ולהחזיר את הכסף לסוכנות שהרי חלק מהדירות היו במימון הסוכנות.

<שמואל גולן: למיטב ידיעתנו, חלק גדול מהכסף – מעל מיליארד וחצי שקלים – הועבר לסוכנות וחלק אחר הלך לצרכים אחרים לפי החלטת האוצר.

<שמואל גולן: לגבי זמני ההמתנה, הנתונים לא היו מדויקים ולכן לא התייחסנו אליהם בדוח הזה.

<שמואל גולן: התייחס פה היושב-ראש לסוגיה של דירות לנכים - - -

באסל גטאס: כבודו, כשאומרים שהייתה החלטה לייעד את זה לקרן – החלטה של הממשלה?

<שמואל גולן: החלטת ממשלה שקבעה שמקימים קרן שנקראת "קרן לדיור".

באסל גטאס: אז מי החליט אחרת?

באסל גטאס: איזה דרג החליט אחרת?

<יוסי הירש: היה לנו כאן דיון ב-2009 שהשתתפו בו שר הבינוי והשיכון ומנכ"ל המשרד, מרדכי מרדכי, הם אמרו שהם ייעדו את זה לצרכים אחרים במשרד הבינוי והשיכון, כ-200 מיליון שקל.

<יוסי הירש: אני מניח שהסכום גדל מאז כיוון שהתקבלו כספים נוספים.

באסל גטאס: אז הם חזרו לממשלה?

<יוסי הירש: לא חזרו לממשלה, חד משמעית לא.

חנא סוייד: יש לי שאלה לגבי המספרים שנאמרו כאן.

חנא סוייד: אמרת ש-26,000 יחידות דיור נמכרו ב-2 מיליארד שקל.

חנא סוייד: בחישוב מהיר שעשיתי יוצא 100,000 שקל ליחידת דיור.

חנא סוייד: זה הגיוני?

<ליאורה שמעוני: כן.

חנא סוייד: מה זה "כן"?

חנא סוייד: ממוצע מחיר דירה במדינה זה מיליון ורבע שקל.

אמנון כהן: נמכר ב-20% מהמחיר.

<ליאורה שמעוני: המחיר מסובסד.

<שמואל גולן: ההחלטה הייתה שהזכאים מקבלים הנחה של בין 80% ל-90%.

<שמואל גולן: הזכאים, לא כל אחד.

אילן גילאון: חנא, זה נראה לך זול מדי?

<שמואל גולן: זאת הייתה ההחלטה – למכור את זה לזכאים בהנחה של 90%-80% ולא בשוק החופשי.

אמנון כהן: לכן הסוכנות אמרה: אני לא נותנת מתנות.

אמנון כהן: אתם רוצים – שהמדינה תיתן.

מיקי רוזנטל: זה דווקא היה צעד מבורך.

חנא סוייד: תראה, צירפתי את זה לתרבות המערב הפרוע – חשבתי שיש פה משהו לא בסדר.

<שמואל גולן: יושב-ראש הוועדה התייחס לשתי סוגיות כבדות מאוד שגם אותן הצגנו בדוח: תחזוקה ותיקון ליקויים בדירות – לחברות המשכנות, ואחת מהן אמורה להיות פה היום, יש תקציב לעניין הזה ומתפקידן לתחזק את הדירות האלה.

<שמואל גולן: מצאנו גם איתם וגם עם חברת עמידר הרבה מאוד בעיות.

<שמואל גולן: לא דוח אחד עשינו בעניין הזה של תחזוקת דירות – בעניין הזה התקציב לא מימש את עצמו ובחלק מהמקומות הצגנו בדוחות האחרונים דירות שנמצאות מתחת לסטנדרט שאדם נורמלי צריך לגור בהן.

<שמואל גולן: אנחנו סבורים שצריך לתת את הדעת לעניין הזה וגם בעניין הזה אנחנו הולכים לעשות ביקורת מעקב.

<שמואל גולן: טיפול בפולשים: המעבר הזה בין דירות לבין דיירים יצר ואקום.

<שמואל גולן: הדירות הריקות שנמצאות במקומות מסוימים ולא משעבדים אותן לזכאים או שאין להן דורש, גרם לכך שיש פולשים.

<שמואל גולן: פינוי פולשים הוא תהליך ארוך מאוד.

<שמואל גולן: זה לוקח הרבה שנים בבית משפט להוציא או לא להוציא מישהו.

<שמואל גולן: הדבר הזה הוא רעה חולה שצריך לטפל בה.

חנא סוייד: לגבי הגדרת פולשים – האם משפחות שלא משלמות שכר דירה, לא מצליחות לשלם, נחשבות לפולשים?

<שמואל גולן: לא, לא.

אמנון כהן: הוא לא זכאי בכלל לדירה.

חנא סוייד: אני מדבר על מי שגר שם ולא יכול לשלם.

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: לא רוצה לשלם.

<שמואל גולן: פולש זה מי שפלש.

<שמואל גולן: מי שגר בדיור ציבורי ולא מסוגל לשלם שכר דירה - - -

חנא סוייד: זה מחזק את דעתי – אני בא מיישוב ערבי, ביישובים הערביים אין לנו את הידע הזה, את התרבות זאת, ולכן אני שואל שאלות טריוויאליות.

<רותי לביא: - - - מחוסר דיור - - - המילה פולש היא פוגענית כמו - - -

אמנון כהן: גברתי, את לא צריכה לדבר עכשיו – אני אתן לך לדבר, אבל אל תפריעי תוך כדי דיבור.

<שמואל גולן: אני לא מכיר מילה אחרת למישהו שנכנס למקום שלא שלו.

<רותי לביא: מחוסר דיור שלא קיבל את זכותו - - -

אמנון כהן: לא נכון, לא תמיד.

מיקי רוזנטל: לפעמים אלה סתם עבריינים.

<שמואל גולן: הדבר האחרון שאני רוצה להפנות אליו את תשומת לב הוועדה ואנחנו מתייחסים אליו בדוח ואני גם אמרתי שאנחנו מפרסמים דוח בעניין הזה הוא הסוגיה של הסיוע למשכנתאות.

<שמואל גולן: אחד הפתרונות לסיוע לחסרי דיור - - -

תמר זנדברג: סליחה, אדוני היושב-ראש, נכנס אדם יקר וחשוב לנושא הדיון - - -

אמנון כהן: כולם לעמוד עכשיו – מה זה הדבר הזה?

אמנון כהן: הלאה.

<קריאה: זאת פוליטיקה חדשה.

אמנון כהן: פוליטיקה חדשה.

אמנון כהן: אמנם היית עוזרת אבל עם כל הכבוד, רן לא צריך אותך בשביל להיכנס לוועדה, תאמיני לי.

אמנון כהן: בוא שב, רן.

אמנון כהן: אצלנו אומרים: פעם חבר כנסת – תמיד חבר כנסת.

<שושנה נתן: הוא לא סתם חבר כנסת, הוא באמת לא סתם חבר כנסת.

אמנון כהן: נכון.

<שושנה נתן: עם הרבה לב ונשמה.

רן כהן: שלום וסליחה – באתי במקרה.

<שמואל גולן: הדבר האחרון שאני רוצה לציין פה, העיר את זה גם יושב-ראש הוועדה, זה נושא הסיוע שמשכנתאות.

<שמואל גולן: אחד הפתרונות לחסרי דיור זה הסיעו במשכנתאות.

<שמואל גולן: לעניין הזה בזמנו תקציב מיוחד יועד לעניין הזה כדי לסייע במשכנתאות בכך שחלק מהתקציב מוקצה לבנקים ומיועד להלוואת משכנתאות בריבית נמוכה.

<שמואל גולן: לימים, ריבית השוק עלתה על הריבית שהוגדרה ואין היום דורש לכסף הזה.

<שמואל גולן: הזכיר את זה יושב-ראש הוועדה, שהכסף הזה שוכב בקופה ובסוף השנה הוא מיועד לצרכים אחרים, ובסופו של דבר הוא לא בשימוש שלטובתו הוא יועד – סיוע למשפחות נצרכות ולמי שרוצה לקבל הלוואות.

<שמואל גולן: גם התנאים היו פחות קשיחים מהתנאים שקיימים היום בשוק החופשי.

<שמואל גולן: אני מזכיר לכם שיש היום מגבלות של בנק ישראל לגבי כמה הון עצמי אתה צריך להביא על מנת לרכוש דירה.

<שמואל גולן: הסבסוד הזה היה צריך, בין היתר, לתת פתרון לדבר הזה.

<שמואל גולן: בסופו של דבר ההמלצה שלנו היא לדון בכל הסוגיה הזאת בממשלה ולהחליט מה עושים.

<שמואל גולן: כנראה צריך להמשיך ולהחזיק דיור ציבורי, יש גם חוק דיור ציבורי שאחד מיוזמיו הגיע קודם – שלום אדוני – ולכן צריך גם לתת את הדעת איך מצד אחד מחזיקים דיור ציבורי במקומות שהם אטרקטיביים כי במקומות שהם לא אטרקטיביים הדירות עומדות כאבן שאין לה הופכין, ובסופו של דבר גם לדעת לנהל את זה בצורה נכונה.

<שמואל גולן: המדינה החליטה בזמנו שהניהול יתבע באמצעות החברות המשכנות.

<שמואל גולן: יש כרגע החלטה אחרת לגבי בחברות המשכנות וכנראה שיצטרכו לתת את הדעת כיצד ממשיכים לנהל את הדבר הזה בצורה מסודרת.

באסל גטאס: איזו החלטה?

<שמואל גולן: לגבי הורדת כל מיני סמכויות מהם; אתה תשמע על העברת כספים שיועדו לרכישה והלכו לצרכים אחרים; על הסיפור הצולב הזה של חברות משכנות שחלקן שייכות לשלטון המקומי וחלקן שייכות למדינה ואז מתחיל הוויכוח למה מיועד הכסף – לאחרונה שברנו את הראש עם פרזות ועכשיו אנחנו פה עם חלמיש.

<שמואל גולן: אדוני, רק עוד דבר אחד:

<שמואל גולן: לגבי ההמלצה – לא המלצנו כי אני חושב שהדבר הזה נמצא בתחום המדיניות - - -

אמנון כהן: בסדר, אמרת את זה.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמוע את החברות הממשלתיות: חלמיש, עמידר, פרזות ועמיגור.

אמנון כהן: השאלות, מעבר להתייחסות לדוח, הן – נא לרשום, אנחנו רוצים תשובות – כמה דירות יש לכל חברה היום, כמה כסף יש בתוך החברה ממכירת דירות, כמה דירות בתוך אותה חברה נמצאות בידי פולשים וכמה זמן כבר נמצאים הפולשים וכן עלות משוערת לבית ואם יש תקציב לשיפוצים וגם לגבי מדיניות – מתן מפתח לזכאי חדש ובכך למנוע פולשים וכך יקבל את התקציב של השיפוץ ויקבל את הדירה.

אמנון כהן: אלי שחר מחברת חלמיש, בבקשה.

אילן גילאון: אפשר להוסיף שאלה, אדוני?

אמנון כהן: כן, כן.

אילן גילאון: כמה דירות בלתי שמישות או סגורות יש בגלל שיפוצים?

אמנון כהן: אלי שחר, בבקשה אדוני.

<אלי שחר: אני מנהל מחלקת זכאות ואכלוס בחלמיש.

<אלי שחר: לגבי הנתונים שביקשת, אני יודע להגיד בערך - - -

אמנון כהן: רק רגע.

אמנון כהן: חבר הכנסת לשעבר רן כהן – אצלנו חבר כנסת פעם אחת אז הוא נבחר ציבור לכל החיים כי אי אפשר להתנתק – אני רואה אותך, אדוני, שאתה בא מדי פעם ומגלה רגישות לדברים שטיפלת והם חשובים לך.

אמנון כהן: אתה רואה שאנחנו ממשיכים במה שהתחלת כי זה לא בא על פתרונו.

<חנה פריידין: הוא היה יושב-ראש הוועדה.

אמנון כהן: את מספרת לי?

אמנון כהן: גם כשאני הייתי יושב-ראש הוא היה חבר אצלי, אני הייתי אצלו.

אמנון כהן: עשיהו כמה דברים ביחד, גם עשינו שליחות בחוץ לארץ ביחד.

אמנון כהן: אז לפני שהחברות יענו אולי יש לך עוד שאלה.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

רן כהן: אני ממש מודה לך אדוני היושב-ראש ואני באמת מתרגש להיות בוועדה הזאת.

רן כהן: במקרה לגמרי הגעתי לכאן – אני חייב ללכת לישיבה אחרת – אני ממש מתנצל בפניכם כי אני יודע כמה אני עכשיו מטריד אתכם, התנסיתי בזה.

רן כהן: אבל כשאני מגיע לדיון על הדיור הציבורי אני לא יכול – אני מודה על האמת, אני לא יכול שלא לשאול שאלה אחת הכי פשוטה בעולה: חוק הדיור הציבורי עכשיו בפועל הוא בתוקף.

רן כהן: הכנסת החליטה לחוקק חוק והיא קבעה את המועד שלו, 1.1.2013, דיירים מבקשים לקיים את החוק.

רן כהן: למה לא מקיימים את החוק של כנסת ישראל?

רן כהן: זאת השאלה שלי.

<קריאה: זה בבג"ץ עכשיו.

רן כהן: זה בבג"ץ משום שהכנסת לא מקיימת אותו.

רן כהן: אבל אפשר לענות על זה לא רק בתשובה לבג"ץ אלא בתשובה - - -

אמנון כהן: משרד השיכון יענה.

אילן גילאון: לא צריך להגיע לבג"ץ.

רן כהן: החוק בתוקף.

אמנון כהן: מר שחר מחברת חלמיש, בבקשה אדוני.

אמנון כהן: תענה על השאלות ששאלתי ועל השאלה שהוסיף חבר הכנסת גילאון.

<אלי שחר: אני עוסק בנושא של זכאות ואכלוס – אני לא עוסק בנכסים.

אמנון כהן: כמה זכאים יש?

<אלי שחר: 210 זכאים שממתינים לדירות.

אמנון כהן: כמה דירות יש לכם בסך הכול?

<אלי שחר: 2,100 בערך.

אמנון כהן: איפה כל הדירות?

<אלי שחר: כולן מאוכלסות, ברור.

אמנון כהן: בכמה דירות יש פולשים?

<אלי שחר: אני לא יודע את הנתונים הללו כי אני לא עוסק בפולשים.

אמנון כהן: איפה מבקר הפנים?

מיקי רוזנטל: איפה מנכ"ל חלמיש?

<אלי שחר: מנכ"ל חלמיש לא הגיע ויושבת-הראש ילדה אתמול.

דב חנין: מנכ"ל חלמיש גם ילד?

דב חנין: ההתייחסות הזאת היא זלזול בכנסת.

אמנון כהן: אלי, זה מה שאתה יודע?

<אביחי יפת: אדוני היושב-ראש, יש 120 דירות - - -

אמנון כהן: לא שאלתי אותך, אני לא צריך תשובה ממך כרגע.

אמנון כהן: אני רוצה לשמוע מחלמיש עכשיו.

אמנון כהן: חברת חלמיש לא נתנה תשובה – מנהלת הוועדה, תרשמי לך להביא לדיון הבא בצו הבאה את יושב-ראש חלמיש ואת המנכ"ל ביחד וגם את מבקר הפנים.

אמנון כהן: יושב-ראש, מנכ"ל ומבקר הפנים – שלושתם עם צו הבאה.

<אורי מועלם: המבקר פה.

אמנון כהן: מי זה המבקר.

אמנון כהן: שב לשולחן, יש לי שאלות אליך.

אמנון כהן: אלי, אם אין לך תשובות אז תן לו מקום לשבת.

אמנון כהן: כן אדוני, תן לנו תשובות בבקשה לגבי מה שידוע לך, אם יש תקציב בחלמיש שמיועד לרכישת דירות ולא נוצל.

אמנון כהן: אם כן, כמה כסף וכמה זמן הוא שוכב ומדוע לא רוכשים דירות חדשות לזכאים.

מיקי רוזנטל: אולי אתה יכול לתת לנו את הנתונים שהמנכ"ל הנעדר לא נתן.

<אורי מועלם: לצערי, לא באתי היום עם תשובות מוכנות - - -

דב חנין: נו, באמת.

דב חנין: למה באתם?

מיקי רוזנטל: בשביל מה באתם?

אמנון כהן: חברים, אני מבקש.

אמנון כהן: אנחנו מכבדים את הזרוע הביצועית של משרד השיכון, שמקבלת הרבה כסף, מקבלים משכורות, רואה החשבון מקבל כסף על הביקורות שהוא עושה, אבל לבוא לוועדה המכובדת ולהגיד שאין תשובות – על מה אתה מקבל כסף, אדוני?

אמנון כהן: אתה מקבל כסף לעשות ביקורות בתוך המערכת.

אמנון כהן: אתה צריך לתת לי תשובות, אתה צריך להיות מבוקר – לכן אתה צריך לתת לי תשובות.

אמנון כהן: אם לא עכשיו, אז בדיון הבא תענה אבל לא יכול להיות שתבוא לדיון על דוח של מבקר המדינה ותגיד: לא התייחסתי לדוח, לא ידוע לי בכלל.

<אורי מועלם: אדוני, אני כמבקר פנימי כפוף לוועדת הביקורת וליושב-ראש הדירקטוריון.

<אורי מועלם: אני צריך לבצע תכנית ביקורת שאושרה על-ידי ועדת הביקורת והדירקטוריון.

<אורי מועלם: לצערי, בעבר לא הטילו עלי לבדוק את הנושא הזה ולמעשה מתחילת השנה ועד היום לא זימנו אותי כמבקר פנימי ולא הטילו עלי תכנית ביקורת.

אמנון כהן: כמה זמן כבודו נותן להם את השירות?

<אורי מועלם: מהתחלה ועד היום, בין 3 ל-4 שנים.

אמנון כהן: מה גובה התקציב השנתי שלכם כמקבל שירות?

אמנון כהן: זה לא סוד, אנחנו נקבל את זה.

<אורי מועלם: תקציב שנתי?

<אורי מועלם: אני לא זוכר את זה בעל-פה אבל אני יודע שעשיתי ב-4 שנים אולי 8 דוחות בסך הכול.

מיקי רוזנטל: ועדת הביקורת התכנסה בכלל בשנה-שנתיים האחרונות?

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אתה לא שומע באמירה שלו שמדחיקים אותו, ששמים אותו בצד?

אמנון כהן: אני יודע, הבנתי.

אמנון כהן: הגשת בקשה לדוח שאתה רוצה לבדוק דברים מסוימים?

אמנון כהן: אתה צריך להכין תכנית עבודה.

<אורי מועלם: ביקשנו לכנס את ועדת הביקורת והגשנו הצעה לתכנית ביקורת, אבל לצערי לא זימנו את הוועדה.

חנא סוייד: פלילי.

<שמואל גולן: אדוני, אני רוצה להעיר שמחר אנחנו מפרסמים גם דוח בנושא הביקורת הפנימית, בדקנו את הביקורת הפנימית – אין ביקורת.

אמנון כהן: שמעתי.

אמנון כהן: כרגע לא מעניין אותי מה אתה מפרסם – מעניין אותי שחברה ממשלתית, זרוע ביצועית של משרד השיכון, באה לוועדה ואין לה תשובות.

אמנון כהן: מתחמקים מלבוא לדיונים.

אמנון כהן: אז אני עומד בדרישתי הקודמת - - -

<אורי מועלם: סליחה, לא מתחמקים.

אמנון כהן: אין לי טענות אליך, אדוני.

אמנון כהן: מר מועלם, אתה בסדר.

אמנון כהן: אתה לא זה שצריך להביא לי את תשובות – אתה בסדר.

<אורי מועלם: לא זומנתי לוועדה.

אמנון כהן: אתה מאה אחוז, באת מטוב לבך, בסדר.

אמנון כהן: אני מבקש ממנהלת הוועדה – להביא גם המנכ"ל וגם יושב-ראש חלמיש לדיון הבא עם צו הבאה.

אמנון כהן: חברת עמידר, בבקשה, אותן שאלות.

אמנון כהן: מי הגיע מטעם החברה?

אמנון כהן: מנכ"ל החברה יעקב ברוש, בבקשה.

אמנון כהן: איך אתה מרגיש?

<יעקב ברוש: מצוין.

אמנון כהן: עכשיו תן תשובות.

אמנון כהן: אתה זוכר את השאלות, אני אחזור עליהן?

<יעקב ברוש: לא, לא.

<יעקב ברוש: יש תשובות, אל תדאג.

<יעקב ברוש: אנחנו מנהלים 45,000 דירות.

<יעקב ברוש: אין לנו אפילו שקל אחד ממכירת הדירות – כל הסף עובר ישירות לקופת המדינה.

אמנון כהן: לקרן הזאת?

אמנון כהן: לקרן הדיור?

דב חנין: למטרות אחרות.

<יעקב ברוש: הכסף עובר למדינה.

<יעקב ברוש: מה עושה המדינה עם הכסף אני לא יודע - - -

דב חנין: את זה אנחנו יודעים – לוקחת את זה לדברים אחרים לגמרי.

אמנון כהן: חבר הכנסת חנין, תן לי לקיים דיון ממצא.

<יעקב ברוש: כבוד היושב-ראש, אני מעביר את הכסף ישירות.

<יעקב ברוש: מה עושה המדינה עם הכסף – אני לא יודע.

אמנון כהן: כמה דירות מכרתם?

באסל גטאס: אתה חברה בע"מ, נכון?

<יעקב ברוש: אני חברה בע"מ.

באסל גטאס: איך אתה מעביר כסף למדינה?

באסל גטאס: זה אירוע מס.

<יעקב ברוש: לא, לא.

<יעקב ברוש: זה לא אירוע מס.

באסל גטאס: איך האוצר לוקח את הכסף?

באסל גטאס: בצורת דיבידנד?

<יעקב ברוש: כל הכספים שאני גובה עבור המדינה – גם ממכר וגם מגבייה – עוברים ישירות למדינה.

<יעקב ברוש: אני מתקיים מעמלות ניהול לפי הנכסים שלנו.

<יעקב ברוש: כמה מילים לגבי הפולשים: יש 380 פולשים - - -

אמנון כהן: מה טווח הפלישה שלהם?

אמנון כהן: 380 פולשים?

<יעקב ברוש: יש 380 פולשים.

<יעקב ברוש: בשנת 2004, כשנחתם הסכם הניהול בין עמידר למדינה, היום 1,000 פולשים.

<יעקב ברוש: כל שנה נוספים בין 100 ל-150 פולשים.

<יעקב ברוש: יעד הפינוי שלנו הוא 10% נטו כל שנה.

אמנון כהן: אבל נולדים חדשים כל הזמן.

אמנון כהן: לא סגרתם את הפתח, כמו שהצעתי בדיון הקודם, שהזכאי יקבל מיד את המפתח ואז יש לך שומר.

<יעקב ברוש: יש דירות פנויות שלא מתאכלסות כי אין להן ביקוש – שם זאת לא הבעיה.

<יעקב ברוש: הבעיה היא באזורי ביקוש.

<יעקב ברוש: באזורי ביקוש אין לנו אינדיקציה – אנחנו משפרים עכשיו את המערכות – לפעמים אנשים נפטרים ואנחנו לא יודעים את זה, אנשים עוברים לטיפול סיעודי ועוזבים את הדירות.

<יעקב ברוש: כל הנושא של מעקב אחר דירות פנויות, שיפרנו את הטיפול בזה.

<יעקב ברוש: יש לנו חברות שמבצעות ביקורים שוטפים, שמנו חיישנים בדירות, ואת כל הפולשים החדשים אנחנו בדרך כלל - - -

אמנון כהן: פעם בכמה זמן נציג שלך מבקר בדירה אצל זכאי?

<יעקב ברוש: בדירה פנויה כל שבועיים נציג שלי מבקר.

<יעקב ברוש: בדירה מאוכלסת הוא מבקר פעם בשנה, זה המינימום, ובדרך כלל זה הרבה יותר מפעם בשנה.

אמנון כהן: האם אתה יודע שקשיש גר שם, למשל, ולכן פעם בשנה זה מאוחר כי השכן לידו זה בחור, זוג צעיר, לא יודע אם זכאי או לא אבל הוא רוצה קורת גג – טבעי זה שאם הבית פנוי, אולי הוא עזר לקשיש או היה בלוויה, ועכשיו הוא חיכה לרגע ונכנס ואתם הגעתם אחרי כמעט 9 חודשים.

אמנון כהן: בינתיים הוא נרשם בעירייה, משפץ וכדי להוציא אותו אתה צריך לפצות אותו.

מיקי רוזנטל: אם הוא בכלל מצליח להוציא אותו.

אמנון כהן: וגם זה אחרי 5-4 שנים.

<יעקב ברוש: הדרך היותר חכמה ויעילה היא קיום ממשק לנפטרים ואז אנחנו יודעים על כל הנפטרים שלנו ויש אינדיקציה מידית?

אמנון כהן: ממשק עם הביטוח הלאומי?

<יעקב ברוש: מרשם האוכלוסין.

<יעקב ברוש: זה לקח לנו לא מעט שנים עד - - -

אמנון כהן: היום זה מבוצע?

אמנון כהן: היום אין בעיה כזאת של פולשים?

אמנון כהן: אדם שנפטר אחרי 120 - - -

מיקי רוזנטל: יש, יש בעיה.

מיקי רוזנטל: הוא אמר.

אמנון כהן: אבל אם סגרתם את זה עם ממשק מחשב ואתה מסונכרן - - -

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, חברה קדישא היא גם חברה משכנת, נראה לי.

אילן גילאון: מאוד משכנת.

<יעקב ברוש: זה לא סגור הרמטית כי אין לי אינדיקציה אם מישהו עזב למוסד סיעודי והכניס בן משפחה שלו ואני לא גיליתי את זה בביקור השוטף - - -

אמנון כהן: אם הוא עזב מעצמו?

<יעקב ברוש: כן, והכניס בן משפחה שלו.

<יעקב ברוש: אתה מגלה את זה רק בביקור הבא.

<יעקב ברוש: אנחנו גם מטפלים חוקית יחד עם הגורמים להגדיל את פרק הזמן של פלישה טרייה מ-30 יום ליותר כי אם אתה לא מגלה תוך 30 יום אז אתה נכנס לתהליך משפטי ארוך.

דב חנין: כמה בנים ממשיכים מוגדרים אצלכם כפולשים?

<יעקב ברוש: כ-50%.

דב חנין: 50% מהפולשים הם בנים ממשיכים?

<יעקב ברוש: מי שעדיין לא אושר חוקית וחתם על חוזה – יוגדר כפולש בהגדרה.

דב חנין: אבל מדובר באנשים שנולדו בדירה הזו, חיו בה כל חייהם - - -

אמנון כהן: בסדר, אבל יכול להיות שהוא לא זכאי כרגע, מה זה קשור?

דב חנין: אז תקרא לו "לא זכאי", למה פולש?

אמנון כהן: מושג לא נכון.

דב חנין: זה לאנוס את השפה.

דב חנין: פולש זה מי שלה היה במקום מסוים ופלש אליו.

<יעקב ברוש: כבודו, לא רציתי לסבך אותך, אבל אני קורא לזה: מלח"ז – מחזיק ללא חוזה.

<יעקב ברוש: בן משפחה - - -

דב חנין: בסדר, נקרא לו מלח"ז – לא פולשים.

אמנון כהן: אז מתוך 380 אתה אומר שמחציתם מלח"ז?

<יעקב ברוש: כן, והם מטופלים בוועדות משרד השיכון.

אמנון כהן: כמה כסף לשיפוץ נדרש לבית ממוצע?

<יעקב ברוש: לגבי שיפוצים ההקצאה כיום, תאזינו טוב, היא 510 שקלים תיקון שבר בדירה בשנה ועוד 205 שקלים לתיקון הרכוש המשותף – סך הכול כ-720 שקל לשנה לאחזקת דירה בדיור הציבורי.

<יעקב ברוש: אם תשאלו אותי אם הכסף הזה מספיק - - -

אמנון כהן: מי קבע את הפרמטר הזה?

<יעקב ברוש: חלקו נקבע בהסכם בין החברות לבין המדינה ומי שקובע זה - - -

אמנון כהן: בתפקידי סיירתי פעם בבתים כאלה והתביישתי שאנשים מבוגרים מאוד גרים בדירות שבהן לפעמים התריסים שבורים, לפעמים כל הקירות מצהיבים, שלא ראו מברשת 30 שנה, כמובן - - -

<שושנה נתן: דירות עם פטריות.

דב חנין: 700 שקלים זה לפטרייה אחת, אדוני.

אמנון כהן: דירה מוחזקת על-ידי זוג צעיר או משפחות גדולות, זה דבר אחד אל קשיש שאין לו אף אחד, לפעמים גם הילדים עזבו לחוץ לארץ או שלא נמצאים פה או שהוא ערירי – יש פרמטר כזה?

אמנון כהן: יש חריגים שלטובתם יש תקציב אחר?

<יעקב ברוש: יש תקציבים חריגים.

<יעקב ברוש: בשנים האחרונות משרד השיכון הקצה תקציבים יותר גדולים מאשר בעבר, לתיקון שבע זה היה 400 שקל.

<יעקב ברוש: בעקבות דוח המבקר זה עלה ל-500 שקל וכמובן שזה צמוד.

<יעקב ברוש: משרד השיכון, יחד עם החברות המשכנות – אני מדבר על עמידר – הקצה - - -

באסל גטאס: יש כאן שאלה: מה זה "שבר"?

באסל גטאס: יכול להיות שהדירה נשברת?

<יעקב ברוש: יש הגדרה מדויקת לשבר.

<יעקב ברוש: בגדול זה רק בעיות בטיחות.

<יעקב ברוש: יש סל בו מוגדר במדויק מה צריך לעשות ומה לא.

דב חנין: באיזו בעיית בטיחות אפשר לטפל ב-500 שקל?

אמנון כהן: אנחנו לא בשיעור עברית, בואו נתקדם.

אמנון כהן: מה עוד יש לך להגיד, אדוני, לשאלות שלנו?

<יעקב ברוש: אני יכול להגיד שהתקציבים לא מספקים ולא מתבצעת שום אחזקה מונעת, למעט באכלוס חוזר.

<יעקב ברוש: ראוי להגיד כאן כמה מילים טובות: תקציבי האכלוס החוזר גדלו בצורה משמעותית בשנתיים-שלוש האחרונות – עדיין זה לא מספיק – אבל זה עשה שיפור משמעותי מממוצע של 10,000 לכמעט 30,000 לדירה.

באסל גטאס: כמה דירות של נפקדים יש לכם במסגרת ה-45,000?

באסל גטאס: כמה דירות של נכסי נפקדים יש לכם?

<יעקב ברוש: נכסי נפקדים, עריקים – מה שציין ידידי רן זה לא מדויק – יש 5,500 נכסים.

<יעקב ברוש: רובם מוחזקים בעיקרון על-ידי דיירים מוגנים.

<יעקב ברוש: מה שיוצא במכרזים אלו נכסים שלא ראויים למגורים – הם נכסים ישנים ללא יסודות וללא תשתית ועדיף למכור אותם כדי שיזמים יבנו ויפטרו בעיות על הקרקע מאשר שישתמשו בנכסים האלה שגם אין להם ניצול נכון של זכויות בניה.

אמנון כהן: יעקב, תודה בשלב הזה.

אמנון כהן: חברת פרזות, גלעד בר אדון המנכ"ל, בבקשה אדוני.

אמנון כהן: תשיב קודם כל על אותן שאלות.

<גלעד בר אדון: החברה מחזיקה היום 750 דירות באזור ירושלים.

<גלעד בר אדון: החברה מכרה כ-1,000 יחידות דיור בעשור האחרון במבצעי מכירת הדירות שהוביל משרד השיכון.

אמנון כהן: לאן הלך הכסף?

<גלעד בר אדון: הכסף, כ-120 מיליון ₪ הצטבר בקופת פרזות.

<גלעד בר אדון: החברה סירבה להעביר אותו במשך שניים ארוכות לאוצר מאחר והיא ידעה שהכסף מיועד לרכישת דירות והיא ראתה בחברות מקבילות שהכסף עובר ופשוט לא חוזר למטרה.

אמנון כהן: אז כמה דירות קניתם?

<גלעד בר אדון: התנהל ויכוח מאוד-מאוד כבד במשך שנים מול משרד האוצר שטען שהכספים האלה אמורים להגיע אליו והא אמור לתקצב את המטרות ומנגד החברה אמרה שאנו רואים שזה לא עובד בפועל ולכן נמצא פתרון - - -

מיקי רוזנטל: קניתם בכסף הזה דירות חדשות?

<גלעד בר אדון: החברה ניסתה ליזום מספר פעמים בדירקטוריון החלטות של רכישת דירות אך היוזמות נעצרו הן בדרכים של מכתבים לדירקטוריון שאם הכסף הזה יצא – זה יהיה באחריות האישית של הדירקטורים, ומכתבים אחרים - - -

אמנון כהן: האוצר פה?

אמנון כהן: צחי, אתה שומע, כן?

<גלעד בר אדון: למעשה הם כבלו את הידיים של החברה מלפעול.

<גלעד בר אדון: בסופו של התהליך הזה האוצר הוביל מהלך - - -

אמנון כהן: כמה כסף הצטבר אצלך?

<גלעד בר אדון: 120 מיליון.

<גלעד בר אדון: היום זה מעל - - -

אמנון כהן: לעיריית ירושלים עבר משהו?

<גלעד בר אדון: לא עבר שום דבר.

<גלעד בר אדון: כל הכסף מוחזק בקופה בניסיון להציע פתרונות.

<גלעד בר אדון: ישבתי עם שר הבינוי והשיכון הקודם – עם הנוכחי עדיין לא הספקתי – בשביל להציע פתרונות ולהגדיל את מלאי יחידות הדיור.

<גלעד בר אדון: בסופו של התהליך הזה האוצר החל בהליך של פירוק החברה בחוק ההסדרים על מנת להוציא ממנה את הכספים.

<גלעד בר אדון: היום אנחנו נמצאים בסטטוס שהמאבק הזה, בסופו של דבר, הוביל למצב שהחברה היחידה ששמרה על הכספים למען זכאי הדיור הציבורי נמצאת היום בסטטוס לפירוק על פי החלטת ממשלה - - -

אמנון כהן: אמרנו שהאוצר תמיד כוחני – מה שלא הולך בכוח הולך ביותר כוח.

<שושנה נתן: מה שטוב צריך לזרוק – הרקוב יישאר.

אמנון כהן: צחי, אתה צריך לתת תשובות.

<גלעד בר אדון: יש הסכם שהתגבש בין בעלי המניות בנוגע לעתיד הכספים.

<גלעד בר אדון: אני חייב לומר שחלק מההתעקשות של החברה על הכספים האלה, כולל בדיונים בוועדה לביקורת המדינה ובבג"ץ ובדברים נוספים, הובילה לזה שהסכם הנוכחי חלק מהמטרות הם רכישת דיור ציבורי אבל לא כולם – מבקר המדינה גם בדק את ההסכם אז אולי יוכל להסביר יותר טוב ממני.

<גלעד בר אדון: אבל בשורה התחתונה, המאבק הארוך והעיקש הזה לא השתלם לחברה כי החברה נענשה על המאבק הזה.

<גלעד בר אדון: אולי יש פה מוסר השכל מה קורה כשמנסים לעמוד כנגד המערכת למטרה צודקת.

אמנון כהן: יש לכם פולשים?

<גלעד בר אדון: לא, אין פולשים.

<גלעד בר אדון: יש מספר מקרים בודדים ללא חוזים, כמו דיירים ממשיכים ומקרים כאלה ואחרים בהם אנחנו מטפלים מול משרד השיכון והבינוי בנהלים המקובלים.

<גלעד בר אדון: דבר נוסף, הקצינו מכספי החברה מיליון שקל לפני פחות משנתיים למבצע שיפוץ כל הדירות של פרזות בירושלים בגלל שראינו שמצב הדירות יורד ויורד עם השנים ואנחנו צריכים בכלך זאת לתת משהו חד-פעמי - - -

אמנון כהן: מתוך התקציב הזה?

<גלעד בר אדון: מתוך התקציב הקיים.

<גלעד בר אדון: הרי החברה גם מכניסה כספים וזה עלה ל-130 מיליון.

<גלעד בר אדון: החברה שיפצה דירות בהיקף של כמיליון שקל לשיפור תנאי הדיור של זכאי הדיור הציבורי ואני חייב לומר שבסך הכול המצב של הדירות שאנחנו מחזיקים הוא מצב טוב.

אמנון כהן: תודה.

חנא סוייד: האם יש לכם דירות במזרח ירושלים?

<גלעד בר אדון: לא, אין לנו.

אמנון כהן: אני רוצה לשבח את עבודתכם, חברת פרזות, גם את הדברים הטובים צריך להגיד.

אמנון כהן: יישר כוח ששמרתם את הכסף של הציבור – פה יש יעד וצריך לרכוש דירות.

אמנון כהן: הייתם מצוינים לטובת אלו ששלחו אתכם.

אמנון כהן: אנחנו נעשה את כל מה שאפשר - - -

חנא סוייד: אבל הם יפורקו, כנראה.

אמנון כהן: רגע.

אמנון כהן: יש עכשיו אווירה חדשה, אנשים חדשים - -

חנא סוייד: פוליטיקה חדשה.

אמנון כהן: - - פוליטיקה חדשה, שר אוצר חדש.

אמנון כהן: לכן אנחנו נפנה לשר האוצר כדי שיחזור בו.

אמנון כהן: שלא יקבל את התכתיבים של הפקדים מתחתיו, שדברים טובים צריך להרוס.

אמנון כהן: זה נגמר בפוליטיקה הישנה – עכשיו יש פוליטיקה חדשה.

אילן גילאון: אמנון, כיף באופוזיציה.

אמנון כהן: אנחנו נפנה כמובן לשר האוצר כדי שיעשה בדיקה.

אמנון כהן: בינתיים אתם היחידים ששמרתם על הקופה לטובת החוק, לטובת מה שהייתם צריכים לעשות.

אמנון כהן: אולי יש עוד חברות טובות שגם לגביהן אנחנו נפנה.

אמנון כהן: אנחנו אמנם אופוזיציה אבל בנושאים האלה, אמרתי, אין קואליציה ואופוזיציה.

אמנון כהן: אני גם מתכוון לדבר אישית עם שר האוצר, אני גם אדבר עם סגן - -

<גלעד בר אדון: אני מניח שהיום זה עומד על שולחן שר הבינוי והשיכון הנכנס.

אמנון כהן: בוודאי יש לו מה להגיד.

אמנון כהן: גם נדבר עם צחי וגם עם ראובן קוגן – בדברים טובים אסור לנו לפגוע.

אמנון כהן: בסך הכול הם לא השתמשו בכסף למשהו אחר, הכסף עומד.

אמנון כהן: אמנם המדינה צריכה לקבוע את הפרמטרים אבל פה יש חוק - - -

איציק שמולי: אני רוצה להציע הצעה לסדר, ברשותך.

אמנון כהן: אני אתן לך להציע, אבל אני חייב לשמוע עוד חברה אחת לפחות ואחר כך אני אתן לך לדבר.

אמנון כהן: חברת עמיגור - - -

דב חנין: עד מתי הדיון, אדוני?

אמנון כהן: תכננתי לשעה 11:00 – יש לנו משהו אחר כך, אבל אם נגלוש כמה דקות – אבל ניתן לכם, לא נסכם עד שלא נשמע את כולם.

אמנון כהן: מנכ"ל עמיגור, יובל פרנקל, כאן?

אמנון כהן: קודם כל אותן תשובות לגבי שאלותינו.

<יובל פרנקל: לא אותן תשובות – אותן שאלות.

חנא סוייד: איפה פועלת עמיגור?

<יובל פרנקל: עמיגור פועלת בפריפריה בעיקר בתחום הדיור הציבורי.

<יובל פרנקל: מהקריות וצפונה, לא בעכו, אלא מהקריות צפונה: מגדל העמק, כרמיאל.

<יובל פרנקל: ובדרום, בשפלה: באשדוד, אשקלון ובגליל המערבי – זה בתחום הדיור הציבורי.

<יובל פרנקל: אנחנו מחזיקים כ-13,000 דירות בדיור הציבורי.

<יובל פרנקל: אנחנו מחזיקים עוד כ-6,500 דירות שהן גם דיור ציבור – דיור גיל זהב לקשישים – והן נמצאות בארץ כולה, זאת אומרת שהפיזור הוא לא על פי החלוקה בין החברות, אלא בזה אנחנו נמצאים מקריית שמונה ועד מצפה רמון.

<יובל פרנקל: גם הדירות האלה מתאכלסות על פי קריטריונים של דיור ציבורי ועל פי הפנייה של משרד השיכול או משרד הקליטה בהתאמה.

<יובל פרנקל: מבחינת דיור ציבורי אנחנו מחזיקים כ-19,500 דירות בחלוקה הזאת.

<יובל פרנקל: לגבי פולשים – מחזיקים שלא כדין – המונח הוא נכון.

<יובל פרנקל: פולשים בהגדרת החוק יש אולי אחד או שניים אני לא חושב שיש מכיוון שאלו דירות בפריפריה ויש בהן פחות עניין אז אין פולשים לעניין 30 יום.

<יובל פרנקל: מה שישנו זה מחזיקים ללא חוזה שהם אנשים שחלקם סורבו להיות דייר ממשיך או שאחרים שהוכנסו על-ידי בן משפחה.

<יובל פרנקל: אנחנו מדברים על כ-50 משפחות, וזה משתנה.

אמנון כהן: יש 50 משפחות?

<יובל פרנקל: כ-50 מחזיקים דירות ללא חוזה מתוך 19,000 דירות.

<יובל פרנקל: בשנים האחרונות ישנה רגישות גודלה מאוד בעניין הזה וכל מקרה נבדק היום על-ידי משרד השיכון פעם נוספת ועוד פעם, כך שבפועל אנחנו מגיעים לרמה של פינויים בודדים בעקבות הנושא הזה.

<יובל פרנקל: אבל כ-50 משפחות מוגדרות - - -

אמנון כהן: כמה כסף יש ממכירות?

<יובל פרנקל: עמיגור היא לא בעלת הדירות – היא מנהלת את הדירות.

<יובל פרנקל: בשנים האחרונות כבר כמעט ואין מכירות, אבל במכירות שהיו בשנים האחרונות מכרו רק דירות מדינה ולכן הכסף הולך לקופת המדינה.

<יובל פרנקל: בשנים הקודמות זה הלך לקופת הבעלים – הסוכנות היהודית.

<יובל פרנקל: השלוש השנים האחרונות, 90% מהדירות שנמכרו היו דירות מדינה והכסף הלך לקופת המדינה.

<יובל פרנקל: לגבי אחזקת הדירות – הנתונים דומים לנתונים שמסר מנכ"ל עמידר כי ההסכמים הם מול המדינה.

<יובל פרנקל: המדינה והחוק שנקבע פה קבעו את רמת האחזקה.

<יובל פרנקל: כולנו, כל מנהל החברות, וגם משרד השיכון ואני בטוח שגם באוצר, חושבים שהסכומים נמוכים – כ-720 שקל – חושבים ואומרים.

<יובל פרנקל: הממוצע הוא גבוה יותר משום שישנם תקציבים נוספים שמשרד השיכון מעמיד והעמיד, גם בעקבות פעולה שנעשתה בוועדה הזאת – מותר גם למבקר לחוש תחושה של נחת – ההגדלה ב-100 שקלים הייתה בעקבות דוח קודם.

<יובל פרנקל: גם היום, אני יודע, שמשרד השיכון והאוצר שוקדים ויש מחשבה להגדלה נוספת.

<יובל פרנקל: הממוצע – ואני אומר את זה כי בדוח שהיה בנושא הזה עמיגור הופיעה כחברה שמשקיעה הכי הרבה בתחום אחזקת הדירות – אבל אני ומר שעדיין אנחנו זקוקים להרבה תקציבים נוספים.

<יובל פרנקל: בשנה שעברה השקענו ממקורות עצמיים, מעבר לתקציבים הפורמליים שהועברו אלינו, עוד כ-2.5 מיליון שקל ומשרד השיכון מעמיד תקציבים נוספים.

אמנון כהן: תודה.

<יובל פרנקל: אני מוכרח לדבר על משהו שהיה בו שינוי גדול מאוד בשנים האחרונות: התקציב לאכלוס חוזר היה תקציב נמוך.

<יובל פרנקל: בשנים האחרונות הוא נפתח ל-25,000 ולעיתים יותר ואנחנו מגיעים למצב שדירה מועמדת לרשות הדייר במצב שאנחנו חושבים שהוא הוגן מבחינת הדייר.

<יובל פרנקל: כמו שאמרתי, אנחנו בפריפריה ואין בעיה של פלישות.

<יובל פרנקל: בדרך כלל דירת גיל זהב נמסרת בתוך שבוע-עשרה ימים כי שם אין שיפוץ גדול; באכלוס חוזר הממוצע הוא חודש, אבל ישנן דירות שיש להן בעיה של התאמה לנכים או שהדייר לפעמים מבקש ללכת למשרד השיכון ולהביא תקציב נוסף אז זה יותר.

<יובל פרנקל: בדרך כלל הממוצע הוא חודש וישנם מקום שהרבה פחות מכך לגבי אכלוס חוזר.

<עמית מרקדו: אין זכאים ממתינים?

<יובל פרנקל: אתה תופתע מתור הזכאות.

<יובל פרנקל: קודם כל, תור הזכאות הוא לא בעמיגור אלא במשרד השיכון ובמשרד הקליטה, זאת אומרת הזכאים לא אצלי.

<יובל פרנקל: אני לא מכיר את הרשימות אבל אני יכול לומר לך שבערי הפריפריה: שדרות, אופקים, נתיבות – אין מצב של המתנה ואם יש היא שבועות בלבד.

<יובל פרנקל: המצב בקריות דומה.

<יובל פרנקל: יש לנו מצב שלפעמים עומדת דירה ריקה ואז אנחנו מפעילים את משרד השיכון – רונן מכיר את זה – לפעמים אנחנו מביאים 10 דיירים כדי לראות את הדירה עד שהם בוחרים אותה.

<יובל פרנקל: יש תור קצת יותר גדול באשדוד ובאשקלון אבל גם הוא לא ברמה של התורים של מרכז הארץ.

<יובל פרנקל: לגבי דירות פנויות – אין מושג כזה.

<יובל פרנקל: קיימת מערכת מאוד מתואמת מול משרד השיכון ומול משרד הקליטה כך שכל דירה שמתפנית מיד מפנים אלינו דייר ועוד דייר אם יש צורך.

אמנון כהן: תודה, תודה.

<יובל פרנקל: אני רוצה להוסיף עוד מילה אחת, תרשה לי, יש עניין של תיקון עוול בדברים שנאמרו פה כלפי חלמיש ואני מבקש פשוט - - -

אמנון כהן: אתה אל תגן על חלמיש – אתה לא עורך הדין שלהם.

<יובל פרנקל: אני לא עורך הדין אבל אני חושב שנעשה כאן עוול ואני חושב שכשתשתמע את הדברים - - -

אמנון כהן: לא יכול להיות שאנחנו שבוע מחפשים את מבקר הפנים של חברת חלמיש לכן אני מתרעם - - -

<שושנה נתן: אז מה יעשה האזרח הקטן?

<שושנה נתן: היושב-ראש מחפש אותו שבוע – כמה האזרח הקטן מחפש את המנהל?

אמנון כהן: גברתי, את יכולה להתפרץ פעם, פעמיים אבל אי אפשר ככה.

<שושנה נתן: סליחה אדוני, אבל זה פשוט מקומם שאותי שכחבר כנסת, יושב-ראש ועדה, אתה מחפש אותו שבוע, אז מה קורה לאזרח הקטן שמחפש את המנכ"ל?

חנא סוייד: על אחת כמה וכמה.

אמנון כהן: אין מנכ"ל – כל יום מתחלף.

<שושנה נתן: הוא יכול לחפש אותו 5 שנים.

אמנון כהן: לכן ההתרעמות היא שלא יכול להיות במדינת ישראל, עם כל הטכנולוגיות שיש, שאנחנו שבוע מחפשים ומבקשים בכבוד שיבוא לדיון ויגיד את הגרסה שלו.

אמנון כהן: אני אומר, אני רוצה לעזור כי יש פה מצוקה אמתית של אנשים זכאים.

אמנון כהן: מצד אחד יש זכאים ומצד שני יש הרבה כסף – אנחנו נפתור את הבעיה.

אמנון כהן: גם פרזות שהעלתה את הבעיה באופן אמתי ומקצועי אנחנו נשב אתה ופתור את הבעיה.

אמנון כהן: בסוף אתה תראה שיש פתרון, גם נציג האוצר יושב פה ונמצא פתרון.

אמנון כהן: אבל אם הוא לא בא ומתחמק ויושבת-הראש ילדה – מזל טוב וסימן טוב, בן או בת?

אמנון כהן: – אבל מנכ"ל, תבוא עם נתונים.

אמנון כהן: שולח אדם שבא באמת בכבוד – תודה, שכיבדת אותנו – אבל זה לא יכול להיות שאנחנו לא נקבל אינפורמציה.

אמנון כהן: לכן אני חושב שבמקום לפרק את חברת פרזות – צריך לפרק את חלמיש אולי.

<דוד דהאן: את כל החברות המשכנות.

אמנון כהן: אולי את כל החברות לא צריך, יכול להיות.

<יובל פרנקל: בכל זאת אני חושב שצריך לתקן עוול לפחות לגבי יושבת-ראש החברה.

<יובל פרנקל: ההערה הזאת היא כי אין כמו אהבה ראשונה – אני הייתי מנכ"ל חלמיש במשך 5 שנים לפני הרבה מאוד שנים, בימים אחרים – אבל במשך יותר משנה אין מנכ"ל לחלמיש - - -

אמנון כהן: כמה זמן?

<יובל פרנקל: יותר משנה.

אמנון כהן: אז למה עזבת?

<יובל פרנקל: זה היה לפני 15 שנה.

<יובל פרנקל: אבל אין מנכ"ל לחלמיש, לכן אתה לא יכול לעשות צו הבאה - - -

אמנון כהן: אין ממלא מקום?

אמנון כהן: יש ממלאת מקום – אני אגיד לך גם את השם שלה.

<יובל פרנקל: רותי מוסקונה.

אמנון כהן: אז למה את אומר לי שאין מנכ"ל?

אמנון כהן: יש.

<יובל פרנקל: אבל אין מנכ"ל – אתה אומר: צו הבאה למנכ"ל.

אמנון כהן: בסדר, אבל יש ממלאת מקום.

<יובל פרנקל: רחל תורג'מן ממלאת בהתנדבות את התפקיד שלה יום ולילה - - -

אמנון כהן: זה לא אומר שלא צריך לעבוד.

מיקי רוזנטל: יובל, עם כל הכבוד, אתה לא בכיוון.

<יובל פרנקל: תרשה לי עוד משפט נוסף.

אמנון כהן: תודה, תודה.

אמנון כהן: גמרת.

אמנון כהן: אנחנו גם מעריכים את גברת תורג'מן.

אמנון כהן: אדם מקבל תפקיד – גם חברי מועצה בעיריות לא מקבלים שכר – אבל הוא יודע לאן הוא הולך.

<יובל פרנקל: זה לא אותו דבר.

אמנון כהן: בסדר, היא בהתנדבות – אדם שלא מסוגל לעשות את העבודה אז שיעזוב.

אמנון כהן: אבל אדם שלקח שליחות אמתית ומתחבר לזה, צריך לעשות את העבודה.

אמנון כהן: אנחנו מבינים שהיא כרגע בחופשת לידה, הכול בסדר, אבל היא הייתה צריכה לשלוח נציגות בכירה – אני אפילו לא אומר מנכ"ל – אבל נציגות בכירה שתעבור על הדוח, שיבואו עם תשובות בצורה אלמנטרית, הדוח מלפני 4 שנים.

אמנון כהן: לעשות ישיבת מטה לקראת הדיון.

אמנון כהן: שבוע מחפשים אותה, אז היא הייתה צריכה להרים טלפון אפילו שיושבים בבית בחופשת לידה ולשאול מה צריך בדיוק, מה הבעיה, למה צריכים את מבקר הפנים – מדברים.

אמנון כהן: אבל לא להתעלם, לא לשלוח אף אחד, עם כל הכבוד, יש גבול.

אמנון כהן: חבר כנסת שמולי, רצית להעיר הערה?

אמנון כהן: אחר כך אני רוצה לשמוע את משרד השיכון ואת האוצר.

איציק שמולי: אני רוצה להעיר הערה לסדר.

איציק שמולי: אני חושב שהנתונים מדברים בעד עצמם ולכן אני לא רוצה לנאום נאומים חוצבי להבות, אבל כן להציע לך הצעה לסדר.

איציק שמולי: אני חושב שהדיון מתמקד – אולי בחצי צדק – רק בחברות המשכנות – אדוני - - -

אמנון כהן: לא, עוד לא הגענו למשרד השיכון.

אמנון כהן: חכה, אנחנו בתחילת הדיון.

אמנון כהן: אם אתה רוצה לדבר – תדבר אחרי משרד השיכון כי זה גוף של ממשלה.

אמנון כהן: למה רציתי לשמוע את החברות המשכנות?

אמנון כהן: כי שמעתי ביקורת עליהם.

אמנון כהן: אבל מי שאחראי עליהם זה משרד השיכון.

אמנון כהן: לכן אני אומר שאם אתה רוצה להגיד משהו, קודם כל תשמע את מנכ"ל משרד השיכון שמכבד אותנו ובא, נשמע את נציגי האוצר.

אמנון כהן: אז אני חושב שחברי הכנסת יקבלו את התמונה הברורה ונדע איפה לתקוף.

דב חנין: אנחנו מכירים את התמונה.

אמנון כהן: אבל יש פה חברי כנסת חדשים.

אמנון כהן: תתחשב גם בחדשים, הם גם צריכים ללמוד את הסוגיה.

דב חנין: גם החדשים למדו את החומר.

אילן גילאון: יש פה מצב שהמדינה מתנהלת במצב עברייני ואתה מתחיל מחלמיש?

דב חנין: בדיוק, נכון.

אמנון כהן: לאט, לאט.

אמנון כהן: נציג אוצר, אתה רוצה לדבר עכשיו או אחרי משרד השיכון?

<צחי דוד: אחרי משרד השיכון.

<צחי דוד: לא חשוב.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, מי אתה רוצה שיציג לנו את התמונה, גם יתייחס לדוח, גם יתייחס לדיון הזה?

<רונן כהן: אני, אדוני.

אמנון כהן: מי אדוני?

<רונן כהן: אני מנהל במשרד השיכון.

אמנון כהן: תתקרב למיקרופון.

אמנון כהן: מה תפקידך בכוח של משרד השיכון?

<רונן כהן: אני אחליף את ישראל שוורץ עוד חודש – סמנכ"ל משרד השיכון, מנהל אגף נכסים.

אמנון כהן: קודם כל, אנחנו מברכים אותך על תפקידך החשוב והרם והחברתי ביותר.

<רונן כהן: זאת שליחות.

אמנון כהן: שליחות אמתית.

אמנון כהן: אם תיקח את זה כשליחות - - -

<רונן כהן: האמת שאנחנו רואים בזה שליחות גדולה, אמנם בשכר, אבל שליחות - - -

אילן גילאון: לא האמנתי אף פעם שיש מי שיחליף את ישראל שוורץ.

<רונן כהן: האמת שאין, אבל זה - - -

אילן גילאון: אתה ישראל שוורץ החדש?

<רונן כהן: קודם כל הייתי טובה לוי ועכשיו אני ישראל שוורץ – כל פעם שבאתי הוא שאל: אתה טובה לוי?

<שושנה נתן: בבקשה אל תהיה ישראל שוורץ.

<רונן כהן: אני לא אייצג פה את סדרי העדיפויות של הממשלה, אני אר אציג את העובדות – מה קרה מאז שיצא הדוח, מאז שבוצע הדוח.

<רונן כהן: ראשית, נוספו בערך 150 פתרונות נוספים של דיור בשנים האחרונות, זאת אומרת, נרכשו דירות נ"ר, נתנו מענקים לרכישות דירות בבעלות עצמית, לאנשים שחיכו המון-המון שנים.

אמנון כהן: כמה נכים יש שעדיין זקוקים?

<רונן כהן: אין נכה אחד שהוא מנוע מלממש את הזכות שלו.

<רונן כהן: לנכים יש פריבילגיה שאין לאחרים – עומד לרשותו תקציב, הכדור נמצא בידיים שלו.

<רונן כהן: הוא יכול למצוא דירה ולהגיד שהיא מתאימה, הוא כמובן מביא אישור של מרפא בעיסוק שהדירה באמת מתאימה – ואנחנו קונים לו.

<רונן כהן: לא היה נכה אחד שהגיע ואמרנו לו שאן כסף.

אמנון כהן: סיבכת אותי בתשובה הזאת.

<רונן כהן: אני לא הכי אופטימי לגבי העתיד, אבל עד היום הצלחנו להסתדר.

<רונן כהן: הכנסנו משפחות שחיכו הרבה שנים, רכשנו והמשכנו לרכוש דירות לנכים.

<רונן כהן: המשרד עשה את זה מתקציבו, זה לא שהוא קיבל תגבור תקציבי, הוא עשה את זה בתוך סדרי העדיפויות של המשרד.

<רונן כהן: דבר נוסף – אולי המנכ"ל ירחיב על זה – נסגרו מספר הסכמים עם החברות המאכלסות.

<רונן כהן: במסגרת אותם הסכמים, גם של חסרת פרזות וגם במסגרת ההסכם שנחתם לאחרונה עם חברת חלמיש, מכניסים עוד כסף – בסביבות 150 מיליון שקל – לטובת רכישת דיור בשיכון הציבורי.

אמנון כהן: קראתי בפרוטוקול קודמך בתפקיד אמר בדיון הקודם – עלות הדירה הייתה אז 600 אלף שקל והיום זה מיליון או מיליון מאה – שבתפיסה עדיף לו לתת פתרונות של השתתפות בשכר דירה בסכום הזה.

אמנון כהן: אולי זה טוב, אני לא יודע, אבל המדינה אמרה שנכס זה נכס.

אמנון כהן: קנית דירה אז פתרת בעיה למשפחה אחת וזאת אחת הדרכים כי גם המדינה מתייחסת לזה ויש גם דרכים אחרות, אני אומר שהכול פתוח.

<רונן כהן: מאה אחוז, המנכ"ל יתייחס לזה.

<רונן כהן: נעשה שדרוג רציני לטענה שעלתה בביקורת שאנשים שממתינים הרבה שנים אין להם שכר דירה ריאלי לשוק – הם היו מקבלים 1,500-1,200 שקל.

<רונן כהן: הנושא שודרג מאוד – הים זה עד 3,000 שקל.

אמנון כהן: לא לכולם.

אמנון כהן: כמה אנשים כאלה יש?

<רונן כהן: בין 2,500 ל-3,000 שקל.

אמנון כהן: מי זכאי לזה?

<רונן כהן: הכי הרבה ממתינות המשפחות הגדולות ולכן הן מקבלות 3,000 שקל.

<רונן כהן: בסופו של דבר, מתוך אותם 1,700 - - -

איציק שמולי: 2,500 זה הגבול התחתון?

<רונן כהן: לא, לא.

אמנון כהן: לא, הוא אומר שעד לשם הגיעה ההשתתפות.

אמנון כהן: שאלה נכונה, במקומה.

אמנון כהן: מהי המדרגה הראשונה?

מיקי רוזנטל: 1,200.

<רונן כהן: המינימום באותם יישובי ביקוש, אותם יישובי מחסור – 2,500.

<רונן כהן: זה מרכז הארץ.

<רונן כהן: 2,500 זה המינימום - - -

<רותי לביא: לא נכון.

<רותי לביא: אנחנו מכירים אנשים עם 700 שקל - - -

<רונן כהן: אני מדבר על זכאי דיור ציבורי.

אמנון כהן: מה זה הזכאי הזה?

<רונן כהן: אחת הטענות המרכזיות היא שיש אנשים עם - - -

אילן גילאון: מה זה, אנשים שעברו ועדת אכלוס - - -

אמנון כהן: אילן, אני לא שומע מה שהוא אומר.

אמנון כהן: תן לו להסביר מה זה זכאי של 700 שקל.

<רונן כהן: קודם כל, אנחנו מדברים עכשיו על זכאי דיור ציבורי – יש אנשים שהם

אמנון כהן: מי זכאי של 700 ומי זכאי של 2,500?

<רונן כהן: 700 זה זכאי לסיוע בשכר דירה – הוא בכלל לא זכאי לדיור ציבורי.

<רונן כהן: הוא לא מחזיק באישור - - -

אמנון כהן: ממתי הוא מתחיל להיכנס לזכאות לדיור ציבורי?

<רונן כהן: יש את הכללים של מי זכאי לדיור ציבורי.

<רונן כהן: הוא מקבל את האישור שהוא עומד בתנאים של זכאות לדיור ציבורי - -

אמנון כהן: ואז כמה שכר הדירה שלו?

<רונן כהן: - - נכנס למועדון ומרגע זה הוא מקבל 2,500 עד 3,000 שקל סיוע.

דב חנין: זה מאוד פשוט אדוני היושב-ראש, אם חד-הורית עם שני ילדים שהיא חולת בסרטן תקבל 700 שקל.

דב חנין: אם היא רוצה לקבל קצת יותר – היא צריכה להביא עוד ילד.

<רונן כהן: אני מציע לא להיכנס לוויכוח מי זכאי ולמה זכאי – אנחנו מדברים עכשיו על הדוח.

אמנון כהן: מי קובע את הקריטריונים לגבי זכאים?

אמנון כהן: מי הוועדה שקובעת את הקריטריונים?

<רונן כהן: יש נוהל שקובע מי זכאי - - -

אמנון כהן: מי קובע?

<רונן כהן: משרד השיכון - -

אמנון כהן: משרד השיכון קובע?

אמנון כהן: מי החברים בוועדה?

<רונן כהן: - - עם משרד האוצר.

<רונן כהן: כך זה המון שנים, לא שינינו - - -

אמנון כהן: הביטוח הלאומי חבר, או משרד הרווחה?

אמנון כהן: אני שואל שאלה: מי קובע את הקריטריונים לגבי זכאים לדיור ציבורי וזכאים רגילים?

<דוד דהאן: אתה יכול לתת את השמות לראש הוועדה?

אמנון כהן: אתה מפריע לי.

<רונן כהן: משרד הבינוי והשיכון ומשרד האוצר קבעו לפני המון שנים קריטריונים מי זכאי לדיור ציבורי - - -

אמנון כהן: זה כבר התיישן.

<רונן כהן: מאז הוגמשו הקריטריונים, בעיקר לנכים.

<רונן כהן: אנחנו פועלים ומדברים על מי שזכאי - - -

באסל גטאס: אבל מי הגמיש?

באסל גטאס: למי יש את הסמכות להגמיש?

<רונן כהן: כל מה שיש לו משמעות תקציבית זה משרד השיכון ומשרד האוצר וכל מה שאין לו משמעות תקציבית זה משרד השיכון.

<ברברה אפשטיין: זה לא עובר ביקורת של אף ועדה בכנסת.

מיקי רוזנטל: אני חושב שחלק מהבדיקה צריכה להיות על הקריטריון.

<רונן כהן: בסדר.

<רונן כהן: אני מדבר על הזמן שמהיום שיצא הדוח ועד היום – דיברנו על הפתרונות, דיברנו על שכר דירה.

<רונן כהן: אם אתם רוצים אני אגיד מילה על המשכנתאות:

<רונן כהן: במשכנתאות הייתה הפחתה מ-4% ל-3%, זו הייתה התקדמות רצינית.

<רונן כהן: יש לה משמעות תקציבית כמובן - - -

אמנון כהן: מתי ירדה הריבית?

<רונן כהן: הריבית הופחתה בתחילת 2012.

<רונן כהן: היא קיימת עדיין, היא בתוקף עדיין - - -

אמנון כהן: כרגע הריבית היא 3%?

<רונן כהן: כרגע היא 3%.

<רונן כהן: אתה שואל למה אנשים לא לוקחים – כי במקום שבו אין כשל שוק ואין בעיה אז אנשים לוקחים את זה - - -

<יוסי הירש: למה אין זכאים?

<יוסי הירש: בכלל לא מנצלים את התקציב.

<יוסי הירש: אתה טוען שהשוק פועל מצוין, אז מה זה אומר?

<יוסי הירש: שאין למעשה - - -

<רונן כהן: אל תשכחו שיש בעיה של מחירי דירות – לא הכול נמצא במשכנתא.

<רונן כהן: בסופו של דבר הייתה הפחתה ל-3%, זו הייתה הביקורת.

<רונן כהן: הביקורת נענתה בהפחתה.

<רונן כהן: מעבר לזה שהבנקים נותנים היום בריביות מאוד נמוכות, השאלה איפה המדינה שמה את הכסף בסדרי העדיפויות שלה?

<רונן כהן: איפה שהשוק כבר מצליח להתמודד ומתנהג כמו שצריך ולא צריך הרבה התערבות או איפה שהוא חייב התערבות?

אמנון כהן: מה עמדתכם לגבי חברת פרזות שרצתה לרכוש דירות על-פי חוק?

<רונן כהן: זו הייתה מחלוקת בעיקר בין המדינה לבין פרזות.

<רונן כהן: בסופו של דבר, ה-100 מיליון שקל האלה בחברת פרזות, במסגרת ההסכם הזה, באים לטובת פתרונות דיור.

<רונן כהן: 55 מיליון מתוך זה באים לטובת פתרונות דיור בירושלים.

<דניאל מרציאנו: לא נכון.

<רונן כהן: יש הסכם.

דב חנין: מה עם ה-45 מיליון?

<רונן כהן: 45 מיליון לדברים אחרים בתחום התשתיות.

דב חנין: מה זה תשתיות?

דב חנין: כמו בכספים הקודמים שהעברתם?

דב חנין: כספים שיועדו לתשתיות העברתם לבניית כבישים להתנחלויות.

<רונן כהן: לא, לא.

דב חנין: לא?

דב חנין: זה מה שעשיתם.

<רונן כהן: ממש לא.

<רונן כהן: דיור בר השגה בירושלים, תחזוקת דירות, דיור לנכים בירושלים.

<רונן כהן: יש שני בעלים לקופה הזאת: משרד השיכון ומדינת ישראל ועיריית ירושלים.

<רונן כהן: יש מתווה יחד עם עיריית ירושלים שכל הכסף הזה בא לטובת תושבי ירושלים - - -

מיקי רוזנטל: מה זה שייך?

מיקי רוזנטל: אנחנו בדיון על דיור ציבורי, על מה אתם מקשקשים את המוח?

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים פתרונות לדיור ציבורי ואתם מבלבלים את המוח.

מיקי רוזנטל: עכשיו חמש דקות קשקשת לנו את השכל, בחיי.

אמנון כהן: מיקי, לא לדבר ככה.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה לפגוע בך אבל לפי התיאור שלך אין בכלל בעיה.

מיקי רוזנטל: אין בכלל בעיה של דיור ציבורי במדינת ישראל.

אמנון כהן: רונן, אנחנו חיים במדינה ושמעתי על היוזמה של ראש עיריית ירושלים אבל אני יודע שמשרד המשפטים מתנגד לזה בגלל הקריטריונים – מי זכאי, מי לא זכאי – לכן לא בטוח שהפרויקט הזה של דיור בר השגה של פרויקט ירושלים ייצא לדרך.

אמנון כהן: המדינה צריכה לקבל החלטה לגבי דיור בר השגה.

אמנון כהן: זה נדון גם בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לגבי ייעול כל תהליכי התכנון והבנייה.

אמנון כהן: לנושא של דיור בר השגה כרגע אין מענה, אלא אם כן תהיה חקיקה.

אמנון כהן: לכן בנושא הזה לא בטוח שהיוזמה הזאת תצא לדרך, ולכן בסוף ייקחו את הכסף הזה גם לדברים אחרים.

<רונן כהן: אני אומר שיש הסכם חתום.

<רונן כהן: למה מחכים?

<רונן כהן: לפירוק.

<רונן כהן: כל המתווה חתום - - -

אמנון כהן: למה צריך לפרק משהו טוב?

<רונן כהן: להסכם הזה יש יתרונות לטובת הדיור הציבורי.

אמנון כהן: נציג האוצר, מה אתה אומר?

אמנון כהן: למה צריך לפרק דבר טוב?

<צחי דוד: חברת פרזות, עם השנים - - -

אמנון כהן: היא מתנהלת לא נכון?

אמנון כהן: יש שחיתויות שם?

<צחי דוד: אם תיתן לי – אני אשלים.

דב חנין: אולי נפרק את משרד האוצר?

אמנון כהן: תנו לו לדבר עכשיו.

אמנון כהן: צחי בזכות דיבור, בבקשה.

דב חנין: אנחנו שומעים רצף של דברים שהם מבישים.

אמנון כהן: לא להפריע, אני מבקש לא להפריע.

<צחי דוד: חברת פרזות, עם התקדמות מבצעי המכר, הגיעה למצב שבו היא מנהלת מספר יחסית נמוך של דירות.

<צחי דוד: מספר שמסיבות של יתרונות לגודל – ראוי להעביר את הדירות האלה לניהול של חברה שמנהלת 45,000 דירות, חברה שמנהלת 15,000 שירות.

<שושנה נתן: מנהלת בכישלון.

<צחי דוד: אין הגיון בהחזרת מנגנון מנהלתי יקר כדי לנהל 750 דירות כשיש לנו חברות שמנהלות ברמה לא פחות טובה מפרזות, אני אומר את זה בעדינות - - -

אמנון כהן: צחי, כי הן מעבירות - - -

<צחי דוד: יש הסכם - - -

אמנון כהן: צחי, אני יושב-ראש ועדה.

אמנון כהן: אתה אל תגיד מה שאתה רוצה להגיד – אנחנו רוצים לשמוע תשובות לשאלות שלנו.

אמנון כהן: אני לא יודע אם מוכתב לך במחשב מה להגיד אבל אני רוצה תשובות שלנו.

אמנון כהן: בגלל שחברות אחרות מעבירות את הכסף לאוצר, ונוח לכם לעבוד ולקבל את הכסף הזה לצרכים הכי חשובים, הכול בסדר, אב ל פה יש חוק שאומר שהכסף של מכירת דירות ייכנס לרכישת דירות.

אמנון כהן: לכן אתה אומר: הם עומדים בחוק ובגלל שהם עומדים בחוק ולא נותנים לי את הגמישות שלי, כאוצר, לנייד את זה למקומות אחרים – נפרק את החברה.

אמנון כהן: לכן אתה לא בא לפה אובייקטיבי.

אמנון כהן: אם הייתה אומר: אני אתן לו פתרון ל-120 מיליון שלו – תרכוש את הדירות, ובגלל שנשארו רק 750 דירות אין לי כדאיות כלכלית להחזיק אותך אז אני בסדר אתך.

אמנון כהן: אבל אתה אומר: קודם כל יפורק ורק לאחר מכן נמשיך.

אמנון כהן: זה לא מקובל, זה לא מקובל.

אמנון כהן: לא קודם יפורק – קודם כל תממש, אחר כך נבוא לביקורת ונבדוק שבאמת אין להם זכות קיום כי, אתה יודע מה, משכורת המנכ"ל גבוהה; יש ארבע רכבים, אני אתך.

אמנון כהן: אבל לא יהיה תנאי שקודם כל לפרק ואחר כך לעשות את המימוש.

אמנון כהן: זה לא מקובל.

אמנון כהן: זה מראה שבגלל שהם עמדו איתן על שמירת הכסף הזה לטובת רכישה לדיור הציבורי, בגלל זה אתה מפרק אותם.

אמנון כהן: נכון ככה זה?

<צחי דוד: לא.

<צחי דוד: זה לא מדויק.

מיקי רוזנטל: אבל ככה זה נראה.

<צחי דוד: כבר שלוש שנים כמעט יש הסכם בין משרד השיכון לבין עיריית ירושלים – רונן קצת לא דייק במספרים – רוב הכסף בהסכם הזה מיועד לתחזוקת דיור ציבורי ולרכישת דיור ציבורי.

<צחי דוד: אין סיבה להמשיך להחזיק את החברה שנקראת פרזות.

<צחי דוד: אם אתם רוצים, אני יכול להגיד לכם מספרים: 20 מיליון שקל לתחזוקת דיור ציבורי; 17 מיליון שקל להקמת מקבץ דיור לנכים; 55 מיליון שקל לרכישת דירות ישירה לדיירים.

<צחי דוד: כשהכסף נשאר בפרזות הוא לא נשמר לטובת רכישת דירות לדיור ציבורי - - -

אמנון כהן: אתם לא אפשרתם לפרזות.

אמנון כהן: אתם לא נתתם להם.

מיקי רוזנטל: למה לא נתתם להם לקנות ב-55 מיליון שקל דירות?

<צחי דוד: הוא נשחק על אחזקת מנגנון מיותר.

אמנון כהן: למה לא נתת לו - - -

<צחי דוד: - - -

אמנון כהן: צחי, אתה לא מקשיב.

אמנון כהן: מתי מכרתם את הדירות?

אמנון כהן: ממתי יש לכם 120 מיליון?

<גלעד בר אדון: בעשור האחרון נמכרו הדירות.

<גלעד בר אדון: אני חייב לומר שחברת פרזות היא החברה היחידה שלא מחזיקה סמנכ"לים, לא מחזיקה כלי רכב ולא מחזיקה שום מנגנון מנופח – היא חברה מאוד-מאוד יעילה.

<גלעד בר אדון: היא לא שוחקת את הכסף – היא חברה מאוזנת.

אמנון כהן: הוא אמר שנהיו 130 מיליון.

<גלעד בר אדון: החברה הציעה מספר פעמים לרכוש את הדירות ואפילו הציעה לפרק את עצמה לאחר סיום רכישת הדירות בעצמה, על ממנת לוודא באמת שכל הכסף ישמש למטרת רכישת דירות - -

דב חנין: הם רוצים לקחת את הכסף לדברים אחרים.

<גלעד בר אדון: - - וכמובן שההצעה שלנו לא התקבלה אבל זה מה שהיה מבחינת החברה.

אמנון כהן: מה אתה אומר, צחי?

אמנון כהן: אתה מקבל את המתווה שקודם כל נרכוש?

<צחי דוד: אני לא מקבל.

אמנון כהן: למה?

<צחי דוד: מי שקובע את סדרי העדיפויות בשימוש בכספי המכר במקרה של פרזות הם בעלי המניות: מדינת ישראל באמצעות בא כוחה, משרד הבינוי והשיכון ובעל המניות השני – עיריית ירושלים.

<צחי דוד: הם קבעו מתווה מאוד-מאוד ברור.

<צחי דוד: בתור צופה מן הצד אני אגיד את זה – כי אנחנו לא חתומים על המתווה הזה, חתום עליו משרד השיכון וחתומה עליו עיריית ירושלים – אנחנו חושבים שהוא מתווה ראוי, גם של תחזוקה; גם של רכישה; גם של הקמת מקבץ לנכים שהם זכאי דיור ציבורי, הם לא אוכלוסייה אחרת.

<צחי דוד: הדברים האלה מאוד ראויים.

<צחי דוד: מי שקובע את זה הוא גם הריבון במניות – המדינה והעירייה – וגם הריבון משרד השיכון, קרי, מדינת ישראל.

<צחי דוד: זה המתווה, זה המתווה הנכון.

<צחי דוד: אין סיבה שכספים של זכאי דיור ציבורי יוחזקו כבני ערובה על מנת לקיים מנגנון שהתקבלו כבר ארבע או שלוש החלטות ממשלה שצריך לפרק אותו.

מיקי רוזנטל: אתם הוצאתם למנכ"ל מכתבים שלא יעז לקנות דירות ציבוריות – האם זה נכון?

<רונן כהן: לא הבנתי מה שאמרת.

<גלעד בר אדון: החברה ניסתה כמה פעמים בדירקטוריון לקבל החלטה אופרטיבית לרכוש דירות, הוצאו מכתבים והכול נמצא אצלנו, ששימוש בכספי מדינה מטיל אחריות אישית של דירקטורים שיצביעו על החלטה כזאת.

<רונן כהן: המכתבים היו מהאוצר.

<גלעד בר אדון: בוודאי.

מיקי רוזנטל: אז אתה אומר שאתה לא בעלים ואין לך בכלל עניין בחברה והוא מתאר מצב שאתה מאיים עליו אם חלילה הוא יוציא כסף על דיור ציבורי.

מיקי רוזנטל: תסביר לי את הסתירה הזאת.

<צחי דוד: כספי המכר, לפי כל ההסכמים, צריכים להגיע למדינת ישראל והחברה סירבה להעביר אותם בתואנות כאלה ואחרות.

<צחי דוד: יש הסכמים שבאים ומורים מה משרד השיכון – המשרד שאחראי על דיור ציבורי – רוצה לעשות עם הכסף.

<צחי דוד: אתם יכולים לבחון את הסיכום הזה אם אתם רוצים, אני בטוח שתמצאו שהוא סיכום טוב.

<שמואל גולן: אנחנו העברנו ביקורת על המתווה הזה, אני מזכיר לך, וגם היה דיון ועצרנו אל כל הסוגיה של הפירוק בשלב זה.

<צחי דוד: - - - אפשר לדון במתווה ציבורית – אני אמרתי את דעתי.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, מה יש לנו פה?

אמנון כהן: בבקשה אדוני, תאיר את עינינו, אני כבר הסתבכתי פה עם כל הדברים.

<שלמה בן אליהו: אני אתייחס לכל השאלות שעלו פה על הפרק.

<שלמה בן אליהו: לגבי הסוגיה של פרזות צריך לזכור שלחברה הזאת יש שני בעלי מניות: עיריית ירושלים והמדינה על-ידי משרד השיכון.

<שלמה בן אליהו: לכן להחלטה אם החברה הזאת תתפרק או לא תתפרק או מה ייעשה ברכושה צריכים הסכמה של שני הצדדים.

<שלמה בן אליהו: זה לא שאומרים: אנחנו נחליט ונעשה את זה.

<שלמה בן אליהו: עיריית ירושלים הלכה פה בצורה מאוד ציבורית ואמרה: אני לא לוקחת את הכספים האלה לצרכים של תשלום משכורות לעובדי עיריית ירושלים אלא ישתמשו בכספים האלה לצרכי אנשים - - -

אמנון כהן: למה לא לרכישת דירות?

אמנון כהן: החוק אומר שהכסף מיועד לרכישת דירות.

<שלמה בן אליהו: וגם לרכישת דירות.

דב חנין: בעיקר לא.

דב חנין: אני יכול להראות לך את המספרים – יש לנו מספרים של מרכז המחקר והמידע בכנסת – בעיקר לא, בעיקר לא לרכישת דירות.

<שלמה בן אליהו: אתה רוצה לשמוע את הנתונים?

דב חנין: יש לנו את הנתונים של הכנסת.

אמנון כהן: בואו ניתן למנכ"ל לדבר.

<שלמה בן אליהו: אם אתה רוצה לשמוע את הנתונים לגבי פרזות – אני אתייחס לפרזות.

<שלמה בן אליהו: אם אתה רוצה לשמוע נתונים לגבי - - -

דב חנין: אני לא מדבר על פרזות – אני מדבר בכלל.

<שלמה בן אליהו: עכשיו אני מדבר על פרזות - - -

אילן גילאון: תשמע, אנחנו מדברים על פרזות יותר מדי – בוא נדבר על משרד השיכון.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: אתה מנכ"ל משרד השיכון.

<שלמה בן אליהו: אדוני היושב-ראש, מה אתה רוצה לשמוע?

<שלמה בן אליהו: על פרזות?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, מורחים אותנו, מורחים אותנו.

אמנון כהן: יכול להיות.

אילן גילאון: מזל שיש רק ארבע חברות משכנות - - -

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: כבודו ישלים את התשובה לגבי פרזות.

אילן גילאון: אתה יודע, בשביל לגור צריך דירות – זה נורא פשוט.

אילן גילאון: כדי שלא תהיה אבטלה צריך עבודה.

אמנון כהן: תשלים לנו את התמונה על פרזות וניכנס לדיון.

<שלמה בן אליהו: רוב הכסף בפרזות הלך לרכישת דיור ציבורי - - -

אמנון כהן: לא קנו דירה אחת.

מיקי רוזנטל: זה פשוט לא נכון.

מיקי רוזנטל: למה אתה לא אומר פה את הנתונים?

מיקי רוזנטל: 35 מיליון שקל הלכו לאיזה בית אבות – אתה רוצה שאני אתך את כל הפרוט?

<שלמה בן אליהו: מה זה בית אבות?

מיקי רוזנטל: זה דיור ציבורי?

דב חנין: במשך שעתיים מורחים אותנו בדיון הזה.

מיקי רוזנטל: אתם עושים מאתנו צחוק.

<שלמה בן אליהו: רבותי, אני אקריא לכם את ההסכם, בסדר?

<שלמה בן אליהו: 4 מיליון ₪ יועברו לטובת שיפוץ מבנים פגומים בעלי ליקויים הנדסיים בהם מתגוררים דיירי הדיור הציבורי.

<שלמה בן אליהו: 16 מיליון ₪ יועברו בעיקרם לצורך שיפוץ מבנים בהם מתגוררים דיירי הדיור הציבורי הנמצאים במצב תחזוקתי ירוד וחלקו - - -

אמנון כהן: אבל כבוד המנכ"ל, יש לכם תקציב שיפוץ ויש תקציב רכישה – למה אתם - - -

<שלמה בן אליהו: אני אסביר - - -

אמנון כהן: סליחה.

אמנון כהן: יש לך תקציב שמיועד לשיפוצים – אתה מסיט עכשיו מרכישה לשיפוצים, אבל יש לך תקציב אחר, למה אתה משתמש בזה?

אמנון כהן: אנחנו אמרנו בחוק שבכסף הזה יהיה: קנייה מול מכירה, מכירה מול קנייה.

אמנון כהן: למה אתה משתמש לתשתיות, שיפוצים, בתי אבות – מה זה קשור?

<שלמה בן אליהו: אני אסביר את המדיניות של מה שעושים עם כספים קיימים: נצא מתוך הנחה - - -

אמנון כהן: אבל יש חוק, אמרנו, יש חוק.

אמנון כהן: איפה הרכישה?

אמנון כהן: האוצר מתנגד לרכישה ואתם, כזרוע שלהם, אתם מסכימים.

אמנון כהן: לכן אין רכישות מזה עשור, אין רכישה אחת.

אמנון כהן: אבל כבודו, אתה משרד השיכון, אתם צריכים לתת פתרון לדיור הציבורי.

אמנון כהן: אתה לא צריך לשמוע מה שאומר האוצר.

אמנון כהן: תפקידו של האוצר לשמור על הקופה הציבורית.

אמנון כהן: יש לו את הצרכים שלו אבל אתה צריך להתוות מדיניות.

איציק שמולי: ובשיא הצביעות מאשימים את פרזות שהם מחזיקים כסף ציבורי כערובה.

<שלמה בן אליהו: תרשה לי להגיד לך שאתה טועה.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר לך למה אתה טועה.

איציק שמולי: כן, תסביר לי.

איציק שמולי: תאיר את עיני, תאיר את עיני האומה – הדיון בשידור.

<שלמה בן אליהו: אני אאיר את עיניך בשידור ואסביר לך למה אתה טועה.

<שלמה בן אליהו: הכספים האלה הם לא של פרזות.

<שלמה בן אליהו: פרזות לא סוברנית להחליט מה עושים עם הכספים האלה - - -

איציק שמולי: גם אתה לא סוברני.

דב חנין: אתם משתמשים בכסף למטרות אחרות, זה מה שאתם עושים.

דב חנין: אתם משתמשים בכספים האלה למטרות אחרות.

דב חנין: אתם, משרד הבינוי והשיכון.

<שלמה בן אליהו: אתה מטעה את האנשים.

דב חנין: אני מטעה את האנשים?

דב חנין: אתה צריך להתנצל.

דב חנין: חוצפה.

דב חנין: יש נתונים של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

דב חנין: מה שאתה אומר זו חוצפה.

אמנון כהן: הוא עוד חדש, הוא לא השתמש עוד.

דב חנין: זו חוצפה ממדרגה ראשונה.

<שלמה בן אליהו: אתה לא מכיר את הנתונים.

דב חנין: אני מכיר את הנתונים.

דב חנין: תקרא את הנתונים של מרכז המחקר והמידע של הכנסת על מה שאתם עשיתם בכספי הדיור הציבורי.

<שלמה בן אליהו: אדוני, תן לי לענות ואני אסביר לך.

אמנון כהן: כן, בבקשה.

<שלמה בן אליהו: דיברנו עכשיו על פרזות - - -

דב חנין: אני מדבר על משרד השיכון – מה אתה חוזר לפרזות?

<שלמה בן אליהו: אתה לא מדבר איתי, אתה מדבר עם התקשורת.

<שלמה בן אליהו: שאלת אותי על פרזות – עניתי - - -

דב חנין: אתה מנכ"ל משרד השיכון – אתה לא מנכ"ל פרזות.

<שלמה בן אליהו: אתה לא נותן לי לענות לך.

דב חנין: אני לא נותן כי אתה אומר שאנחנו מטעים ובעצם אתה מטעה.

<שלמה בן אליהו: אדוני, דיברנו כרגע לגבי פרזות ואמרתי שהכספים שהיו בפרזות הם לא בשליטת הדירקטוריון שיקבע מה יעשו בכספים האלה.

<שלמה בן אליהו: הכסף של בעלי המניות.

דב חנין: ואני אמרתי שהם עושים את זה מכיוון שאתם לוקחים את הכספים למטרות אחרות - - -

<שלמה בן אליהו: אז אני אסביר לך - - -

אמנון כהן: זה נכון, זה נכון כבוד המנכ"ל.

דב חנין: ואני אומר לך שזה מדויק ונכון ולכן אני מצפה להתנצלות על מה שאמרת קודם.

<שלמה בן אליהו: לא, אדוני.

<שלמה בן אליהו: אני אשאל אותך שאלה: יש לי עורך דין שהכספים שלי נמצאים אצלו.

<שלמה בן אליהו: הוא החליט בישיבת הנהלת עורכי הדין שלו להשתמש לצרכי משהו בלי לשאול אותי - - -

אילן גילאון: אבל יש חוק - - -

אמנון כהן: לא, הוא צמוד לחוק.

דב חנין: אתם משתמשים בכספים למטרות אחרות.

דב חנין: אתם השתמשתם למטרות שונות ומשונות.

<שלמה בן אליהו: אנחנו דיברנו - - -

אילן גילאון: אנחנו שעתיים לא מדברים על הנושא.

אילן גילאון: אנחנו שעתיים לא מדברים על הנושא שמשרד השיכון ומדינת ישראל עוברים על החוק במזיד ואנחנו נמצאים כרגע בבג"ץ כדי להכריח את המדינה לא להיות עבריינית.

<שלמה בן אליהו: אני רוצה לחזור - - -

אילן גילאון: מה אתם רוצים מהפולשים?

אילן גילאון: מה אתם רוצים מפרזות?

אילן גילאון: אתם עבריינים.

אילן גילאון: אתם עבריינים בזה שאתם לא בונים מהכסף הזה שהוא מיועד וצבוע.

אילן גילאון: אתם עבריינים בזה שמתאריך 1.1.2013 אתם לא מכניסים למחזור את מכירת הדירות כפי שהחוק מחייב אתכם.

אילן גילאון: אתם לא מקיימים את החוק – לכן יש לנו עסק עם עבריינים ואתה רוצה שנשמע על פרזות?

<שלמה בן אליהו: אם אתם שואלים אותי על פרזות – אני אענה על פרזות.

מיקי רוזנטל: לא, אנחנו לא רוצים לשמוע על פרזות.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים לדעת למה הכסף לא הלך לדיור הציבורי.

מיקי רוזנטל: נקודה.

מיקי רוזנטל: תענה על זה.

אמנון כהן: לאט-לאט.

אמנון כהן: השולחן יתפרק בסוף.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש לי הערה לסדר.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אנחנו פה מכירים היטב את הנושאים.

דב חנין: אנחנו שומעים פה, בסבלנות אני חייב להגיד, ואני מלא הערכה לחברי הכנסת שבסך הכול מגיבים בסבלנות לאוסף אדיר של נתונים שמובא בפנינו בפעם החמישית או השישית וזה בסדר.

דב חנין: אבל השיטה הזו שלהתיש אתנו באותם סיפורים במשך שנתיים, בדיון החמישי או השישי שמתנהל בכנסת בסוגיות האלה, היא בעייתית.

דב חנין: אני מציע, אדוני היושב-ראש, כיוון שאנו מגיעים לסיום הזמן שאדוני קבע לדיון, תאפשר לחברי הכנסת, לכל אחד מאתנו, להגיד בכמה דקות איך אנחנו רואים את הדברים כדי שמשרדי הממשלה ילמדו גם את העמדות שקיימות בכנסת כי הם ממשיכים להתעלם מאתנו.

אמנון כהן: אין לי בעיה עם זה.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, קודם כל, אני מעריך את הגעתך לכאן.

אמנון כהן: באת ללמוד את הסוגיה לעומק, גם ממה שתשמע מחברי הכנסת, ומפה צריך לצאת במדיניות אחרת – לא לקבל תכתיבים של משרד האוצר.

אמנון כהן: אמרנו שיש לאוצר את האג'נדה שלו, הוא עושה את העבודה שלו.

אמנון כהן: אתם צריכים לתת פתרונות דיור לאזרחי מדינת ישראל: גם לזוגות הצעירים, גם לזכאים וגם דירות שנרכשו מהכסף שהחוק קבע.

אמנון כהן: לכן לא יהיה מצב שבכסף מכירת דירות תשתמשו לשימושים אחרים.

אמנון כהן: אתם צריכים לעמוד על כך שלא תתנו.

אמנון כהן: כסף לשיפוצים, יש לכם; כסף לבתי אבות, יש לכם.

אמנון כהן: אל תשתמשו בכסף מכירת דירות לדברים האלה.

אמנון כהן: צריך לקנות דירות בכסף הזה.

אמנון כהן: לכן אנחנו צריכים לעמוד על המשמר ואנחנו נעשה פה דיונים ברצף ונעזור לכם לקבל את המדיניות.

אמנון כהן: אדוני, אתה מנכ"ל חדש, תעשה מדיניות אחרת – מספיק עם מה שהכתיבו למשרד שלכם, צריך עכשיו מתווה חדש.

אמנון כהן: יש לכם משרד חדש, אתה באת להתגייס – כי עשית דברים אחרים, היית במקום אחר – באת להתגייס לטובת השר כדי לעשות פה שליחות אמתית למען עם ישראל.

אמנון כהן: לכן פה לא צריך רק לדבר, אלא לעשות.

אמנון כהן: שזה יהיה אור לעיניכם, דוח מבקר המדינה.

אמנון כהן: יש דוח חדש וגם נדון בו, בעזרת השם, מיד כשהוא יתפרסם.

אמנון כהן: אנחנו נלווה אתכם ביחד, גם בדיוני התקציב זה חייב לבוא לידי ביטוי.

אמנון כהן: הוועדה לא מסכימה להסכם שחתמתם.

אמנון כהן: אסור ש-4 מיליון שקל ילכו לשיפוצים ו-16 מיליון שקל לסדקים – את זה תיקח מכסף שיפוצים.

אמנון כהן: את כספי הרכישה תן רק לרכישה.

אמנון כהן: אנחנו לא מסכימים לדיון הזה – אתם צריכים לפתוח את ההסכם הזה.

מיקי רוזנטל: זה הסכם לא חוקי, זה לא יכול לעבור - - -

אמנון כהן: הוא חוקי.

אמנון כהן: חוקי אבל לא טוב.

אמנון כהן: נעשה סבב בין חברי הכנסת.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין.

<דניאל מרציאנו: אני מנהל שיקום שכונות.

<דניאל מרציאנו: אני מתנדב במקומות שלא משפצים להם את הדירות.

<דניאל מרציאנו: אני נמצא בתוך הבתים בכל הארץ – לא משפצים, אין שיפוצים.

אמנון כהן: אתה מפריע לי.

<דניאל מרציאנו: אני אקח אתכם לכמה דירות בירושלים - - -

אמנון כהן: אני מבקש להפסיק.

אמנון כהן: אתה רוצה שאני אוציא אותך?

<דניאל מרציאנו: לא.

אמנון כהן: שב בשקט.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הפרק בדוח 59ב' הוא פרק מאוד-מאוד חשוב, ואתה כיושב-ראש ותיק של ועדה לביקורת המדינה גם בקדנציות קודמות, יודע שבדרך כלל בדיונים האלה, מול פרק של המבקר יש את השאלה: מה תקנו?

דב חנין: במקרה הזה המצב לא רק שלא תוקן אלא מאז הדוח הוא הוחמר בצורה דרמטית.

דב חנין: אנחנו נמצאים בסיטואציה שהיא הפוכה לגמרי לכל הדיונים הרגילים שיש בוועדה החשובה הזאת: היו 70,000 דירות והיום, לפי המספרים הרשמיים, יש 63,000 דירות – זה הולך ומתמעט, הולך ומצטמצם; כספי מכירת הדירות לא שימשו לדיור ציבור, לא לקניית דיור ציבורי – לא קונים, לא בונים, דירות של דיור ציבורי; למעלה ממיליארד הגיע לסוכנות, בונים התנחלויות, כבישי גישה, שמירה במזרח ירושלים, יום ירושלים.

דב חנין: הכול – רק לא בנייה וקנייה של דירות בדיור הציבורי.

דב חנין: לכן יש הרבה פחות דירות, הרבה יותר ממתינים.

דב חנין: מחמירים את הקריטריונים – יש לי פה מכתבים, אני לא אזכיר את השם, אבל פשוט בא לבכות מקריאת הסיפור: אישה עם חמישה ילידים, ילד אחד קטן נפטר מסרטן, ילד אחר במצב קשה ביותר, היא זכאית, היא במקום הראשון בזכות – היא ממתינה וממתינה ואין תשובות ואין פתרונות.

דב חנין: זו קטסטרופה.

דב חנין: אדוני, אחזקה ושיפוץ – ביזיון: אין אחזקה ואין שיפוץ.

דב חנין: אדוני, נאמרו פה הדברים – אני מציע שהוועדה הזאת תעשה סיור ותלך לראות את הדירות האלה בשטח.

דב חנין: זה זוועה, זה קטסטרופה - - -

<דניאל מרציאנו: בדיוק, אדוני.

<דניאל מרציאנו: אני אקח אתכם.

אמנון כהן: אני יודע אן ללכת.

אמנון כהן: אתה תיקח אותי?

<דניאל מרציאנו: אני אראה לך.

<דניאל מרציאנו: לאן שאני מגיע – אתה לא מגיע.

דב חנין: אתם משאירים אנשים לחיות בתנאים בלתי אפשריים.

דב חנין: אמר חבר הכנסת לשעבר רן כהן שמצפצפים על חוק הדיור הציבורי שלו.

דב חנין: הוא צודק.

דב חנין: מצפצפים גם על חוק הדיור הציבורי של תמר גוז'נסקי, על זכויות הדייר בדיור הציבורי, גם על זה מצפצפים – אין שיפוצים, אין אחזקה ואין כלום.

רן כהן: חבר הכנסת דב חנין, אני רוצה להגיד לך שמצפצפים על הכנסת.

דב חנין: מצפצפים על הכנסת.

דב חנין: 700 שקל לאחזקה לשנה – זה דבר מגוחך, באמת.

דב חנין: מי שרוצה לתקן דירה מקצה 700 שקל לשנה?

דב חנין: תראו לי דירה שמתקנים אותה ב-700 שקל ואני אלך לגור שם בעצמי.

דב חנין: אין סכום כזה.

דב חנין: אבל בדיון הזה קרה דבר אחד טוב וזה בנושא של השפה:

דב חנין: אמרנו שלא נדבר יותר על מסכנים, וזה חשוב, אנחנו גם לא נדבר על פולשים.

דב חנין: איך קראתם להם: אנשים מחזיקים ללא חוזה, מלח"זים, בואו נתחיל לדבר בעברית נכונה – הם לא פולשים.

דב חנין: אם הורדנו את זה מסדר-היום אז כבר הרווחנו משהו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הנתונים מזעזעים.

דב חנין: השפה שאנו צריכים לאמץ אותה היא שפה שיש בה 4 מילים: רמיסה – כי רומסים את האנשים האלה; ביזה – כי לוקחים את מה שמגיע להם למטרות אחרות; הפקרות – פשוט הפקרות כי מצפצפים על הכנסת כמו שאמר חבר הכנסת לשעבר רן כהן; ועבריינות – כמו שאמר חבר הכנסת אילן גילאון.

אמנון כהן: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה סיימת, נכון?

אמנון כהן: אתה רוצה להוסיף עוד משהו?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בנושא הזה אנחנו נמצאים, למרבית הצער, במסלול לא נכון.

דב חנין: אין פה צורך בתיקון – צריך להחליף את המסלול לגמרי.

דב חנין: לכן, הפנייה שלי אלייך בעניין הדברים המאוד חשובים שאמרת, ויש פה תקדים לצורת עבודה כזאת:

דב חנין: חבר הכנסת לשעבר ידידנו יורי שטרן החליט פעם שאת הוועדה לביקורת המדינה לוח כוועדת קבע שעוסקת בנושא קידום הקיימות ואחת לשבוע עסקו בזה והזיזו את נושא הקיימות בארץ.

דב חנין: לכן אני מצטרף להצעתך שהוועדה תקיים דיון קבוע אחת לשבוע על סוגיית הדיור הציבורי.

דב חנין: תהיה ועדה קבועה שמביאה את הבעיות כי באמת הבעיות פה אינסופיות, הסוגיות רק מתחילות, מורחים אותנו בכל מיני סיפורים.

דב חנין: הדיירים , שכל סיפור שלהם קורע לב בפני עצמו, מישהו צריך לשמוע את זה ולהסיק מזה מסקנות.

דב חנין: לכן אני מציע שנקבל את הצעתך, אדוני היושב-ראש, פה אחד.

דב חנין: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד: הסוגיה הזאת מחייבת שינוי דרמטי ותיקון כיוון כללי, אבל במקביל אנחנו שומעים על 7,000 תביעות משפטיות שנמצאות על סדר היום, גל של פינויים.

דב חנין: האנשים האלה הם באמת קורבנות.

דב חנין: הם קורבנות – הם לא עשו שום דבר רע.

דב חנין: הם נכנסים בתוך גלגלי השיניים האלה והם ישלמו את המחיר.

דב חנין: לכן אני מציע שכהחלטה ראשונה בדיון הזה אנחנו נפנה לכל הגורמים, עד שנתחיל לעשות סדר בסוגיה הזו, לעצור את הפינוי של הדירות.

אמנון כהן: לא, לא.

אמנון כהן: לא יכול.

אמנון כהן: יש גם הרבה אנשים לא חיוביים שהשתלטו על מקומות ולכן לא נכון לעשות את זה גורף, אבל אני סומך עליהם שיגלו רגישות במקום שצריך כמו במקרה של דור המשך - - -

דב חנין: אבל הצרה היא שאין רגישות.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה רוצה להוסיף משהו על מה שאמרת?

אמנון כהן: אמרת דברים קשים.

אילן גילאון: אני רוצה לומר דברים וגם להוסיף.

אילן גילאון: לא צריך להוסיף על הדברים של דב, אני כמובן מסכים איתם.

אילן גילאון: תראה אדוני, לנושא עצמו קוראים, בגדול מאוד, נגישות לקורת גג.

אילן גילאון: ואנחנו מדינה שמלבד העובדה שאנחנו מתייחסים באופן עברייני כלפי אזרחנו, אנחנו גם כל הזמן מתגדרים בכך שאנחנו ב-OECD – אנחנו למעשה נזם זהב באף חזיר ב-OECD.

אילן גילאון: אנחנו מאכלסים את המקומות האחרונים ב-OECD, בספסלים האחרונים.

אילן גילאון: לא צריך ללכת רחוק, אני רוצה להזכיר לכולכם שפעם, במקום לא רחוק, במדינת ישראל – הייתה למדינה אחריות אחרת לגבי מגוון רחב של נושאים, גם לגבי דיור, הייתה לה אחריות.

אילן גילאון: היה לה הרבה פחות והייתה לה הרבה יותר אחריות.

אילן גילאון: אם היינו לוקחים את הטכנולוגיות של היום, את המשאבים של היום, עם האחריות של לפני 40 שנה – פה היה יכול להיות נורבגיה.

<שושנה נתן: היה אוהל, היה צריף אבל - - -

אמנון כהן: לא להפריע.

אילן גילאון: אתה אדוני אומר שיש גורמים שליליים.

אילן גילאון: אני חושב שמדינה רצינית לא מתחילה את הדיון במה שמכנים פה פולשים ובוודאי לא בכאלה שחסרים להם כל מיני דברים במציאות כזאת ולכן הם נכנסים לדירות האלה.

אילן גילאון: הדיון הרציני מתחיל במערכת עצמה.

אילן גילאון: אנחנו הסחנו את דעתנו במשך שעתיים על החברות המשכנות שהן בסך הכול זרוע מבצעת של אותו משרד שיכון שמתנהל באופן עברייני בשני מובנים: ראשית, כי הוא לוקח את הכסף למטרות אחרות, הוא גונב את הכסף מהציבור ומשליך אותו למקום אחר – אני יכול להוכיח ולהראות לאן הכסף הזה הולך – אמר דב חנין שזה הולך להתנחלויות, לשמירה ואבטחה במזרח ירושלים – שום אגורה אחת לא חזרה למחזר את עצמה בתוך המחזור של בניית דירות חדשות.

אילן גילאון: לא יעזור שום דבר: אם לא ייבנו כאן דירות, אם לא יינתן כאן פתרון משולב, לא יהיה דיור בר השגה, לא יהיו דירות רוויות – יהיו לנו יותר זכאים לדיור ציבורי ופחות אפשרויות להיענות לזכאות הזאת כי לא יהיו שוב דירות.

אילן גילאון: לכן כאן צריכה להיות החלטה ערכית, אדוני, ב-1.1.2013, אמר חבר הכנסת לשעבר רן כהן – שהוא ואנוכי הגשנו בג"ץ בנושא הזה – מדינת ישראל נכנסה לתוך פאזה עבריינית.

אילן גילאון: פניתי לשר השיכון באותה תקופה, כמובן אחרי ה-1.1.2013 שזה היה הסילבסטר, נתתי לו לצאת מההנגאובר שלו כדי להתעשת ופניתי יום אחד לאחר מכן ואמרתי לו: אדוני, אתה נמצא במצב עברייני משום שפקעה ההקפאה ואתם צריכים לכל הפחות לאפשר לדיירים הזכאים בדיור הציבורי לרכוש את דירותיהם.

אילן גילאון: עד עצם היום הזה הדבר הזה במשפטים.

אילן גילאון: זאת אומרת אנשים צריכים לפנות, חבר כנסת רן כהן, מחוקק חוק הדיור הציבורי, צריך לפנות לבית המשפט הגבוה לצדק כדי שהוא יתערב וייתן סעד להפוך את מדינת ישראל ללא עבריינית.

אילן גילאון: אז מה אתם רוצים מאלה שאתם קוראים להם פולשים?

אילן גילאון: מה אתם רוצים מכאלה וכאלה, כאשר אנחנו כולנו מתנהלים באווירה עבריינית.

אילן גילאון: אם לא ישימו כאן כסף, אני אומר לך, ואם לא ייבנו כאן דירות –ואני לא שמעתי שום בשורה כזאת, לא בפוליטיקה החדשה ולא בישנה, נראה לי שזו פוליטיקה פרה-היסטורית, קודמת לפרה-היסטורית של הפרה-היסטורית – כאן לא ייפתר המצב.

אילן גילאון: כאן זאת הכרעה ערכית – למה עשו מדינה?

אילן גילאון: לדיור ולקורת גג של בני אדם כמדינה אחראית, אחרת למה לפרק את פרזות, לפרק את המדינה.

אמנון כהן: תודה, תודה.

אמנון כהן: חבר כנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, דברים חשובים כבר נאמרו וביתר שאת אז אני לא אחזור עליהם.

איציק שמולי: אני מבין שאתה מנכ"ל חדש ובלהט הדברים אני רוצה לאחל לך בהצלחה.

איציק שמולי: אני גם רוצה לשאול אותך שתי שאלות ואני מבקש לקבל עליהן תשובה ברורה.

איציק שמולי: אחת, לגבי המדיניות: אתה אמרת משהו לפרוטוקול ובחילופי הדברים פה אני חשבתי שהבנתי משהו אחר – המדיניות שבה משתמשים בכספי הדיור הציבורי למטרות אחרות מקובלת עליך או לא מקובלת עליך?

איציק שמולי: זו השאלה הראשונה.

איציק שמולי: השאל השנייה: כפועל יוצא ממה שהעלה דוח מבקר המדינה, האם אתה מחר בבוקר מתחיל לאסוף נתונים על זמני ההמתנה לדיור הציבורי?

אמנון כהן: המנכ"ל, תכף תענה.

אמנון כהן: אולי יש עוד שאלות.

מיקי רוזנטל: אני באמת לא רוצה להוסיף על הדברים החשובים שאמרו קודמי חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: מדובר פה בפשע לאומי, לא פחות מזה.

מיקי רוזנטל: אני מציע שיהיה משהו קונקרטי:

מיקי רוזנטל: שהוועדה תקרא לבטל את ההסכם של פירוק פרזות ושכל הכסף שהצטבר לקניית דיור ציבורי ימומש על פי החוק.

מיקי רוזנטל: זה המינימום שאנחנו יכולים לבקש כרגע, קודם כל כדי להציל את הכסף הזה מהציפורניים של האוצר שרוצה את הכסף הזה לדברים אחרים.

מיקי רוזנטל: הוועדה קוראת לביטול פירוק פרזות ולקניית דיור ציבורי מהכסף.

מיקי רוזנטל: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת לשעבר רן כהן.

אמנון כהן: יושב-ראש ועדה לשעבר.

אמנון כהן: יוזם החוק.

רן כהן: אני מודה על האמת: הדיון הזה הוא בנשמתי, אני לא יכול שלא לבוא לכן ואני שמח שנקלעתי אליו.

רן כהן: אני רוצה להדגיש שלושה דברים בלבד לסיום הדיון: אחד, זה מצב בלתי נסבל, אדוני המנכ"ל, בלתי נסבל שכנסת ישראל מחוקקת והממשלה מחליטה באופן חד-צדדי שהיא לא מקיימת את החוק.

רן כהן: באיזו זכות אתם תופסים פושעים?

רן כהן: באיזו זכות אתם זורקים פולשים?

רן כהן: אתם עצמכם עבריינים.

רן כהן: יש חוק – תקיימו אותו.

רן כהן: זה לא מעניין מה אתם חושבים עליו.

רן כהן: כנסת ישראל היא שמחוקקת חוקים במדינה הזאת – לא ממשלת ישראל, אז תקיימו את החוק.

רן כהן: זה דבר ראשון.

רן כהן: הדבר השני: אני מחזק את דבריך, אדוני היושב-ראש, שיהיה ברור: למרות שהחוק הוקפא רוב השנים, בכסף שנכנס מהמכירה, על פי בג"ץ, מותר לעשות רק דבר אחד – לקנות או לבנות דירות בדיור הציבורי, כי זה מה שאומר החוק.

רן כהן: אני רוצה שתדעו שגם בתקופה שהחוק היה מוקפא היה מקרה של אישה שאבא שלה היה זכאי לרכוש את הדירה וכשהיא באה לשלם, אבא שלה כבר נפטר.

רן כהן: אמרו לה: גברת, את לא רשאית.

רן כהן: היא הלכה לבג"ץ שאמר שלמרות שהחוק מוקפא, החוק אומר שדייר ממשיך הוא זה שזכאי.

רן כהן: לכן החוק הוא שהוליד את הכסף הזה – לא אתם, לא האבא שלכם, לא האימא שלכם, לא הסבתא שלכם.

רן כהן: מי שהוליד את הכסף הזה – 2.75 מיליארד שקלים – זה חוק הדיור הציבורי, והמכירה על פי החוק הזה.

רן כהן: לכן מותר לעשות בזה רק דבר אחד, וזה לא מעניין אם זה שר או סגן שר, מנכ"ל, מהל אגף או מי שלא יהיה ממשרד השיכון או ממשרד האוצר.

רן כהן: אתם לא מקיימים את החוק ואתם מפרי חוק במדינת ישראל, אתם הממשלה.

אמנון כהן: תודה, הבנו.

רן כהן: עוד דבר אחרון.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מאחר והייתי פעמיים יושב-ראש הוועדה הזו, אתה ציינת את זה בעבר, אני אומר לך שלדעתי, אחרי כל הפעולות שאתה עוד תעשה, סיורים ודיונים חוזרים – צריך להזמין את ראש הממשלה לדיון, הוא חייב לבוא.

רן כהן: זאת הוועדה היחידה שיכולה לחייב אותו לבוא והוא צריך לתת את הדין על העניין הזה.

אמנון כהן: תודה רבה.

רן כהן: כי הממשלה היא זאת שעוברת על החוק.

אמנון כהן: בעזרת השם.

אמנון כהן: מי נמצא פה מעמותת סנגור קהילתי?

<ברברה אפשטיין: שלום לכולם.

<ברברה אפשטיין: אני יודעת שכבר אין סבלנות והגענו לסיכומים.

<ברברה אפשטיין: אני רק רוצה להצביע על 4 הטעיות שהובאו לדיון פה וצריך לתת עליהם את הדעת.

<ברברה אפשטיין: ראשית, אין חוק במדינת ישראל שקובע את הזכאות לדור ציבורי.

<ברברה אפשטיין: זה לא מועבר לאף ועדה בכנסת וגם לא לאף הצבעה בכנסת.

<ברברה אפשטיין: העובדה שרק משפחות עם שלושה ילדים המתקיימות מקצבאות במשך שנתיים יכולות להיות זכאיות לדיור ציבורי, אומרת שיש מאות אלפים רבים שצריכים קורת גג אך הם אינם זכאים ואף גוף בכנסת הזאת לא מדבר על זה.

<ברברה אפשטיין: הדבר השני: מעולם לא הוקמה הקרן לדיור ציבורי כי ברגע שהחוק הזה חוקק – הוא הוקפא.

<ברברה אפשטיין: לכן הכסף מסתובב ויש כל מיני הסכמים, יש כל מיני דיבורים, אבל הקרן הזאת לא הוקמה.

<ברברה אפשטיין: לכן צריך לתת את הדעת על איך מנהלים את הכספים האלו גם כשמוכרים דירות היום.

<ברברה אפשטיין: הדבר השלישי: מדברים על נתונים שכ-2,500 אנשים זכאים לדיור ציבורי אבל לא מדברים על זה שיש 27,000 נוספים, זכאי הדיור הציבורי מטעם משרד הקליטה, שממתינים לאותן דירות.

<ברברה אפשטיין: אז דיון על 2,500 זכאים הוא לא לעניין – אנחנו מדברים על 30,000 אנשים שממתינים.

<ברברה אפשטיין: הדבר האחרון: הובהר פה בצורה הכי ברורה כי אין פולשים – האנשים שנמצאים בדירות הם אנשים שגדלו בדירות האלו, הם בנים של אנשים שגרו בדירות, לפעמים הם אפילו בני זוג של אנשים שהיו גרים בדירות וזה רק אומר שהם לא דיירים חוזיים.

<ברברה אפשטיין: גם על זה צריך לתת את הדעת כי רובם אנשים חסרי דיור, שצריכים קורת גג ואולי לא יכולים להיות זכאים כי אין להם שלושה ילדים והם לא מתקיימים מקצבאות במשך שנתיים כי הם מנסים גם להתפרנס וגם לכלכל את צעדיהם ולא להביא הרבה ילדים לעולם כאשר הם לא יכולים לקיים אותם.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אני מבקש מנציג משרד ראש הממשלה, יעקב זלצר – אנחנו אוהבים את נוכחותך בכל הדיונים שלנו – בדיון הקודם הייתה חסר ולכן אנחנו רוצים לשמוע אם הוקמה ועדת שרים לענייני ביקורת המדינה ומי עומד בראשה ודבר שני, איך אתם רואים את תיקון הליקויים שבדוח הזה.

אמנון כהן: דרכך אנחנו נעביר מכתב לראש הממשלה לדעת איך נערכים לגבי מדיניות בכל תחום נושא הדיור במדינת ישראל.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

<יעקב זלצר: תודה אדוני היושב-ראש, אני קודם כל מתנצל – אנחנו היינו עסוקים בהוצאת הערות ראש הממשלה לדוח שיונח על שולחן הכנסת יחד עם דוח מבקר המדינה, וזאת הסיבה שנבצר ממני להגיע - - -

אמנון כהן: אתה צריך להקדיש לפה שעתיים בכל מקרה, זה לא פוטר.

<יעקב זלצר: ההקדמה להערות, שחתם עליה ראש הממשלה בעצמו לפני נסיעתו לסין, כתובה - - -

אמנון כהן: אתה מדבר על הדוח שיתפרסם?

<יעקב זלצר: הערות לדוח שיתפרסם - - -

אמנון כהן: זה הדוח של מחר.

אמנון כהן: אני מדבר על הדוח הישן – את זה כבר הייתם צריכים לגמור ולהגיד ש-90% מהליקויים בדוח תוקנו, נרכשו בכסף - - -

<יעקב זלצר: אם זה היה תלוי רק בנו זה היה 100%.

אמנון כהן: אבל אתם השולטים במדינה מבחינת ממשלה.

אמנון כהן: אתה צריך להאיר את עיני ראש הממשלה, לשאול את שר אוצר ולשר השיכון מה הם עשו, לכן רוצים לדיון הבא להביא את ראש הממשלה, כך מבקשים חברים ואנחנו צריכים לקבל ולכבד את בקשתם.

אמנון כהן: לכן אנחנו צריכים לשמוע תשובות, קודם כל לדוח הקודם.

אמנון כהן: בהערות ראש הממשלה לפני הנסיעה לסין נדון אחר כך.

<יעקב זלצר: זה קשור לשאלת היושב-ראש לגבי ועדת השרים.

<יעקב זלצר: שם צוין שתוקם ועדת שרים לענייני ביקורת המדינה בקרוב.

<יעקב זלצר: זאת אומרת שראש הממשלה מתכוון להקים ועדת שרים לענייני ביקורת המדינה בקרוב מאוד, וזה מצוין בהקדמה.

<יעקב זלצר: זה מה שרציתי לומר בהקשר הזה של ועדת שרים.

אמנון כהן: מה זה "בקרוב"?

<יעקב זלצר: באחת מישיבות הממשלה הקרובות.

אמנון כהן: עד אז אין דיונים בממשלה בנושא דוח מבקר המדינה?

אילן גילאון: מותר שתהיה לממשלה מדיניות גם אם אין לה ועדת שרים.

<יעקב זלצר: אני מקווה שזה יהיה בקרוב מאוד, בישיבה הראשונה.

אמנון כהן: ומה לגבי הנושאים האלה שבדיון?

<יעקב זלצר: אני מחזיק פה ספרים של הערות, דוחות מעקב – מר פרנקל אפילו היה אצלי במשרד שלי כשפורסם הדוח - - -

אילן גילאון: תוכל לבנות דירות מכל הספרים האלה.

<יעקב זלצר: דרך אגב, אנחנו רוצים לעשות את זה דיגיטלי ולא יצטרכו את כל יערות הגשם בברזיל לכרות, ואני מציע את זה גם למבקר.

מיקי רוזנטל: טוב.

מיקי רוזנטל: בוא נעבור לענייננו, הגיע הזמן.

<יעקב זלצר: כן.

<יעקב זלצר: כשדוח 59 פורסם, אספתי את כל המנהלים של החברות המשכנות, כי הדוח היה קשה וזיהינו שהוא דוח קשה מאוד, ועשינו דיונים מאוד מהותיים ואכן בהערות ראש הממשלה יש הבטחה של הגופים הללו לתקן את הליקויים.

<יעקב זלצר: חלק מהדברים, לצערי, חלק גדול מהדברים, למרות ההבטחות – אגב, הוצאנו מעקבים נוספים: מעקב ראשון, מעקב שני; זאת אומרת יש פה שלושה מעקבים דווקא בתחום הזה שזיהונו אותו כדוח קשה – אני לא יכול לומר שנעשו דברים לתיקון הליקויים.

אמנון כהן: אילו סנקציות יש לכם ביד?

אמנון כהן: המבקר יבדוק וימלא דוחות – יש לו, ברוך השם, 4 דוחות, כרכים – המבקר יעשה עבודה מקצועית ובדיקות, אנחנו נעשה דיונים, אבל אם לא יהיה מעקב על-ידי ראש הממשלה בדיוני הממשלה ולא יידעו הגופים המבוקרים שאם לא יתקנו תוטל עליהם סנקציה כזאת או אחרת, למשל, שיורידו להם 10% מהתקציב של מי שלא יתקן עד לתאריך שנקבע, אז עולם כמנהגו ינהג - -

<יעקב זלצר: יש לי תשובה - - -

אמנון כהן: - - מבוקרים לא רוצים לבוא, הם לא סופרים אותך ואותי וגם לא את ראש הממשלה.

<יעקב זלצר: יש תשובה: בקדנציה הקודמת של הכנסת חוקק תיקון חוק שמנכ"ל שלא יתקן ליקויים, זה ייחשב לו כעבירת משמעת והוא יוכל לעמוד לדין משמעתי אצל נציב שירות המדינה.

אמנון כהן: כמה כסף הוא יפסיד במשכורת?

<יעקב זלצר: אני לא בטוח שהוא ירצה לעמוד בפני ועדת משמעת.

<יעקב זלצר: אדרבא, אני לא אומר לכנסת מה לעשות עם מנכ"לים כאלה, זה לא בתחום סמכותי במשרד ראש הממשלה – זה תחום חקיקתי של הכנסת - - -

אמנון כהן: אבל מנכ"לים לפעמים רוצים, וגופים ממשלתיים אחרים כמו אוצר רוצים סיוע של הממשלה ולפעמים של ראש הממשלה או אפילו שר במצוקה – אני רואה את המכתבים של השר הקודם שניסה לעשות עבודה - - -

<יעקב זלצר: נכון, הוא עשה עבודה מאוד חשובה.

אמנון כהן: הוא ניסה מאוד אבל הצרו את צעדיו ואז כל הבעיות של הדיור במדינת ישראל נפלו על הראש שלו.

אמנון כהן: הוא ניסה אבל לבד הוא לא יכול אם ראש הממשלה לא נותן גיבוי.

אמנון כהן: גם השר הזה מאוד מוכשר, אורי אריאל חבר אישי שלי ואני מאוד רוצה שהוא יצליח – הצלחה שלו זו הצלחה של הבנים שלנו בעזרת השם, של עם ישראל.

אמנון כהן: אבל הוא לא יצליח אם לא יכה בפטיש על שולחן ראש הממשלה ויגיד: את זה אני רוצה.

אמנון כהן: דיברו כולם לפני הבחירות, סיסמאות היו מפה ועד להודעה חדשה: לא יהיו מיסים, לא נטיל שום דבר, נדאג לדיור ציבורי.

אמנון כהן: גם ראש הממשלה אמר: תיק הדיור יישאר אצלי – לא יהיה במגזרים, לא אתן אותו למגזרים, אני רוצה לטפל אישית בדברים האלה.

אמנון כהן: ואנחנו יודעים, הכול בסדר, אבל אנחנו רוצים בסוף פתרון: שלזכאים תהיה קורת גג, שכסף הממכר ילך לקנייה – לא לשיפוצים, לא לבניית כבישים ולא שום דבר אחר.

<יעקב זלצר: אני רוצה לומר עוד משפט אחד - - -

אילן גילאון: יש לי סיסמה: איפה הכסף שנגנב מהדיור הציבורי?

אמנון כהן: זה רק משם?

אמנון כהן: תראה כמה דוחות יש.

דב חנין: אנחנו כבר יודעים איפה הוא – רק צריך להחזיר אותו.

<יעקב זלצר: אדוני היושב-ראש, עוד משפט אחד, אנחנו נמצאים פה באווירה שהיא קצת – הנושא בוודאי חשוב – אבל זה לא מאפיין את השירות הציבורי, ממש לא.

<יעקב זלצר: אני יכול להביא לכם נתונים ויש לנו סטטיסטיקה, בכל דוח יש טבלאות וסטטיסטיקה - - -

מיקי רוזנטל: עזוב את הסטטיסטיקות – יש אלפי אנשים שאין להם קורת גג.

מיקי רוזנטל: על מה אתה מדבר?

<יעקב זלצר: סליחה, נשאלתי שאלה.

<יעקב זלצר: לא צריך להשחיר – אני מייצג גם את השירות - - -

<דניאל מרציאנו: אדם שמקבל 1,600 שקל ומחזיק דירת עמידר – איך אתה רוצה שלא יהיה לו צו פינוי?

<יעקב זלצר: אני מבקש ממך לא להפריע לי.

<יעקב זלצר: קרוב ל-60% מהדברים שמבקר המדינה מביא בפני - - -

אמנון כהן: זאת סטטיסטיקה, כן.

<יעקב זלצר: לא סטטיסטיקה – ציונים שנעשו על תיקון ליקויים.

אמנון כהן: זאת סטטיסטיקה, אדוני.

אמנון כהן: יש משרדים - - -

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים תשובות על הדיור הציבורי.

מיקי רוזנטל: זה לא דיון על השירות הציבורי.

דב חנין: אין בעיה עם השירות הציבורי – יש בעיה של כסף שאתם גנבתם מהדיור הציבורי ואותו צריך להחזיר.

<יעקב זלצר: אז אם אני גנבתי, שיכניסו אותי לבית סוהר.

דב חנין: לא אתה – ממשלת ישראל.

דב חנין: אף אחד לא - - -

<יעקב זלצר: אי אפשר לצבוע את השירות הציבורי כגנבים.

דב חנין: זה לא השירות הציבורי – זאת ממשלת ישראל.

<יעקב זלצר: זאת שיטה שאיננה נכונה ואיננה צודקת.

<יעקב זלצר: רוב השירות הציבורי מורכב מאנשים ישרים - - -

דב חנין: אף אחד לא אמר פה שום דבר על השירות הציבורי.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין - -

דב חנין: זו בריחה מאחריות, מה זה הדבר הזה?

אמנון כהן: תן לו לדבר.

אמנון כהן: יעקב, בבקשה.

<יעקב זלצר: זה בסדר.

<יעקב זלצר: במדינה דמוקרטית אני גם יכול לומר את דעתי גם אם היא לא מוצאת חן בעיני מישהו.

<יעקב זלצר: השירות הציבורי איננו כזה - - -

אילן גילאון: אבל מי מדבר על זה?

<יעקב זלצר: סליחה, מותר לי לדבר בלי שיפריעו לי?

אילן גילאון: אני במקומך הייתי שואל אותו מה השר שלו עשה - - -

<יעקב זלצר: יש פה מנגינה מאוד צורמת של גניבה ודברים כאלה.

אמנון כהן: יעקב, תירגע.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לייעל את המערכות, אנחנו רוצים שמי שצריך לתקן את הליקויים, יתקן.

אמנון כהן: הנה דוח שלכם מלפני שנתיים – דוח מעקב אחרי תיקון - -

<יעקב זלצר: יש אחרי זה עוד.

אמנון כהן: - - מה התשובות: ליקוי כזה וכזה – לא דווח על התקדמות בתיקון הליקויים - - -

<יעקב זלצר: נכון, זה - - -

אמנון כהן: רגע.

אמנון כהן: סעיף 9 – ליקוי שיעור הריבית וכו' – למרות דרישות משרד הבינוי והשיכון לא חל שינוי ביחס - -

<יעקב זלצר: נכון - - -

אמנון כהן: מה יהיה בסוף?

אמנון כהן: בסוף?

<יעקב זלצר: בסוף יבוא מנכ"ל כזה - - -

אמנון כהן: משיח צדקנו יבוא.

אמנון כהן: מתי?

<יעקב זלצר: הלוואי היום, אבל - - -

מיקי רוזנטל: זה לא המנכ"ל – זו המדיניות של ראש הממשלה לדפוק את הדיור הציבורי.

מיקי רוזנטל: תגיד את זה בקול רם.

מיקי רוזנטל: זה כל העניין.

<יעקב זלצר: ממש לא, ממש לא, ממש לא.

<יעקב זלצר: אבל - - -

מיקי רוזנטל: ממש כן.

<קריאות: ממש כן.

<יעקב זלצר: בסדר.

<יעקב זלצר: אני לא נכנס לתחום הפוליטי.

<יעקב זלצר: אבל אני אומר שבתחום המקצועי אין פה אנשים רשעים שיש להם כוונה לדפוק - - -

איציק שמולי: סליחה, בכל הכבוד, למה אתה לוקח את הדיון למקום האישי?

<יעקב זלצר: כי אתם - - -

איציק שמולי: רגע, אתה דיברת ואנחנו הקשבנו בקשב רב למרות שלא אמרת דברי טעם - - -

<יעקב זלצר: אבל עוד לא סיימתי.

איציק שמולי: עכשיו אני אדבר.

איציק שמולי: אתה לוקח את הדיון למקום לא רלוונטי בעליל.

איציק שמולי: הדיון הזה הוא לא על האנשים במגזר הציבורי ואנחנו לא כאן כדי לחלק להם ציונים.

איציק שמולי: הדיון הזה נקבע על הדיור הציבורי והעובדות הן כאלה שבדיוק הציבורי הדירות נמכרות ובכף נעשה משהו אחר.

איציק שמולי: על זה יש לך מה לומר?

<יעקב זלצר: על זה יש לי מה לומר.

איציק שמולי: אז בבקשה.

<יעקב זלצר: אני רוצה לומר בנושא הזה שברגע שתהיה ועדת שרים שתתמנה - - -

אמנון כהן: עכשיו הבעיה היא ועדת שרים?

אמנון כהן: מה קשור ועדת שרים?

<יעקב זלצר: אני אסביר - - -

אמנון כהן: ארבע שנים זה זז.

<יעקב זלצר: אז אני מסביר: ברגע שתהיה ועדת שרים, הנושא הראשון שיובא, אני מקווה - - -

אמנון כהן: כמה זמן כבודו במשרד?

אמנון כהן: כמה זמן אתה בתפקיד הזה.

<יעקב זלצר: הרבה מאוד שנים.

אמנון כהן: ברוך השם.

<יעקב זלצר: בתפקיד הזה אני ארבע שנים.

אמנון כהן: הייתה ועדת שרים קודמת, נכון?

<יעקב זלצר: כן.

אמנון כהן: מתי היא פורקה?

אמנון כהן: בבחירות.

אמנון כהן: מה היא עשתה, הם לא עבדו?

אמנון כהן: ועדת השרים הקודמת לא עבדה?

אמנון כהן: זה לא משהו חדש שנולד היום.

<יעקב זלצר: עבדו, נכון.

<יעקב זלצר: אבל 60% - - -

אמנון כהן: כתוב: "לא טופל".

<יעקב זלצר: זה לא טופל אבל 60% מהדברים האחרים כן טופלו.

<יעקב זלצר: נכון, יש דברים שלא טופלו אבל אני רוצה שתדע שהתמונה היא שחור/לבן.

<יעקב זלצר: יש דברים שיותר ויש דברים שפחות.

<יעקב זלצר: 60% מהנושאים של מבקר המדינה תוקנו.

אמנון כהן: יעקב, אתה לא מדבר על מה שצריך.

אמנון כהן: אולי יש את משרד התקשורת שתיקן 80% מהליקויים אבל פה בדוח הזה משרד השיכון תיקן רק 20%.

אמנון כהן: הממוצע הוא 60% אבל פה רק 20% תיקנת – זה בסדר?

<יעקב זלצר: לא.

אמנון כהן: על זה אני מדבר אתך.

אמנון כהן: אז שיתקנו 60% – לא 100%.

<יעקב זלצר: אני אומר שאנחנו לא מחליפים את משרד השיכון בעבודה שלו.

<יעקב זלצר: אנחנו נביא את זה לדיונים בין הגופים ונעקוב.

<יעקב זלצר: עובדה שאנחנו אומרים להם הם לא תיקנו, לא מחפים על הדברים האלה.

אמנון כהן: מה הסנקציה למי שלא תיקן?

אמנון כהן: שמעתי 10 פעמים "לא תיקן".

<יעקב זלצר: הסנקציה שלי היא פשוט להביא מנכ"ל כזה, במקרה הזה, לדיון - - -

אמנון כהן: למה אתה לא יכול לבקש עכשיו שמי שלא יתקן את הליקויים – כל נושא שלו לא יבוא לממשלה.

אמנון כהן: המשרד הזה יהיה מוחרם חודש וכל נושא שלו לא יבוא לדיון בממשלה כל עוד לא יתקן את הליקויים.

אמנון כהן: מה הבעיה?

אמנון כהן: אתה תראה שמהר מאוד יתקנו את הכול.

<יעקב זלצר: זה לא בסמכותי.

אמנון כהן: לא בסמכותך.

אילן גילאון: לא נכון.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, מי הוא, שר השיכון?

אמנון כהן: לא, הוא ממשרד ראש הממשלה – תן להם לטפל.

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, בכבוד.

<שלמה בן אליהו: רבותי, הייתי במשרד השיכון וחזרתי מהשוק הפרטי למשרד השיכון.

<שלמה בן אליהו: אם אתם רוצים שההתנהלות בינינו תהיה שנגיד דברים נכוחים על השולחן ושניתן תשובות שגם אם לא מסכימים להן תקבלו אותן – נעשה את זה.

<שלמה בן אליהו: אבל אם אתם רוצים שאני אענה לכם כמו פקיד מדינה – אני אעשה את זה.

<שלמה בן אליהו: אני אומר לכם עכשיו דברים שקצת יעצבנו אתכם אבל תדעו את העובדות: השאלה היא תמיד בסדרי עדיפויות.

<שלמה בן אליהו: זאת אומרת, אם אני צריך לקנות עכשיו דיור ציבורי - - -

אילן גילאון: אני רוצה לתקן אותך – אתה אמור לענות כמו פקיד מדינה והשר שלך אמור לענות את התשובות האחרות.

אמנון כהן: תנו לדבר.

אמנון כהן: תענה מה שאתה רוצה.

אילן גילאון: אוי ואבוי אם פקידים מתחילים לענות כמו פוליטיקאים והפוליטיקאים מחפשים - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת אילן גילאון, תן לו לדבר.

<שלמה בן אליהו: אם אני אמור לקנות דירות לכל הממתינים לדיור הציבורי – אם מדובר ב-2,500 ממתינים – זה סדר גודל של 2.5 מיליארד שקל בערך.

<שלמה בן אליהו: אם מדובר על 30,000 משפחות שממתינות – תעשו את המכפלות – תראו שזה 30 מיליארד שקל.

<שלמה בן אליהו: השאלה היא כזאת: נניח שיש לי בקופה 2 מיליארד שקל, מה אני עושה איתם?

<שלמה בן אליהו: האם קונה דירות לדיור הציבורי, האם משתמש בכספים האלה לתת שכר דירה יותר מוגדל, האם נותן משכנתאות יותר מוגדלות?

<שלמה בן אליהו: זאת אומרת, איך אני רוצה - - -

דב חנין: או שאתה בכלל מעביר את הכסף למטרות אחרות.

אמנון כהן: תן לו רגע.

אמנון כהן: תמשיך בלי להתייחס להערות עכשיו.

<שלמה בן אליהו: לכן השאלה היא שאלה של מדיניות.

<שלמה בן אליהו: זאת אומרת, מה באמת יוציא את האנשים מהמעגל הזה של ממתינים לדיור הציבורי?

אילן גילאון: אתה יכול - - -

אמנון כהן: רגע, אילן, לא.

אמנון כהן: אני לא מסכים.

דב חנין: - - - שר השיכון הקודם התחייב - -

אמנון כהן: לא, לא, דב.

אמנון כהן: לא משנה - - -

דב חנין: - - להחזיר את הכספים שלקחו מקופת הדיור הציבורי.

אמנון כהן: אני מבקש, דב.

אמנון כהן: נגמר.

אמנון כהן: שמענו את כולם.

אמנון כהן: בואו נשמע את המנכ"ל, בואו נכבד.

אמנון כהן: יכול להיות שנסכים אתו ויכול להיות שלא נסכים אתו, אבל בבקשה לא להפריע.

אמנון כהן: אל תענה עכשיו לאף אחד, כבוד המנכ"ל, דבר אלי עכשיו ותגיד ברציפות מה שיש לך להגיד ואנחנו נאפשר התייחסות אחר כך.

<שלמה בן אליהו: אני אגיד לך דבר שלא תשמח לשמוע אותו, ואני אומר את זה בצורה מאוד ברורה ומקצועית: אני חושב שהפתרון הוא לא בדיור הציבורי אלא אך ורק לאנשים שהם נכים רתוקים ואנשים שהם במצבים קשים - - -

<רותי לביא: מיבשים את הדיור הציבורי.

דב חנין: הכול ברור עכשיו.

<רותי לביא: אתם רוצים לחסל את הדיור הציבורי.

<שלמה בן אליהו: אני מעדיף - - -

דב חנין: אנחנו מודים לך על הכנות.

<שלמה בן אליהו: לכן ביקשתי שתתנו לי לדבר.

<שלמה בן אליהו: אני מעדיף לתת לממתינים שכר דירה ריאלי כדי שילכו לשוק הפרטי ושכרו דירה ולא יתקשרו אלי כל הזמן: הדלת לא נסגרת, בוא תקן לי אותה.

<שלמה בן אליהו: אם אנחנו רוצים לתת לאנשים האלה גם את הביטחון העצמי שהם קובעים את גורלם ואיך תיראה הדירה שלהם – תן להם את הכסף.

<שלמה בן אליהו: הם ילכו לשוק הפרטי וישכרו אותה.

<שלמה בן אליהו: אל תיתן להם להיות תלויים - - -

<רותי לביא: תלות בסיוע בשכר דירה זה לא ביטחון ולא עצמאות – כל שנה לא יודעים אם יהיה עוד פעם.

<רותי לביא: איזו עצמאות זה להגיד לאדם:

<רותי לביא: תקבל סיוע בשכר דירה שאולי לא יספיק ואולי בשנה הבא ניקח לך את זה?

<רותי לביא: מה העצמאות שבזה?

<רותי לביא: להיפך – אתם מגדילים את מעגל העוני, אתם מדרדרים אנשים למצב שאיש לא רוצה להשכיר להם, אתם שולחים אותם לשכונות ודופקים גם את השכונות כי שכר הדירה שם עולה.

<רותי לביא: הסיוע שכר דירה עושה רק דבר אחד – להרוס עוד אנשים שיהיו תלויים בממשלה ויפחדו לצפצף מולה.

<רותי לביא: סליחה.

<שלמה בן אליהו: האם הפתרון שהיה עד עכשיו שהדיור הציבורי היה מיטבי - - -

דב חנין: לא.

דב חנין: אתם חנקתם אותו.

<רותי לביא: אתם החרבתם אותו.

<שושנה נתן: סיוע בשכר דירה זה לילדים שכל 5 חודשים עוברים בית ספר, אלו ילדים שאין להם שורשים במקום.

<שושנה נתן: תבינו, אתם הורסים משפחות.

<שושנה נתן: זה לא ייתכן – ילדים הולכים ונשחקים.

אמנון כהן: תודה, גברת, תודה.

<שלמה בן אליהו: רבותי, כאשר אנחנו נמצאים בין דילמות, זאת אומרת מה עדיף - - -

אילן גילאון: למה לך להמשיך?

אילן גילאון: אתה הרי הולך ומסתבך.

אמנון כהן: אין לו מה להסתבך, תן לו.

<שושנה נתן: אתה עושה דברים לא נכונים, אתה והמחשבה שלך לא נכונים.

אילן גילאון: הוא מנכ"ל משרד השיכון, כאשר הוא מדבר על שיקולים כאלה זה מוכיח שהוא לא מנכ"ל משרד השיכון – אז עדיף לך ללכת ללמוד, תבוא אחרי זה ותגיד את כל האמת שלך.

אילן גילאון: אתה, כנראה, מפקשש משהו, אתה לא קבלן דירות, אתה לא בונה דירות, זה מה שאתה לא מבין.

<שלמה בן אליהו: אני לא מפקשש שום דבר, אני לא קבלן דירות.

<שלמה בן אליהו: אדוני, באתי למגזר הציבורי - - -

אילן גילאון: עובדה שאמרת "אני לא רוצה לתקן לו את הדלת" – אתה בכלל יודע מה התפקיד שלך?

<שלמה בן אליהו: אתה לא מקשיב למה שאני אומר.

אמנון כהן: תנו לו לדבר.

אמנון כהן: חבר הכנסת גילאון, עם כל הכבוד, תן לו להתבטא.

אילן גילאון: אני נותן לו - - -

<שלמה בן אליהו: אם אתה רוצה שאנשים יהיו תלותיים – תמשיך - - -

אילן גילאון: אתה רוצה שאנשים יהיו תלותיים.

<שלמה בן אליהו: אני לא רוצה את זה.

<שלמה בן אליהו: אתה לא מקשיב למה שאני אומר.

<שושנה נתן: עצמאות – אם הם מקבלים דיור.

<שלמה בן אליהו: אתה לא מקשיב למה שאני אומר.

<שלמה בן אליהו: אני אומר: תיתן לאנשים את הכסף והם ידעו איך להשתמש בו.

<שושנה נתן: זה לא נכון, זה לא נכון.

דב חנין: לא רוצים להשכיר להם דירות, אדוני.

<שושנה נתן: בעלי הדירות עושקים אותם.

מיקי רוזנטל: בכל העולם יש דיור ציבורי – רק פה אתם דפקתם את העניין הזה.

מיקי רוזנטל: למה?

<שלמה בן אליהו: אני אסביר לך - - -

<שושנה נתן: באמת, אתם חושבים כמה הילדים האלה מסכנים?

<שושנה נתן: אתם עושקים אותם.

אמנון כהן: גברת, מספיק.

<שלמה בן אליהו: אני אומר לכם דברים נכוחים: בכל המדינות בעולם יש דיור ציבורי.

<שלמה בן אליהו: השאלה היא מה הרף של הדיור הציבור?

<שלמה בן אליהו: מה אחוז האוכלוסייה שלא יכולה, גם אם אני אתן לה - - -

דב חנין: אתה יודע מה הנתונים בהולנד?

דב חנין: מה הנתונים באמסטרדם?

אמנון כהן: חברים, אני אנעל את הדיון אם ככה זה ימשיך.

אמנון כהן: אני נועל את הדיון עכשיו.

אמנון כהן: אני אנעל את הדיון אם זה יימשך ככה.

אמנון כהן: אם לא רוצים להגיע לסיכומים אז אני אנעל את הדיון.

אמנון כהן: מספיק.

<שלמה בן אליהו: בכל אוכלוסייה, גם בהולנד וגם בישראל, סוג של אוכלוסייה שגם אם אני אתן להם את מלוא שכר הדירה הם לא יימצאו פתרון דיור כי לא יתנו להם את הדירה, אין להם ערבויות, אין להם ביטחונות - -

<עמית מרקדו: אז תקנה דירות.

<שלמה בן אליהו: - - להם צריכים לדאוג לדיור הציבורי - - -

מיקי רוזנטל: להם יש מספיק דיור ציבורי?

אמנון כהן: תנו לדבר ברצף.

איציק שמולי: אתה מבין שהמשמעות של הדברים היא שאתה אומר:

איציק שמולי: אני עובר על החוק.

איציק שמולי: זו המשמעות.

<שלמה בן אליהו: אני אענה לך על החוק.

<שלמה בן אליהו: שתדע - - -

איציק שמולי: עד עכשיו אמרת דברים כנים, בוא תמשיך בקו הזה.

איציק שמולי: המשמעות של מה שאמרת היא: אני, כמשרד שיכון, עובר על החוק.

<שלמה בן אליהו: הממשלה, בניגוד למה שאמרו לך כרגע, לא מחליטה לא לעשות את חוק הדיור הציבורי ועוקפת את הכנסת.

<שלמה בן אליהו: זה לא נכון.

<שלמה בן אליהו: הממשלה מתקנת את החוק, ובאמצעות חקיקה - - -

אילן גילאון: מה מתקנת - - -

אמנון כהן: אילן, תן לו - - -

אילן גילאון: לא, אני לא מוכן שיסמאו לנו את העיניים פה.

<שלמה בן אליהו: רגע.

<שלמה בן אליהו: עד ל-1.1.2013 - - -

אילן גילאון: - - - אנחנו לא אידיוטים - - - צא ולמד מה שאתה אומר.

<שלמה בן אליהו: אני יודע מה שאני מדבר.

אילן גילאון: מ-1.1.2013 - - - עבריינית.

<שלמה בן אליהו: אבל אתה רוצה שאנשים ידעו את התשובות?

אילן גילאון: תקן את החוק תוך כדי - - -

<שלמה בן אליהו: אז תן לי לענות לך.

<שלמה בן אליהו: עד ל-1.1.2013 הממשלה תיקנה את החוק, זאת אומרת זה לא היה החלטת ממשלה.

<שלמה בן אליהו: בעקבות החלטת ממשלה תוקן החוק.

<שלמה בן אליהו: אם אתם חברי הכנסת התנגדתם לזה – הייתם צריכים להצביע נגד.

<שלמה בן אליהו: לא הצלחתם - - -

אילן גילאון: - - - למה אתה מדבר ככה?

<שלמה בן אליהו: אני יודע בדיוק מה אני מדבר, כן.

<שלמה בן אליהו: החוק היה - - -

אילן גילאון: - - - חוק ההסדרים - - -

<שלמה בן אליהו: נכון, אבל חוק ההסדרים הוא חוק?

אילן גילאון: - - - על מה אתה מדבר?

אילן גילאון: אולי הוא תוקן בדמיון שלך.

<שלמה בן אליהו: עד ה-1.1.2013 הממשלה תקנה, הכנסת חוקקה חוק שהקפיא את החוק.

אמנון כהן: לא, לא.

אמנון כהן: עד סוף השנה הקודמת, 2012.

אמנון כהן: לא שנת 2013, זאת טעות שלך.

אמנון כהן: החוק הוקפא עד סוף 2012.

אמנון כהן: משנת 2013 החוק צריך להיכנס לתוקף, כי בחוק ההסדרים - - -

<שלמה בן אליהו: אתה צודק, אתה צודק - - -

אילן גילאון: - - - אתה לא מקיים את החוק, זה ברור או לא?

אמנון כהן: ולכן הוא אומר שאתה לא מקיים את החוק.

<שלמה בן אליהו: אתם רוצים את העובדות?

<שלמה בן אליהו: לא צריך להתווכח.

אמנון כהן: כן, זאת העובדה.

<שלמה בן אליהו: אז קודם כל, עד ל-1.1.2013 - - -

אמנון כהן: שנת 2012.

אמנון כהן: עד סוף 2012.

אמנון כהן: החוק של רן כהן נכנס לתוקף - - -

דב חנין: אבל אין ויכוח על זה שהם כרגע עבריינים.

אמנון כהן: - - - הוא היה מוקפא - - -

דב חנין: הם כתבו מה שהם רוצים – בינתיים יש חוק.

אמנון כהן: אבל הוא נגמר.

איציק שמולי: חברים, החוק נגמר ב-1.1.2013.

אמנון כהן: ההקפאה נגמרה, נכון?

אמנון כהן: צחי – החוק של רן כהן 10 פעמים הקפאתם אותו, ההקפאה האחרונה נגמרה ב-31.12.2012.

אמנון כהן: זאת אומרת שהחוק שחוקק מזמן – שהקפאתם אותו כל הזמן בחוק ההסדרים – נכנס לתוקף ב-1.1.2013.

אמנון כהן: לכן אומר חבר הכנסת אילן גילאון שהמדינה לא מקיימת את החוק היום – היא עבריינית.

אמנון כהן: השנה כבר 2013, החוק לא הוקפא, היו בחירות – כתוצאה מכך החוק בתוקף והממשלה כרגע, עבריינית, זה מה שהוא אומר.

אמנון כהן: לכן, מנכ"ל משרד השיכון, החוק כרגע לא קפוא ולכן הרגע החוק חייב להיות בתוקף ואתם צריכים ללמוד את החוק של רן כהן וללכת לפי החוק כל עוד לא הוקפא בחוק ההסדרים.

אמנון כהן: נכון שאני צודק?

<שלמה בן אליהו: עד עכשיו לא אמרתי לך מילה לא מדויקת, אז תקשיב עד הסוף.

אמנון כהן: רגע, צחי אומר שאני לא צודק – זה לא טוב.

אמנון כהן: אתה תמיד צריך להגיד שאני צודק.

<צחי דוד: יש חוות דעת ברורה של היועץ המשפטי לממשלה שקבע שהיות והחוק נכנס לתוקף בתקופה שהמדינה נמצאת בבחירות והכנסת מתפזרת אז הקפאת החוק תימשך עד שהממשלה החדשה תוכל להידרש לעניין.

אילן גילאון: זאת התשובה לבג"ץ ששאל למה אתם לא - - -

<צחי דוד: זאת תשובת היועץ המשפטי לממשלה.

<צחי דוד: לכן החוק מוקפא כרגע.

אמנון כהן: אבל חוק זה חוק.

אמנון כהן: אנחנו מעל בג"ץ, אנחנו מחוקקים.

<צחי דוד: אני לא היועץ המשפטי, אני לא מתיימר.

אמנון כהן: יש הפרדת רשויות.

אילן גילאון: הנוסח המדויק הוא שהמדינה צריכה לענות לבג"ץ בפרק הזמן שניתן לה למה היא לא מקיימת את החוק.

אילן גילאון: אם בג"ץ שואל את המדינה למה היא לא מקיימת את החוק, אז מה אתה אומר לי שהיא מקיימת את החוק?

<צחי דוד: האם בג"ץ החליט שהמדינה לא מקיימת את החוק?

אילן גילאון: בג"ץ שואל את השאלה הזאת - - -

<צחי דוד: שאל את השאלה – ליועץ המשפטי יש חוות דעת.

אמנון כהן: עזוב את זה עכשיו, לא ניכנס לזה.

אמנון כהן: מה המדיניות שלך, המנכ"ל, מה אתה אומר?

אמנון כהן: עזוב בג"ץ, עזוב חוק – מה אנחנו עושים לציבור?

<שלמה בן אליהו: רבותי שימו לב, תמיד אמרנו שזה עניין של איזונים.

<שלמה בן אליהו: זאת אומרת, אם אנשים אומרים לי כאן:

<שלמה בן אליהו: בוא נגמיש את הכללי של הקריטריונים.

<שלמה בן אליהו: המשמעות תהיה הגדלת מספר הממתינים כי אם עכשיו יש 2,500 ותגמיש אותם – בהתאם להגמשה יגדל מספר הממתינים.

<שלמה בן אליהו: אם אין לי פתרון דיור ואני מגמיש את הקריטריונים אני יוצר עוד ציפייה.

<שלמה בן אליהו: אנשים מקבלים שובר שמגיע להם דיור ציבורי והם ישבו בהמתנה.

<שלמה בן אליהו: זאת המדיניות הנכונה?

<רותי לביא: הם יקבלו סיוע בשכר דירה.

<שלמה בן אליהו: זאת לא המדיניות הנכונה.

<שלמה בן אליהו: לכן, רבותי - - -

אמנון כהן: מה אתה מציע?

<שלמה בן אליהו: אני רוצה להגיד לזכותו של שר השיכון הקודם, הרב אטיאס - - -

איציק שמולי: מה יש להגיד לזכותו?

<שלמה בן אליהו: יש דברים לזכותו.

<שלמה בן אליהו: הוא עשה דברים יפים במשרד השיכון ואחד מהדברים שהוא עשה זה להגיע להבנה ולהסכם שאנשים שממתינים לדיור הציבורי יקבלו בין 2,500 ל-3,000 שקל.

<שלמה בן אליהו: זה לא היה לפני כן - - -

<שושנה נתן: זה לא הודות לו – זה הודות להפגנות שלנו, הודות לחצי מיליון אנשים שיצאו לרחוב - - -

אמנון כהן: עוד מעט הם יבטלו גם את זה.

<שלמה בן אליהו: גם לזכותכם.

<שלמה בן אליהו: אני אומר שבזכות כולם הגענו לפתרון שאפשר לשדרג אותו, לייעל אותו יותר, אפשר להרחיב אותו, אבל הוא הפתרון המקצועי הנכון.

<שלמה בן אליהו: להגיד: בוא נקציב 30 מיליארד שקל לקניית דיור ציבורי - - -

אילן גילאון: אתה אומר שאתה משרד השיכון - - -

<שלמה בן אליהו: נמשיך עם המנגנונים שראיתם.

<שלמה בן אליהו: רבותי, שמעתם לגבי החברות, יש לכם ביקורת על החברות – גם לי יש ביקורת נגד החברות - - -

אילן גילאון: מה מדיניות הדיור שלכם באמת?

אמנון כהן: בין השורות אני מבין שהמדיניות שלך כמנכ"ל המשרד היא לתת השתתפות בשכר דירה ולא לרכוש דירות - - -

<שלמה בן אליהו: יש קבוצה מסוימת של אנשים, של ציבור, שגם אם אתן לו פתרון לשכר דירה הוא לא יגיע לפתרון דיור – להם צריך לתת דיור ציבורי.

<שלמה בן אליהו: אבל אנשים שיכולים להגיע לקורת גג לא דרך הדיור הציבורי אלא בכלים אחרים, אני מעדיף את זה.

אמנון כהן: תודה רבה לכולם.

<דניאל מרציאנו: כבודו, אני רוצה רשות דיבור.

<שושנה נתן: גם אני לא קיבלתי תשובה.

אמנון כהן: לא כולם מקבלים.

אמנון כהן: מי שמתנהג יפה מקבל.

<דניאל מרציאנו: סליחה, אני לא מתנהג יפה.

אמנון כהן: בסדר, שב.

<דניאל מרציאנו: אני מנצל את הקשרים שלי ומבטל צווים - - -

אמנון כהן: איזה קשרים יש לך?

<דניאל מרציאנו: אני אח של סעדיה מרציאנו עליו השלום.

<דניאל מרציאנו: הוא היה חבר כנסת ופה מכירים אותו אנשים הוא היה נכנס לשרי שיכון, לוקח מפתחות בלילה ונותן בבוקר לאנשים – זה סעדיה מרציאנו.

אמנון כהן: יופי, כל הכבוד.

<דניאל מרציאנו: אני ממשיך דרכו – אני רוצה לדבר.

אמנון כהן: אבל אתה לא נבחרת להיות חבר כנסת.

<דניאל מרציאנו: אדוני יש מאות צווי פינוי בארץ לאנשי דיור ציבורי.

<דניאל מרציאנו: אני מנצל את הקשרים שהקדוש ברוך הוא נון לי, מצלצל לעורכי דין בתל אביב ומביא אותם לעמידר בירושלים כדי לעשות חוזה חדש ולבטל צווי פינוי.

<דניאל מרציאנו: אתן לך דוגמה: יש לי משפחה בירושלים, בושה וחרפה למדינת ישראל, המשפחה הזו, בת שמונה נפשות, איבדה ילדה.

<דניאל מרציאנו: התחננו להחליף את הבית בגלל שיש הילדים הקטנים שרו את אחותם מפרפרת.

<דניאל מרציאנו: עד היום, יותר משנה, אני רודף ואין תשובות.

<דניאל מרציאנו: בואו תראו – בית עם שבע נפשות, בנים ובנות: שיש – נעקר, אין דלתות בשירותים.

<דניאל מרציאנו: אני מתחנן ופונה לעמידר: רבותי, שירותים.

<דניאל מרציאנו: אין תקציב, אין תקציב.

<דניאל מרציאנו: אז איפה רבותי שני המיליארד של מכירת דיור ציבורי?

<דניאל מרציאנו: לאן הלך הכסף?

<דניאל מרציאנו: אני לא רוצה ממך אדוני המנכ"ל 30 מיליארד – תן לי שני מיליארד.

<דניאל מרציאנו: בוא נתחיל להרים אחרים, נתחיל להרים את אלו שלא משפצים להם, ריבונו של עולם - - -

אמנון כהן: תודה.

<שושנה נתן: אדוני היושב-ראש, שאלתי שאלה ולא נעניתי – אני רוצה לקבל תשובה: מה זה הקריטריון של מקום ראשון?

<דניאל מרציאנו: סליחה, עוד דבר אחד.

<דניאל מרציאנו: לגבי החוק של רן כהן, להזכיר לכם פניה של רן כהן אל מאיר שטרית שר השיכון בזמנו, ולנתניהו: אדוני ראש הממשלה, תן את הדיור הציבורי לאלו שאין להם יכולת לקנות, תן להם את הדיור הציבורי בחינם, במתנה.

<דניאל מרציאנו: ביבי ושטרית אמרו: השתגעתם?

<דניאל מרציאנו: חינם לתת?

<דניאל מרציאנו: את זה רן כהן הגיש.

<דניאל מרציאנו: אז רבתי, פה יש עבודה בעיניים.

<דניאל מרציאנו: חברי הכנסת המכובדים, עובדים על אנשים בעיניים.

<דניאל מרציאנו: אנשים מסכנים ללא שיפוצים, גרים בדירות - - -

<שושנה נתן: נכון, אנשים שאין להם דירות – אתה מדבר על שיפוץ?

<דניאל מרציאנו: - - - אני מטייל בבאר שבע בשכונה ד', אני מטייל בבית שמש – רבותי, אם אתם תבואו לראות איך אנשים גרים היום ב-2013 – בושה וחרפה למדינת ישראל.

אמנון כהן: תודה, תודה.

אמנון כהן: תשובה לשאלה של הגברת, מה זה מספר אחד בהמתנה, מה זה אומר?

<שלמה בן אליהו: לממתין מספר אחד יש זכות ראשונית לקבל דירה בדיור הציבורי, אבל אם נניח שהזוג שממתין צריך דירה בקומה ראשונה ואין לנו דירה בקומה הראשונה, ויש לנו זוג - - -

<שושנה נתן: לא, לא - - -

אמנון כהן: תני לו לסיים.

<שלמה בן אליהו: אני עונה לך, תקשיבי עד הסוף.

<שלמה בן אליהו: אם הדירה שקיימת מתאימה לאותה משפחה שנמצאת במקום הראשון – היא תקבל את הדירה ראשונה.

<שלמה בן אליהו: אבל אם הוא אומר: אני רוצה רק דירה ליד הסבתא שלי בפתח תקווה אבל הדירות שמתפנות לנו נמצאות בהוד השרון והוא לא רוצה לבוא להוד השרון – הדירה הזאת תלך לממתין השני.

<שושנה נתן: ברשותך, אני יכולה לענות לך תשובה?

<שושנה נתן: לאנשים האלה אין מקום לישון.

<שושנה נתן: 2013, 2011, 2010, 2009 – כמה זמן הם יחכו?

<שושנה נתן: אין להם דרישות, הם רוצים בחולון, בת-ים והם מחכים מ-2009.

<שושנה נתן: בינתיים הם איבדו ילד, בינתיים יש לה 4 ילדים במצב נפשי קשה.

<שושנה נתן: מתי הנושא הזה יגיע לקיצו?

אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, את העניין הנקודתי הזה תבדוק עם הגברת אחר כך ותראה אם יש פתרון.

אמנון כהן: לא סביר לחכות 4 שנים.

<שושנה נתן: יש לי מסמכים ואדוני מכיר אותי מישיבות קודמות.

<שלמה בן אליהו: גברתי, בבת-ים יש לנו שתי דירות פנויות לאכלוס – נבדוק אם הן מתאימות למשפחה.

<שושנה נתן: בשמחה.

<שושנה נתן: אתה מציל משפחה.

אמנון כהן: תשבו על הנושא הנקודתי אחר כך.

אמנון כהן: יש פה קפטריה טובה, כבוד המנכ"ל, תכבד אותה.

אמנון כהן: אנחנו נמשיך לסיכום של הדיון.

אמנון כהן: אני כבר אומר שיהיה דיון המשך.

אמנון כהן: תכננתי שעתיים ואנחנו גולשים לשלוש שעות.

אמנון כהן: נקיים דיוני המשך.

אמנון כהן: אנחנו כוועדה נמשיך לדון ונרצה להביא נציגים יותר בכירים לדיון הבא.

אמנון כהן: לגבי חברת חלמיש – אנחנו צריכים להצביע אם אנחנו רוצים להביא אותם בצו הבאה, אבל אני חושב שלפנים משורת הדין, בגלל שאנחנו רגישים ללידה, ניתן את הזמן.

אמנון כהן: אבל לדיון הבא אני לא מוותר – אפילו בחופשת לידה גב' תורג'מן צריכה להגיע – גם ככה היא בהתנדבות אז אין בעיה.

אמנון כהן: אני חושב שיש לה רגישות.

אמנון כהן: הכרתי אותה בנושא של כפר שלם, היא הייתה דומיננטית ועזרה מאוד.

אמנון כהן: עוד לא סיימנו שם אמנם, אבל היא הייתה מאוד רגישה.

אמנון כהן: אנחנו נרצה לשמוע אותה כמובן ואת ממלא מקום המנכ"ל.

אמנון כהן: אנחנו נפנה לראש הממשלה בגלל שיש דוחות על גבי דוחות בנושא הדיור הציבורי, וגם החוקים, החוק של רן כהן, הוקפא לפחות עשור.

אמנון כהן: יחד עם זאת, הממשלה כל פעם חיפשה תירוצים וכל מיני שטיקים העיקר לא לקיים את החוק.

אמנון כהן: בסופו של תהליך, נמכרו 26,000 יחידות דיור ציבורי – כ-30,000 היום –לפי החוק כסף המכירה יחזור לרכישת דירות.

אמנון כהן: הכול עשו בכסף הזה חוץ מרכישת דירות.

אמנון כהן: לכן אני רוצה לקיים דיון בממשלה – או שיבטלו את החוק או שראש הממשלה יגיד שלא מעניין אתו דיור ציבורי, אבל שיגיד כי אנחנו רוצים לשמוע.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמוע מה יגיד שר השיכון, אולי הפתרון שלו הוא לא רכישת דירות אלא אחר.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמוע, אבל לא למרוח אותנו כל פעם בדברים אחרים: סלילת כביש, פיתוח, אמרו פה התנחלויות – אני לא אומר – בתי אבות.

אמנון כהן: זה צריך להיות כסף נפרד.

אמנון כהן: יש חוק: מכירה נגד רכישה, רכישה נגד מכירה – כך זה צריך להיות.

אמנון כהן: אם לא – תגידו לנו למה לא כי אנחנו רוצים לדעת את זה.

אמנון כהן: יש לי בקשה נוספת: ההסכם של פרזות מול העירייה, מול המדינה, אני מבקש לבחון אותו מחדש.

אמנון כהן: גם בהסכם הזה אנחנו רוצים את המתווה שאומר קנייה מול רכישה ולא לשיפוצים, לא לכבישים, לא תשתיות - - -

<שלמה בן אליהו: יש שני בעלי בית.

אמנון כהן: לא יודע – כל בעלי הבתים.

אמנון כהן: ועדת ביקורת המדינה מבקשת כרגע להקפיא את הנושא של ההסכם הזה, לפתוח אותו מחדש ולבחון אותו במטרה שיהיה יעיל.

אמנון כהן: אני גם מבקש שלא לקיים כרגע את הנושא של פירוק פרזות עד שנגמור את הסוגיה הזאת, עד שנמצה את הדין ועד שנקנה דירות חדשות לדיור הציבורי – רק אז, אם אתם תבואו בידיים נקיות, ותגידו אם לא כדאי להשאיר את החברה מבחינה כלכלית או אחרת, בזה יש היגיון.

אמנון כהן: הבנתי גם שהם גם רוצים אבל הם לא רוצים שקודם כל תפרק, תשתלט על הכסף, ובסוף הוא לא ילך ליעדו.

אמנון כהן: גם לזה אנחנו לא ניתן את היד.

אמנון כהן: אני גם רוצה להגיד לראש הממשלה שיתערב בסוגיה הזאת עם העתק לשר האוצר ולשר השיכון כמובן – אנחנו רוצים שהם יהיו מודעים לכך - - -

<חנה פריידין: אפשר גם להודיע לראש עיריית ירושלים.

אמנון כהן: לראש עיריית ירושלים ניר ברקת, גם להודיע לו.

אמנון כהן: אנחנו כמובן מקבלים דוח חדש שגם הוא מעקב על מעקב שלא עשו שום דבר, תיקנו 20% מהליקויים – תוכיחו לי אחרת.

<שמואל גולן: אולי, גם זה לא.

אמנון כהן: אולי 20% תיקנתם.

אמנון כהן: אנחנו נקיים כמובן דיונים גם בדוח החדש, אני לא יודע אם כל שבוע אבל בתדירות גבוהה אנחנו נקיים דיונים בנושא הזה, בכל נושא הדיור, ואתם שותפים שלנו בנושא הזה.

אמנון כהן: אנחנו נתנהג אתכם כביקורת בונה.

אמנון כהן: אנחנו גם נפעיל את החברים שלנו בוועדות האחרות, בוועדת כספים אם צריכים תקציבים נוספים.

אמנון כהן: אנחנו גם נעכב תקציבים למשרד האוצר אם צריך, אם הם לא יבואו להבנות בנושאים האלה.

אמנון כהן: אני מבין את צורכי עמך ישראל אבל יש פה עניין של דיור ציבורי גם לאותם אנשים שהזכרת.

אמנון כהן: פה אני רוצה את המיפוי שלך, תגיד לי מי באמת זכאי לדיור ואין להם גם אפשרות לשכור דירה כין להם ערבויות או מסיבה אחרת – תגיד לי בכמה אנשים מדובר.

אמנון כהן: לאחרים תגיד לי שאתה מעדיף שיקנה איפה שהוא רוצה או ישכור איפה שהוא רוצה – אולי יש הגיון בזה, אבל אנשים אומרים שהם לא רוצים להיות תלויים בממשלה כל הזמן.

אמנון כהן: הם מבקשים דירה, העיקר שיעזבו אותם, אני נותן לכם את האופציה.

אמנון כהן: המטרה היא לבוא לפתרון עם כמה שפחות זמן המתנה ומי שזקוק לדיור ציבורי יקבל את הדירה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: יהיו דיוני המשך.

אמנון כהן: הישיבה נעולה.