ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 43, 2013-05-07 10:30

ניסן סלומינסקי: רבותי, חברי הכנסת, יש לנו עוד סעיף, אולי זה גם מעניין אתכם, רואי החשבון, זה הנושא של תקנות מס ערך מוסף (הוראת שעה), התשע"ג– 2013, הדיווח הדו-חודשי.

ניסן סלומינסקי: איריס, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: זה פרופר לטובת "העוסק הקטן", מה שנקרא.

<איריס ויינברגר: מדובר על הארכת תוקף, ביחס לעוסקים הקטנים, שמחזורם עד מיליון וחצי שקלים, החל מינואר 2009.

<איריס ויינברגר: הארכת התוקף מאפשרת לעוסקים קטנים, שמחזורם עד מיליון וחצי שקלים, להגיש את הדוחות למע"מ במקום אחת לחודש, אחת לחודשיים.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו בסעיף 3, תקנות מס ערך מוסף, אני מבקש שוב מאיריס להסביר.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, זה לא דבר שצריך לקחת זמן, זה לטובת הצרכן פרופר, אבל נשמע את זה ונצביע, איריס.

<איריס ויינברגר: אנחנו מדברים על הארכת תוקף של הוראת שעה, אשר מגדילה את המחזור, ומאפשרת להגיש דיווח דו-חודשי במקום דוח חד-חודשי למס ערך מוסף, מסכום של 835,000 בערך, החל מה-1 בינואר 2009.

<איריס ויינברגר: זה חל על עוסקים שמחזורם מיליון וחצי שקלים, ובכך זה מרחיב את אוכלוסיית העוסקים שנהנים מדיווח דו-חודשי, במטרה להקל על העוסקים הקטנים.

<איריס ויינברגר: אנחנו מבקשים להאריך את זה עד ה-31 בדצמבר 2013 מאחר שהוראת השעה פקעה בינואר.

<איריס ויינברגר: אנחנו מבקשים מהוועדה לאשר את הארכת התוקף, כאשר אנחנו נשקול – אחרי דיוני התקציב שעתידים להיות לקראת ספטמבר – בחיוב האם להאריך את הוראת השעה הזאת מעבר ל-2013.

ניסן סלומינסקי: מה המשמעות הכספית של זה?

<איריס ויינברגר: המשמעות הכספית היא, שהיה ולא נאריך את הוראת השעה, מדובר על בין 160 מיליון ל-220 מיליון שקלים.

<שגית אפיק: זה לא רק הדיווח?

<איריס ויינברגר: כן, אבל יש כאן גם עניין של ריבית וגם עלויות של הקדמת הדיווחים, זה יותר עלויות.

<איריס ויינברגר: ולכן, ככל שלא נאריך את זה, יש לזה משמעות של תוספת תקציב.

<איריס ויינברגר: ולכן, נכון לשקול את זה אחרי דיוני התקציב ולא לעשות - - -

ראובן ריבלין: ומה יהיה בעוד שלושה חודשים?

<איריס ויינברגר: יסתיימו דיוני התקציב.

<איריס ויינברגר: אני רוצה להעיר בעניין הזה רק עוד הערה – גם לא מדובר כאן על משהו שנוגע להיערכות של עוסקים.

<איריס ויינברגר: זאת אומרת, אם במהלך ספטמבר העוסקים ידעו מה קורה בינואר שנה הבאה, אין כאן איזשהו עניין של היערכות – היערכות בספרים, היערכות של עוסקים לגבי דיווח דו-חודשי או חד-חודשי, אין משמעות לזה.

<איריס ויינברגר: זה רק באמת הקלה לעוסקים הקטנים.

ניסן סלומינסקי: מי מחברי הכנסת – אולי נשמע את עופר.

<עופר מנירב: לצערי, שוב מחזיקים את העסקים הקטנים כבני ערובה, ואני לא מבין למה.

<עופר מנירב: מ-2009 זה קיים, אז אם מ-2009 זה קיים, אז למה עכשיו אי-אפשר לעשות את זה משהו קבוע או להאריך את זה לתקופה ארוכה?

<עופר מנירב: אני פשוט לא מבין את הבעיה.

<עופר מנירב: מה שעוד שם – 200 מיליון – סליחה שאני אומר לך, הנתון לא נכון.

<עופר מנירב: אם את רוצה, אני גם אוכל להוכיח שהנתון לא נכון, משום שנכנסים פרמטרים של לפני ואחרי, והנתון לא לוקח בחשבון את שניהם, כך שזה לא 200 מיליון.

<עופר מנירב: אבל זה שתמיד מביאים לפה מספרים, וכשאני מבקש אחר כך, תנו לי את הנייר, אני אף פעם לא מקבל, ואם אני מקבל, המספר הוא אחר.

<עופר מנירב: אז זה לא 200 מיליון, ואין שום סיבה שלא להאריך את זה וחבל.

<עופר מנירב: עזבו את העסקים הקטנים, די.

<איריס ויינברגר: אז אנחנו מאריכים את זה עד סוף דצמבר 2013, אז יש פה טעות - - -

<עופר מנירב: ועוד ארבעה חודשים לבוא לפה עוד פעם?

<עופר מנירב: הזמן שלך ושלי גם יקר, ושל חברי הכנסת עוד יותר.

ניסן סלומינסקי: איריס, עופר.

ניסן סלומינסקי: מישהו מחברי הכנסת רוצה להתייחס?

<זיו שרון: סליחה.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, אתן.

ניסן סלומינסקי: אתה גם קשור לזה, ערן?

<ערן יעקב: אני קשור לכול.

<איריס ויינברגר: הוא קשור לכול.

ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש, מאחר שאין שום סיבה שבעולם שדיוני התקציב, שיהיו רלוונטיים לנושא, ומתוך הזהירות התמידית שלכם, באותו הליך שראינו גם אתמול וגם לפני כן, צווים ומכסים או כל מיני דברים שהם כאילו "לטובת המדינה", נגיד ככה, במירכאות, אז זה תמיד עד 2014.

ניסן סלומינסקי: כל מה שקשור לטובת האזרח הקטן זה עד 2013.

<עופר מנירב: בדיוק.

ראובן ריבלין: מצמצמים.

ניסן סלומינסקי: עשינו מעשה ושינינו אתמול, והארכנו את זה עד 2014 על דבר מסוים.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שוב, צאו להתייעצות, ותחזרו עם 2014.

ראובן ריבלין: תוכלו תמיד לחזור אלינו.

<איריס ויינברגר: ערכנו התייעצות בבוקר, ואנחנו חושבים שנכון - - -

ניסן סלומינסקי: אז לא, נו, אז לא.

<איריס ויינברגר: אנחנו רוצים להתייחס לזה – אני חושבת שנכון לחכות לדיונים, יכול להיות שמדינת ישראל - - -

ניסן סלומינסקי: למה בסעיפים, איריס, תסלחי לי - - -

<איריס ויינברגר: ניסן, שנייה, תן לי רגע לענות עד הסוף.

<איריס ויינברגר: זה נכון, אבל בשונה מאתמול, שאפשר לומר לעניין מזומן מצטבר - - -

ראובן ריבלין: אבל אתמול זה לא היה בשונה, פה אמרתם שאתם מתנגדים.

<איריס ויינברגר: כי גם אתמול הייתה לזה עלות תקציבית.

<איריס ויינברגר: אבל עדיין אתמול מדובר על משהו שיש בו עניין של היערכות של העוסקים.

<איריס ויינברגר: פה אין עניין של היערכות מוקדמת של העוסקים, אז גם מבחינת ועדת הכספים, נדמה לי שנכון לעשות על זה דיון בספטמבר, ואני אומרת שוב, אנחנו נשקול את זה בחיוב.

קארין אלהרר: אבל כבר בחנתם את זה, אז למה - - -

<איריס ויינברגר: כי זה לא עניין של עובד או לא עובד, זה רק עניין של עלויות.

<שגית אפיק: אז למה במכתב העלויות אני רואה שזה 47 מיליון שקלים הפסד, ואמרת 160 עד 220, איך זה מתיישב?

<איריס ויינברגר: לא, ה-160 עד 220 זה תוספת הכנסות, ככל שיוחלט לא להאריך את זה ל-2014.

ניסן סלומינסקי: איריס וערן, רק רגע.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאני - - -

עפר שלח: לא ברור, אם ההפסד הוא 47 איך הרווח הוא יותר?

קארין אלהרר: לא מובן, לא מדויק.

ניסן סלומינסקי: ששש, מאחר שנתחיל ב"לכבודה של ירושלים" עוד דקה, אז אני מבקש - - -

עפר שלח: כתוב "הפסד הכנסות המדינה", אם זה יהיה בתוקף, אז זה גם הרווח אם זה לא יהיה בתוקף.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שוב, אנחנו - - -

<עופר מנירב: אז זה לא יכול להיות - - -

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים שנלך בשיטה - - -

<עופר מנירב: בסוף פה מתברר שהנתונים שלי נכונים.

ניסן סלומינסקי: רק רגע, ששש, רבותי, אם אתם רוצים, ערן, שנלך בשיטה – לא אכפת לי שאת כל הצווים שנעשה, שהמדינה רוצה, גם נעשה את זה עד 2013, נראה מה יהיה בדיוני התקציב.

ניסן סלומינסקי: זה גם כן הסבר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מבינים שצריכים לתת את הזמן, כי אם מבקשים סימן שיש סיבה, ואנחנו מאמינים לכם, לכן אנחנו הולכים על זה.

ניסן סלומינסקי: אבל כמו שאנחנו מאמינים לכם למה שנקרא לטב, אנחנו מאמינים לכם גם למוטב, כמו שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אז אם אני מאמין לכם בנושא שזה מכניס למדינה, ואני מאריך את זה עד 2014, אני גם כאן רוצה להאריך את זה עד 2014.

ניסן סלומינסקי: אל תתנו לנו תמיד את התחושה, כי אתה רואה שזה קו שהולך אצלכם כל הזמן, אז אני מבין אתכם שאתם רוצים, אבל אנחנו לא יכולים - -

<איריס ויינברגר: אבל אתמול הסכמנו.

ניסן סלומינסקי: - - לקבל את זה שכל פעם שיש גזירות, זה עד 2014 - -

ראובן ריבלין: אי-ודאות גם.

ניסן סלומינסקי: - - וכשיש איזושהי הטבה, רחמנא לצלן, אז זה עד 2013, ועוד פעם לטחון ועוד פעם.

ניסן סלומינסקי: צאו, תדברו עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב, אני רוצה רק על הדרך שהממשלה הזאת הולכת של שוויון בנטל, איך שאומרים, אז שיהיה שוויון בנטל.

<זיו שרון: הקלה על העסקים הקטנים.

ניסן סלומינסקי: שיהיה שוויון בנטל – 2014 זה התאריך.

ניסן סלומינסקי: אז כמו שגוזרים את הגזירות עד אז, אנחנו גם עושים את ההטבות לאז.

ניסן סלומינסקי: אם תרצו לשנות או דברים אחרים תמיד הדרך בפניכם, ותוכלו להכניס את זה פה, אבל בינתיים שאנחנו מאשרים, נלך עד 2014.

<איריס ויינברגר: אבל למה?

ניסן סלומינסקי: כי למה 2013?

<איריס ויינברגר: אני פשוט מנסה להבין, הרי מדובר כאן על הארכת תוקף עד סוף שנת 2013.

ניסן סלומינסקי: כל מה שעשינו בשבועיים האחרונים – שבוע ראשון, רק שתביני, עשינו מיליארד ו-300 - -

<איריס ויינברגר: אני יודעת.

<איריס ויינברגר: כי הכול חיכה לוועדת כספים.

<עופר מנירב: מה ישתנה?

<עופר מנירב: מה יכול להשתנות - - - עד סוף השנה הזאת?

ניסן סלומינסקי: אין לי טענות, אבל בכולם הארכנו עד 2014, ולא אמרנו לכם 2013.

<איריס ויינברגר: אחרת היינו בדצמבר.

ראובן ריבלין: את רוצה שננסה להבין?

ראובן ריבלין: אני אומר לך, הבנו.

ניסן סלומינסקי: ולמרות הכול ואף על-פי כן.

ראובן ריבלין: את לא רוצה להבין.

ניסן סלומינסקי: לא, היא רוצה להבין, רק - - -

ראובן ריבלין: לא.

ראובן ריבלין: את אומרת לנו שאנחנו לא מבינים.

<איריס ויינברגר: אני מאוד רוצה להבין.

ראובן ריבלין: אנחנו מבינים.

ראובן ריבלין: הבנו את הכול.

ראובן ריבלין: תשמעי, יש צו – או מאריכים אותו עד 2014.

ניסן סלומינסקי: איריס וערן, אני אומר שוב, אנחנו מוכנים ונשתף פעולה, זה כמו שאנחנו רוצים לגזור את הגזירה, ואנחנו מבינים אתכם, שאין טעם לעשות 2013 ואחר כך גם להאריך.

ראובן ריבלין: אלה אם כן, זה דבר שפוגע בתקציב.

ראובן ריבלין: ברור שלא.

ניסן סלומינסקי: קחו גם את זה, חבל - - - על כל הסיפור.

ניסן סלומינסקי: המדינה תפסיד קצת, אבל כמו שנתנו למדינה להרוויח, ובסכומים אדירים, בשבוע הראשון עשינו מיליארד ו-313 מיליון שקלים - -

קארין אלהרר: אין הצבעה עכשיו?

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: - - בנושא הזה ולא הקפדנו ולא אמרנו מדד וריביות.

ניסן סלומינסקי: טוב, חבל.

<קריאות: - - -

קארין אלהרר: לא תהיה הצבעה עכשיו?

ניסן סלומינסקי: על מה?

ניסן סלומינסקי: על זה?

קארין אלהרר: כן.

ניסן סלומינסקי: אם הם יסכימו עכשיו עד 2014, נעשה עכשיו.

<קריאות: - - -

<איריס ויינברגר: אנחנו רוצים להאריך את זה, יש כאן - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ערן, אז למה אתם מאריכים את זה ל-2013 ולא ל-2014.

<ערן יעקב: אסביר.

<איריס ויינברגר: כל שנה שוקלים את זה מחדש.

ניסן סלומינסקי: גם הסעיפים האחרים הם סעיפים – אז למה שלא נעשה את זה אותו דבר במכסים ובכל זה, שנעלה תמיד את זה ל-2013 ולא 2014?

<איריס ויינברגר: רק אציין בפני הוועדה, רגע - - -

<שי דותן: זה עניין של גמישות.

<שי דותן: מה האלטרנטיבה?

<שי דותן: אולי 0.2%?

ניסן סלומינסקי: הגמישות שאנחנו נותנים לכם בגזירות, תנו לנו בהטבות - - - .

ניסן סלומינסקי: תמיד שולחים לכם עד 2014, לא 2013, נכון?

<איריס ויינברגר: תראו, הארכנו את זה עד 31 בדצמבר 2012, בסוף – כל שנה מאריכים את זה מחדש.

<איריס ויינברגר: זה צו שכל שנה הוארך מחדש.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, תתייעצו.

<ערן יעקב: לא, אבל התייעצנו.

ניסן סלומינסקי: למה אנחנו צריכים כל שנה?

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: למה לא לשנתיים כמו הגזירות?

<איריס ויינברגר: בגלל עלויות.

<איריס ויינברגר: בגלל שזה דווקא צו שאפשר אולי לעכב אותו.

ניסן סלומינסקי: כן, זה צו שאפשר להיטיב טיפה עם אנשים קטנים.

ניסן סלומינסקי: בוא נעשה להם את זה.

<איריס ויינברגר: אנחנו רוצים להיטיב.

קארין אלהרר: אז 2014 מקובל עליכם?

<שי דותן: אתם נותנים לנו יותר אילוצי תקציב, תנו לנו יותר חופש, יותר אילוצי תקציב, אז אני יודע שנצטרך לפנות לדברים שאתם כן מכירים כמו מס הכנסה ומע"מ.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אז בואו, באמת, נו - - -

<שגית אפיק: אבל אם במילא תביאו את זה ב-2014 להארכה, אז מה ההבדל?

<שגית אפיק: אתם אומרים שממילא - -

<קריאות: - - -

<איריס ויינברגר: יש הבדל, כי אז נשקול את זה.

<שגית אפיק: זו הארכה חמישית.

<שגית אפיק: כבר חמש פעמים הארכנו לכם את זה.

קארין אלהרר: לא, אבל זה אותו דבר כל פעם.

<שי דותן: זו המטרה העיקרית פה, אדוני, אם אנחנו יכולים להיטיב - - -

<ערן יעקב: אולי אסביר דקה.

<ערן יעקב: הדבר הזה נולד כצורך למענה למשבר שבא.

<ערן יעקב: הוא נולד שם.

<ערן יעקב: הדבר הזה נולד למשבר – המשמעות של זה תקציבית.

<ערן יעקב: בסוף יש לזה משמעות תקציבית, מה לעשות.

אלעזר שטרן: לפי הריביות זה בגלל מועדיהם.

<ערן יעקב: המשמעות תקציבית.

<ערן יעקב: זה מחולק גם לריבית וגם לעלות חד-פעמית בגין הקדמה או בגין איחור, כי המשמעות של זה אם זה דו-חודשי או חד-חודשי זו.

<ערן יעקב: זה נולד, אמרתי, כחלק מהמשבר.

<ערן יעקב: הארכנו את זה, כי הייתה המשכיות והייתה מטרה.

<ערן יעקב: נכון לכרגע, אנחנו באים כדי להאריך את זה עד סוף השנה.

<ערן יעקב: נכון, יש לזה בסוף גם משמעויות תקציביות, והדבר הזה צריך להיבחן ברמה הוליסטית.

עפר שלח: אתה רואה את המציאות הכלכלית - - -

<ערן יעקב: אני רואה, בגלל זה אנחנו מאריכים - - -

עפר שלח: - - - שהיא תאפשר לך לדעת - - -

<ערן יעקב: בגלל זה אנחנו מאריכים.

<ערן יעקב: עפר, אבל בגלל זה אנחנו באים ממקום של להאריך, אבל אנחנו צריכים גם לראות.

<איריס ויינברגר: - - -

<ערן יעקב: מכניסים אותנו למקום – אנחנו באים להיטיב, זה לא שעכשיו באנו ואמרנו, הרי מה יקרה עכשיו, אם לא נצביע, לכאורה זה חוזר ל-850 - -

ניסן סלומינסקי: ערן.

<ערן יעקב: - - זו המשמעות.

<ערן יעקב: אם באנו בינואר - - -

ניסן סלומינסקי: ערן.

<ערן יעקב: רגע, דקה.

<ערן יעקב: בא שר האוצר ואומר, אני מבין - -

<איריס ויינברגר: זה הצו ששר האוצר שקל.

<ערן יעקב: - - אני כרגע מבין את הבעיה, אני ממשיך את זה עד סוף השנה, אבל כדי להיערך קדימה, יש לזה משמעויות.

<ערן יעקב: אי-אפשר להתעלם מכך.

ניסן סלומינסקי: ערן, אני מסכים.

<ערן יעקב: לא, תבין, כל מה שהעלינו בבירה זה 200 מיליון, גם זה 200 מיליון, זו המשמעות.

ניסן סלומינסקי: ערן, שם אותו שבוע העלינו במיליארד 313 מיליון.

<ערן יעקב: אז באנו להאריך, אי-אפשר שנבוא כל פעם לוועדה והוועדה לא – אי-אפשר.

<ערן יעקב: רגע, אני מבין - - -

ניסן סלומינסקי: אתה חוזר על הדברים שלך כבר כמה פעמים.

<ערן יעקב: לא, אני לא חוזר.

ניסן סלומינסקי: תתפלא לשמוע שאני מסכים אתך, ואני מסכים עם שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: אני מבין.

ניסן סלומינסקי: מבחינת שר האוצר אתה צודק.

ניסן סלומינסקי: אם היה אפשר להאריך את זה עד ספטמבר 2013, היה עוד יותר טוב אולי.

ניסן סלומינסקי: אבל זה הכיוון של שר האוצר.

<איריס ויינברגר: אנחנו לא רוצים.

<איריס ויינברגר: רוצים ודאות עד סוף שנה.

ניסן סלומינסקי: מה אפשר לעשות, יש לוועדה מחשבה אחרת.

ניסן סלומינסקי: היא מסתכלת מעבר למה שאתם מסתכלים, וזה תפקידכם, יש לה גם ראיה נוספת.

<ערן יעקב: אתה צודק, אבל גם יש אחריות פיסקלית גם לוועדה בסוף.

ניסן סלומינסקי: הראיה שלה אומרת, אנחנו רוצים להיות עקביים, וכמו שבגזירות אנחנו מאריכים עד 2014, אנחנו רוצים גם בהטבות.

<ערן יעקב: אני לא מבין איזה גזירות - -

<איריס ויינברגר: עדיין לא היו גזירות.

<איריס ויינברגר: איזה גזירות היו?

<ערן יעקב: - - עוד אין, בינתיים – אני לא מצליח להבין - - -

ניסן סלומינסקי: כל המכסים, כל - - -

<ערן יעקב: אז תיתן - - -

ניסן סלומינסקי: אתה יודע מה, חבל על הזמן.

<ערן יעקב: אבל עדיין זה לא עבר – אתה קובע עובדות לכאורה, אבל זה לא נכון, זה לא המצב.

<ערן יעקב: אז בוא, לפחות שהוועדה תדע את המצב לאשורו.

<ערן יעקב: כרגע הדברים האלה לא אושרו.

<ערן יעקב: המצב הוא לבוא, וצריך - - -

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אני מציע, תדברו עוד פעם, ואל תיכנסו – הדברים - - -

<ערן יעקב: אדוני היושב-ראש, אבל צריכה להיות אחריות גם לוועדה.

<ערן יעקב: יש לה משמעות פיסקלית, ובסוף – אז אנחנו באים ממקום שמ-2014 אנחנו עוד לא יודעים מה כן יהיה, ומה לא, אז זו האחריות.

<ערן יעקב: זה כל מה שאני אומר.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאחרי שבועיים - - -

<ערן יעקב: ולשר האוצר, נכון, הוא בא ויש לו אחריות.

ניסן סלומינסקי: ערן, אני מבקש, אחרי שבועיים, אם אתה עוד יכול להגיד שלוועדה הזו אין אחריות לגבי התקציב - - -

<ערן יעקב: אני לא אומר.

<ערן יעקב: רק אני אומר - - -

ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש, א.

ניסן סלומינסקי: - - -

<ערן יעקב: כל מה שאני אומר, אז תן את הקרדיט, תבואו עוד פעם ב-1 - - -

ניסן סלומינסקי: לא היה לך, אני חושב, ועדה שהיה לה אחריות כמו שיש לה, אבל יש לה גם את הדעה שלה.

ראובן ריבלין: תגיד לי, אין לך סמכות?

ראובן ריבלין: נגיד שאנחנו מאשרים את זה מכאן ולעולם.

ראובן ריבלין: אין לך סמכות לבוא אלינו ולומר, המצב נשתנה ולכן אני רוצה לבטל את זה?

<ערן יעקב: אבל זה גם ההפך.

ניסן סלומינסקי: בסדר, כמה פעמים עשינו ההפך?

ניסן סלומינסקי: ערן.

ראובן ריבלין: אז מאה אחוז, אז אנחנו לא מאמינים שבשלושה חודשים יש איזושהי נפקא מינה.

ראובן ריבלין: אנחנו מאשרים את זה עד סוף השנה.

ראובן ריבלין: אתם לא תספיקו בסוף השנה - - - אם תדעו במשך הזמן, אז תבואו אלינו בחזרה.

ראובן ריבלין: אנחנו מאריכים את זה - - -

ניסן סלומינסקי: ערן, סיימנו את הנושא.

ניסן סלומינסקי: צאו, תחזרו אלינו ב-12:30.

ראובן ריבלין: בשביל מה אנחנו צריכים להפעיל כל פעם, כבר הפעלנו פעם אחת.

ראובן ריבלין: אם אתם באים ואומרים, רוצים לבטל, נפעיל שיקול דעת.

ראובן ריבלין: מה קרה?

ראובן ריבלין: - - -

<זיו שרון: כבודך, המשמעות היא ששר האוצר רוצה לממן על חשבון העסקים הקטנים – על חשבון הנוחות של העסקים הקטנים – את התקציב הבא.

<זיו שרון: מה המשמעות הזאת של ההארכה עד סוף 2014?

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אדוני, תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: סגרנו את הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אני עובר לנושא מספר 3: תקנות מס ערך מוסף.

ניסן סלומינסקי: קיימנו את הדיון, הודעת הוועדה או בקשת הוועדה, נעשה את זה יותר מכובד, שהתוספת, ההטבה הזו של הדיווח לחודשיים ולא לחודש, "לקטנים", נקרא לזה, במירכאות, לא תהיה עד סוף 2013, אלא עד סוף 2014, כדי שנשמור על עקביות בהחלטות שלנו, שגם בגזירות - - -

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: לא, אנחנו ביקשנו שזה יהיה עד סוף 2013.

<קריאות: לא.

<איריס ויינברגר: לא, 2014.

ניסן סלומינסקי: כדי לשמור על העקביות, שגם הגזירות, אבל גם ההטבות יהיו על אותו תאריך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<איריס ויינברגר: לאור בקשת הוועדה, מנהל רשות המסים ושר האוצר, הסכימו להאריך את התקנות עד סוף שנת 2014.

ניסן סלומינסקי: מי זה, משה אשר?

<איריס ויינברגר: משה אשר.

ניסן סלומינסקי: וגם השר.

<איריס ויינברגר: וגם השר.

<איריס ויינברגר: אנחנו באמת מקווים שלא יהיה צורך בקיצור התקופה הזאת.

ניסן סלומינסקי: עזבי, לא פותחים בפורענות, זה בסדר.

ראובן ריבלין: למה לנמק דבר - - -

ניסן סלומינסקי: אנחנו מודים באמת לאיריס, לרשות המסים ולשר.

ניסן סלומינסקי: ואני מעלה את זה להצבעה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר - -

ראובן ריבלין: עד 2014.

ניסן סלומינסקי: - - את תקנות מס ערך מוסף (הוראת שעה), התשע"ג– 2013, שיהיה עד סוף שנת 2014.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: ירים ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

<איריס ויינברגר: יהיה תיקון לתקנות.

<איריס ויינברגר: הם יפורסמו עד סוף 2014.

ניסן סלומינסקי: אושר.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לכם.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.