ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 42, 2013-05-07 10:10

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: צו לשינוי נטל המס (תיקוני חקיקה) (דחיית מועד לעניין סעיף 15 לחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה), התשע"ג–2013, מה שנקרא בלשון העם הפשוט "מקדמות מס שבח".

ניסן סלומינסקי: מי מציג את הנושא?

<שגית אפיק: ליאת גרבר, רשות המסים.

<ליאת גרבר: עניינו של הצו הזה בדחיית המועד לביטולם של סעיפים 15(ב) עד (ה) לחוק - - -

משה גפני: אה, רגע, בסעיף הזה אין הסכמה שאני מצביע.

משה גפני: אני מצביע נגד.

ניסן סלומינסקי: נעשה הסכמה נפרדת.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: בזה אני נגד.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: ליאת מייצגת את רשות המסים.

ניסן סלומינסקי: היא עכשיו מציגה את העניין.

משה גפני: איילת, אתם מסכימים לכל הגזירות האלה, מה שמתפרסם עכשיו?

איילת שקד: אנחנו במשא-ומתן.

<קריאה: הבנת את התשובה, מר גפני?

משה גפני: שלבית היהודי בכל אופן יש קצת אנושיות.

משה גפני: אתם הולכים לחסל את מעמד הביניים בישראל.

ניסן סלומינסקי: רשות הדיבור לליאת.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש, תתייחסי רק למי שיקבל את רשות הדיבור, כדי שנוכל לשמור על מסגרת מסודרת.

ניסן סלומינסקי: מהאורחים שירצו לדבר, אני מבקש להמתין.

ניסן סלומינסקי: אחרי שהיא תציג את זה, חברי הכנסת ידברו, ואחר כך ניתן למוזמנים ולאורחים לדבר.

ניסן סלומינסקי: הכול בקיצור ובניחותא.

<ליאת גרבר: אנחנו מבקשים לדחות את ביטולם של סעיפים 15(ב) עד (ה) לחוק מיסוי מקרקעין, כך שהם יוסיפו להיות בתוקף עד שנת המס 2014.

<ליאת גרבר: הסעיפים הללו הוספו בתיקון מספר 70 לחוק מיסוי מקרקעין.

<ליאת גרבר: עניינם בקביעת חובה על רוכש זכות במקרקעין, שאינו דירת מגורים פטורה, להעביר לרשות המסים תשלום על חשבון מס השבח, שהמוכר חייב בו בשיעורים הקבועים בחוק, שהיום הם 7.5% ו-15% בתלות במועד רכישת הדירה וחבות המס העתידית.

<ליאת גרבר: זאת, לאחר ששולמה למוכר 40% מהתמורה.

<ליאת גרבר: התיקון הזה היה נדבך מאוד חשוב מוועדה שנקראה "עשיית עסקים" או "Doing Business" בישראל, שזיהתה כשלים במשך הזמן של רישום נכסי מקרקעין בישראל.

<ליאת גרבר: בהשוואה לעולם באמת מצבנו לא היה טוב, ואחד הכשלים שזוהו היה משך הזמן שנדרש לקבל אישורי מסים.

<ליאת גרבר: תכף יסבירו פה אולי בצורה יותר מפורטת.

<ליאת גרבר: בעצם הסעיפים האלה קובעים שהרוכש מעביר, חלק מהסכומים שהוא אמור לשלם למוכר, לרשות המסים על חשבון חבות המס של המוכר, וכך הוא יכול לקבל אישור מסים ולרשום את הנכס על שמו.

<ליאת גרבר: כיום החוק קובע שאם לא שולמו המסים, לא ניתן לרשום את נכסי המקרקעין על שם הרוכש.

<ליאת גרבר: לכן רוכשים רבים מצאו את עצמם מול שוקת שבורה, מאחר שהמוכרים לא שילמו את מס השבח, או שזה פשוט התעכב לזמן מאוד ארוך בגלל דיונים לגיטימיים עם רשות המסים.

<ליאת גרבר: שי, אתה רוצה לפרט קצת?

יצחק אהרונוביץ': כן.

<ליאת גרבר: רק אגיד, מבחינה משפטית בחוק לשינוי נטל המס, הסעיף הזה למעשה בוטל בתחולה ל-1 באפריל 2013, זאת אומרת הביטול נקבע ל-1 באפריל 2013.

<ליאת גרבר: ניתנה סמכות לשר האוצר לדחות את המועד של הביטול הזה לתקופות נוספות, וזה בעצם משמעות הצו שאנחנו מביאים היום, ואנחנו מבקשים לדחות - - -

ניסן סלומינסקי: ניתנה סמכות על-ידי מי?

<ליאת גרבר: ניתנה סמכות בחוק לשינוי נטל המס לשר האוצר לדחות את - - -

<שגית אפיק: באישור ועדת הכספים.

<ליאת גרבר: כמובן באישור ועדת הכספים של הכנסת – לדחות את הביטול של הסעיף הזה בתקופות נוספות, וזו בעצם מהות הצו שהבאנו היום לוועדה.

ניסן סלומינסקי: אם אני מבין אותך נכון, אז למעשה הצו אמור להיות לטובת הרוכשים, כדי לקצר את הזמן, מאחר שהרוכש הוא האינטרסנט שזה ירשם על שמו, אז לכן הוא ודאי שישלם.

ניסן סלומינסקי: מבחינת

ניסן סלומינסקי: כם, רשות המסים ואנשיה, ברגע שמשלמים את המס הזה אתם מעבירים את הרישום בטאבו על שמו של הקונה.

<שגית אפיק: לא.

<שגית אפיק: הם רק מוציאים אישור.

<ליאת גרבר: אנחנו נותנים אישור לרוכש, אדוני הסביר את זה יפה מאוד, והוא יכול לרשום - - -

ניסן סלומינסקי: זה נרשם בפרוטוקול, שקיבלתי ציון לשבח?

<ליאת גרבר: כן, כן.

<ליאת גרבר: אנחנו נותנים לרוכש אישור שהוא יכול לרשום את הנכס על שמו.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: ואז הוא רושם את זה.

ניסן סלומינסקי: זה כבר תלוי בו.

<ליאת גרבר: ואז הוא לא בן-ערובה בעצם - - -

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, האופציה שהייתה שהמוכר צריך לעשות את זה, למוכר לא בוער שום דבר, ויש לו גם בטח הרבה דיונים על סעיפים אחרים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, שזה נועד לזה.

ניסן סלומינסקי: איפה הקבלים נכנסים בתמונה?

ניסן סלומינסקי: כי עד עכשיו הסברת על קונה ומוכר.

ניסן סלומינסקי: המוכר יכול להיות גם קבלן, או שלגביהם זו סיטואציה אחרת?

<ליאת גרבר: המוכר יכול להיות גם קבלן.

<ליאת גרבר: במקרה של קבלנים שיטת המיסוי היום קובעת - - -

ניסן סלומינסקי: ששש, רק רגע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו שומעים דרך הרמקול.

<ליאת גרבר: החוק חל בעצם על כל מוכר, לא החרגנו מוכר מסוג מסוים.

<ליאת גרבר: שיטת המיסוי לגבי קבלנים קובעת שקבלן ממוסה במס הכנסה ולא במיסוי מקרקעין, רק שהוא צריך להביא מה שנקרא טופס 50 היום, שבעצם מעביר אותו - - -

יצחק אהרונוביץ': פוטר אותו ממס שבח.

<ליאת גרבר: שבעצם פוטר אותו ממס שבח, ומעביר אותו למישור של מס הכנסה.

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: במילים פשוטות, שוב, אם אני מבין כבור ועם הארץ, שהקבלן הוא מוכר רגיל, ובעיקרון הקונה ממנו – אם ישלם את המס יקבל, אלא שיש קבלנים שיש להם את הפטור לפי – איך אמרתם?

ניסן סלומינסקי: תקנה?

יצחק אהרונוביץ': סעיף 50 לחוק מיסוי מקרקעין.

<ליאת גרבר: סעיף 50 לחוק מיסוי מקרקעין.

ניסן סלומינסקי: סעיף 50.

ניסן סלומינסקי: ואם הקבלן מביא את זה, אזי הקונה לא צריך לשלם, ואז ירשמו את הנכס על שמו, זו הכוונה?

יצחק אהרונוביץ': כן.

ניסן סלומינסקי: ומה מגביל את הקבלן להביא את הטופס?

ניסן סלומינסקי: כל קבלן יכול להביא את זה?

יצחק אהרונוביץ': כן, יש לנו שלושה – אם כבר הלכנו לסוגיית הקבלנים - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אתה יכול להתחיל איך שבא, אני רק שאלתי כדי להבין.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה רק להוסיף, שלמעשה היוזמה לתיקון 70 באה גם מצד רשות המסים, אבל גם בעקבות ועדת עשיית עסקים במדינת ישראל, בעקבות ביקורת די – לא רוצה להגיד קטלנית – חמורה על תהליכים ביורוקרטיים במדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: רק רגע, שי.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, יש כאן רחש בחש כזה, אז אני מבקש מאוד, אני חושב שלחלק מהאנשים זה מפריע להתרכז, כי אנחנו כן רוצים להבין את הנושא וכן לדון באמת.

ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש מכל אחד, אם הוא רוצה לדבר, או שיצא החוצה או שידבר בצורה כזאת שזה לא ישמיע אפילו רחש, בעיקר אלה שיושבים ליד השולחן, אז גם אם הם מדברים בשקט, יש כאן רמקולים, אז זה מגביר את זה.

ניסן סלומינסקי: לפעמים אפילו שומעים מה שהם אומרים, אז שידעו.

ניסן סלומינסקי: סליחה, שי.

יצחק אהרונוביץ': ועדת עשיית עסקים, שהוקמה בראשותו של מנכ"ל משרד האוצר הקודם קודם, מר חיים שני, בחנה בעצם את הדוח של הבנק העולמי, ובדקה את אותם תהליכים ביורוקרטיים, שלפי הדוח נמשכים במדינת ישראל זמן רב.

יצחק אהרונוביץ': אחד מהתהליכים שהיא איתרה, שהבנק העולמי הצביע עליהם ודורש טיפול, היה הנושא של רישום עסקת מקרקעין – מהרגע שבו עסקה נחתמת עד הרגע שבו הרישום מסתיים על שמו של הקונה בפנקס רישום המקרקעין או במינהל ובפנקס רישום מקרקעין וכו'.

יצחק אהרונוביץ': תהליך מאוד ארוך שנמדד במספר חודשים לא קטן, קרוב יותר לשנה, מאשר פחות מכך.

יצחק אהרונוביץ': בעקבות זה הוקמה תת-ועדה בראשותו של מנכ"ל משרד המשפטים, ד"ר גיא רוטקופף, שהייתה אמורה לבחון איך אנחנו בעצם מקלים על נושא של רישום נדל"ן.

יצחק אהרונוביץ': כשהוועדה בחנה בעצם את התהליך של רישום נדל"ן, היא הגיעה למסקנה, בצדק, שאחד מהתהליכים שמעכבים, אחת התחנות שמעכבות בצורה המשמעותית ביותר, זה הדיווח וקבלת אישור מנהל מיסוי מקרקעין לרישום העסקה.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור שחוק מיסוי מקרקעין קובע, שעסקה לא תירשם בפנקס רישום ומקרקעין עד שמנהל מס שבח, שמנהל מיסוי מקרקעין לא מאשר ששולמו כל המסים שקשורים לעסקה, משמע, היום יש לנו את מס השבח שמשלם המוכר ומס רכישה שמשלם הרוכש.

יצחק אהרונוביץ': במדידה שעשינו לתהליך הזה, יצא שבממוצע כמות הימים שעוברת מיום דיווח העסקה למנהל מס שבח, שקורה לרוב בין 30 ל-40 ימים מיום העסקה עד קבלת האישור, בממוצע לפני המהפכה של תיקון 70, על 190 ימים, כחצי שנה.

יצחק אהרונוביץ': ברור שזה תהליך שמעכב.

ניסן סלומינסקי: שהסיבה העיקרית, מהי?

יצחק אהרונוביץ': עד שמקבלים את האישור.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, האישור, מדווחים על - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אבל למה האישור לא מגיע?

<קריאות: - - -

יצחק אהרונוביץ': האישור לא מגיע כי בינתיים לא שולם המס.

ניסן סלומינסקי: מס שבח, בעיקר?

יצחק אהרונוביץ': יש מס שבח ויש מס רכישה.

ניסן סלומינסקי: לא, מס רכישה משלם - - -

יצחק אהרונוביץ': מס רכישה משלם הרוכש.

<שגית אפיק: הקונה.

יצחק אהרונוביץ': משלם הקונה.

ניסן סלומינסקי: אז זה לא רלוונטי, כי אם לא בוער לקונה, אז שלא ישלם.

ניסן סלומינסקי: אז בעיקר הבעיה היא שמס שבח לא שולם?

יצחק אהרונוביץ': הבעיה היא בעיקר שמס שבח לא שולם.

יצחק אהרונוביץ': וכאן אנחנו מתחברים לבעיה נוספת.

יצחק אהרונוביץ': כל מי שעשה – ואני מתאר לעצמי שסביב השולחן הזה רוב האנשים עשו פה עסקאות נדל"ן בימי חייהם, גם אם לא הרבה – יודע שאחד מהתנאים בעסקה, זה שחלק מהכסף מופקד בנאמנות אצל עורכי-הדין עד שמובא אישור המס לתשלום.

יצחק אהרונוביץ': נתקלנו בלא מעט מקרים, ותכף אעבור לסטטיסטיקות, וכשאני מדבר על לא מעט מקרים, מדברים על אלפי מקרים, שבהם הקונה נותר קירח.

יצחק אהרונוביץ': למה?

יצחק אהרונוביץ': כי או שהעורך-דין שלו לא הקפיד לשים כסף בנאמנות, או שהכסף שהוא שם בנאמנות לא הספיק, אפילו גניבות של עורכי-דין של הכספים האלה וכו'.

יצחק אהרונוביץ': בסופו של דבר, התוצאה של התהליך הזה הוא שהרוכש יוצא וידיו על ראשו, הזכות במקרקעין לא יכולה להירשם על שמו, גם אגב אם הוא קיבל את החזקה בה.

יצחק אהרונוביץ': אז הוא קיבל את החזקה, אבל להירשם בטאבו הוא לא יכול.

יצחק אהרונוביץ': אגב, זה מקשה עליו גם בקבלת משכנתה וכו'.

יצחק אהרונוביץ': לכן, אנחנו למעשה מצאנו מקום לחבר בעצם את שני הדברים, אמרנו, איך אנחנו בעצם יכולים להקל על תהליך הרישום, אז חוץ מתיקון 70 שתיקן כמעט את כל הליכי השומה במס שבח, כולל התייעלות של המערכת שלנו וכו'.

יצחק אהרונוביץ': אמרנו גם, כדי להקל על קבלת האישור לרישום בטאבו, ניצור כלי שקוראים לו "מקדמה".

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, הקונה ישלם חלק מהתמורה, שימו לב, זה לא בנוסף לתמורה, זה חלק מהתמורה, החל מאחוז ה-41% שהוא אמור לשלם למוכר, במקום בעצם שהכסף יופקד בנאמנות, הוא ישלם את זה למנהל מיסוי מקרקעין על חשבון מס השבח של המוכר.

יצחק אהרונוביץ': כאשר המקדמה יכולה להיות 7.5% והיא יכולה להיות 15%, תלוי מהו יום הרכישה.

יצחק אהרונוביץ': כידוע, אישור מס השבח השתנה לפני 12 שנים, הוא ירד, ולכן השאלה היא מתי זה נרכש.

יצחק אהרונוביץ': הסכום הזה למעשה משולם על-ידי הקונה על חשבון מס השבח של המוכר, על-פי החוק רואים אותו כחלק מהתמורה על-פי החוזה.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, המוכר לא יכול להגיד, לא מעניין אותי, אתה תשלם לי ומה שאתה מעביר מס שבח זו בעיה שלך.

יצחק אהרונוביץ': זה חלק מהתשלומים של הקונה על חשבון המכירה, על חשבון הזכות במקרקעין.

יצחק אהרונוביץ': הוא מעביר את זה לנו, ולאחר מכן הוא מקבל אישור לטאבו, את אישור מס השבח, למעשה.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שהמוכר ימשיך להתגושש עם רשות המסים במשך שנים, גם בהליכי שומה, גם בהליכי גבייה, ועדיין הקונה הוא לא בן-ערובה שלו.

יצחק אהרונוביץ': הקונה יכול להירשם בטאבו, יש לו את האישור וכו'.

יצחק אהרונוביץ': ולכן, התיקון הזה הוא תיקון צרכני וצריך להסתכל עליו ככה.

ניסן סלומינסקי: שי, אנצל את הזכות שלי, לא של אחרים, הרי יודעים בדיוק כמה יהיה מס שבח או שעושים את זה בערך?

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל לוקחים הערכה.

יצחק אהרונוביץ': היום חייבים להגיש בשומה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אם אתה מדבר על אחרי 40% שהוא משלם, כלומר שעדיין לא נגמר ואתה עוד לא יודע מה בדיוק יהיה, אז נניח, קבעו משהו די קרוב ושילמו את זה למי שאחראי אצלכם בנושא, הוא חייב להוציא ולא יכול לחכות?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לחכות עד שאדע בדיוק את הסכום, ואולי זה קצת פחות ואולי זה קצת יותר, או שהוא נותן מיידית?

יצחק אהרונוביץ': כעקרון ככה, קודם כל כשמגיע תשלום 41% חייבים להעביר אלינו את המקדמה.

יצחק אהרונוביץ': כאשר משלמים את המקדמה חייבים לתת אישור, אין אפשרות למנהל מס שבח לעשות - - -

<שגית אפיק: תוך כמה זמן אתה נותן אישור ממועד תשלום המקדמה?

יצחק אהרונוביץ': תוך מספר ימים בודדים, לפעמים זה אפילו באותו יום.

יצחק אהרונוביץ': תוך כמה ימים בודדים – שובר תשלום.

יצחק אהרונוביץ': עוד פעם, אני יודע, תכף יתקפו אותנו שזה לוקח ימים – זה השתפר מאוד.

יצחק אהרונוביץ': זה תהליך שלוקח זמן - - -

<שגית אפיק: אז זה לוקח ימים, או לוקח הרבה ימים?

יצחק אהרונוביץ': לא, זה לוקח באופן מיידי.

<אליאב בן שמעון: חודשים.

<שגית אפיק: לוקח חודשים?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ירדנו לכמות ימים היום, שמיום הדיווח על העסקה ועד קבלת האישור לטאבו בממוצע ירדנו ל-74 ימים.

<אביבה אטיאס: שי, באותו יום.

יצחק אהרונוביץ': באותו יום, בסדר, באותו יום.

<שגית אפיק: אה, 74 ימים זה לא יום.

יצחק אהרונוביץ': לא, 74 ימים מיום הדיווח על העסקה עד יום קבלת – לעומת 190 ימים, שזה היה העולם שלנו לפני המקדמות.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, קיצרנו את הזמן ב-60%.

יצחק אהרונוביץ': כן, וזה חלק מעשיית עסקים במדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך נעשית התחשבנות מדויקת יותר.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה רק להשלים ולומר, יכולים המוכר והקונה לפנות בבקשה להקטין את המקדמה, למשל אם מדובר בעסקת הפסד, למשל, אם מדובר בעסקה שבה ברור שהשבח נמוך יותר.

יצחק אהרונוביץ': המוכר היום חייב להגיש שומה עצמית, זאת אומרת, לומר כמה לדעתו המס שצריך לצאת.

ניסן סלומינסקי: המוכר בלבד יכול לעשות, או שהוא חייב את הקונה.

ניסן סלומינסקי: הבקשה צריכה להיות משותפת.

יצחק אהרונוביץ': הבקשה מוגשת על-ידי שניהם.

ניסן סלומינסקי: ואם הקונה לא מוכן להגיש את זה, אז אי-אפשר להגיש.

יצחק אהרונוביץ': אם הקונה לא מוכן להגיש, אי-אפשר.

יצחק אהרונוביץ': אבל בגדול, למה שזה ישנה לו.

יצחק אהרונוביץ': במקרה הפחות טוב, הוא ישלם בסוף את ה-7.5% ו-15%.

ניסן סלומינסקי: ואז הדיון הזה יכול להימשך שנה שלמה.

יצחק אהרונוביץ': לא, הדיון הזה תוך שבועיים מסתיים.

יצחק אהרונוביץ': העברנו הנחיות ברורות למשרדים, גם למחלקה שלי במטה, פונים גם אלינו, אם לא מצליחים מול המשרד וכו', ואנחנו בודקים.

יצחק אהרונוביץ': יש לא מעט מקרים שאנחנו מורידים באמת את המקדמה, אם אנחנו משתכנעים שזו עסקת הפסד או שהשבח נמוך יותר וכו', כי אנחנו באמת חושבים שהכלי הזה נועד קודם כל לשרת את הציבור.

יצחק אהרונוביץ': ולכן, אני באמת חושב שהכלי הזה קודם כל עוזר לציבור, אחר כך, אגב, הוא עוזר לרשות המסים.

יצחק אהרונוביץ': צריך לזכור שהמקדמה ב-50% מהמקרים, בקירוב, לא מכסה על מלוא השבח שהמוכר חייב, זאת אומרת, רשות המסים נפרדת מהכלי הגבייתי החשוב ביותר שלה בעסקת מקרקעין ב-50% מהמקרים, לפני שהיא קיבלה את מלוא המס.

יצחק אהרונוביץ': למשל, אני עכשיו צריך לרוץ אחרי איזושהי חברה זרה שמכרה קרקע בתל-אביב ועכשיו לחפש אותה, מאיפה אני לוקח את יתרת המס, כי הקונה שילם לי את ה-15%, ואני חייב לתת לו את האישור.

ניסן סלומינסקי: בסיטואציה כזאת הפתרון הכי טוב של רשות המסים, זה לקבל את הכסף, אז היא את שלה עשתה, לא להוציא את האישור - -

יצחק אהרונוביץ': אין.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול.

ניסן סלומינסקי: - - ואז היא מחזיקה בידה את הכספים.

יצחק אהרונוביץ': לא, אין דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: אין כזה דבר?

ניסן סלומינסקי: אני שואל.

יצחק אהרונוביץ': אין דבר כזה, ואם למישהו זה קורה, אני מזמין אותו להתקשר אלי, גם אם זה באמצע הלילה.

<אביבה אטיאס: לא.

<אביבה אטיאס: אין מצב.

<אביבה אטיאס: רגע, אבל שי, אני מבינה שהנוהל הוא כזה – הנישום מגיע, מבקש בקשה לתשלום המקדמה, הוא מקבל שובר לתשלום.

<אביבה אטיאס: ברגע שהוא משלם את השובר, הוא מחזיק את האישור לטאבו ביד.

<אביבה אטיאס: ישלם היום – מחזיק היום, ישלם מחר – יחזיק מחר.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, ברגע שהוא משלם, מה שהוא מקבל זה השובר.

<אביבה אטיאס: אין כסף אצלי.

<אביבה אטיאס: השובר זה השובר לפנקסי הרישום.

יצחק אהרונוביץ': לרישום בטאבו.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אז זה תמיד יהיה בו ביום.

<אביבה אטיאס: למה כל כך מסתבכים?

<אביבה אטיאס: באותו יום שהוא משלם, הוא מחזיק.

ניסן סלומינסקי: זה תמיד יהיה בו ביום.

משה גפני: אנחנו מדברים על אותה מדינה, כמובן.

<אביבה אטיאס: לגמרי.

יצחק אהרונוביץ': אותה מדינה, וחבר כנסת, הרב גפני - - -

משה גפני: רגע, את הלשכה המשפטית?

ניסן סלומינסקי: רגע, אבל ביקשתי שאתם לא תענו לאף אחד שלא קיבל אישור.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, רב מוישה, אתה מעמיד אותם בפני - - -

משה גפני: רק לשאול שאלה, את מסכימה לצו הזה שהוא יהיה רטרואקטיבי?

ניסן סלומינסקי: רגע, תכף נגיע לזה.

ניסן סלומינסקי: רב מוישה, לאט לאט.

<אביבה אטיאס: - - - חקיקה, אנחנו מפוצלים.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, רב מוישה יקבל את זכות הדיבור.

<אביבה אטיאס: זו רמה אחרת של הדיון.

<אביבה אטיאס: בואו נסכים שהמקדמה רצויה.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: אני לא מסכים, בגלל שאמרתם שתבואו לוועדה ותגידו מה היה - -

<אביבה אטיאס: בואו נסכים שהמקדמה רצויה, למרות שהיא פוגעת במס הכנסה לפי הנתונים שנתן שי.

משה גפני: - - מה היה בדיונים אחרים.

משה גפני: אני נגד לפגוע במס הכנסה.

משה גפני: אני חושב שלא צריך להגיש את הצו הזה.

ניסן סלומינסקי: אביבה, ביקשתי שלא תענו.

ניסן סלומינסקי: אם לא תענו, אז גם לא ישאלו, תבינו.

ניסן סלומינסקי: אחר כך מחברי אני מבקש, בואו נעשה את זה מסודר, הוא יגמור, יש לי מספיק - - -

משה גפני: מתי אני יכול לשאול שאלות?

ניסן סלומינסקי: אתן.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי שאתן לך.

ניסן סלומינסקי: לא מנענו.

ניסן סלומינסקי: כתוב: לא תחסום שור בדישו, לא מנענו.

ניסן סלומינסקי: כן, שי.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה רק להשלים את ההתייחסות לנושא הקבלנים.

יצחק אהרונוביץ': המקדמה חלה גם על מי שרוכש מקרקעין מקבלנים, בין אם זה דירות, בין אם זה מלאי אחר.

יצחק אהרונוביץ': לצורך ההקלה – ובאמת היה משא-ומתן עם הקבלנים לפני שהחלנו את זה עליהם – החלנו את זה על הקבלנים, כמדומני, רק ב-1 באוגוסט 2011, כארבעה-חמישה חודשים אחרי שזה חל על מרבית הציבור.

יצחק אהרונוביץ': למעשה הקלנו בצורה דרמטית, לטעמנו, באפשרות לקבל אישור לפי טופס 50.

יצחק אהרונוביץ': זאת אומרת, היום קבלן, במרבית המקרים, אין לו בעיה לקבל טופס 50, וברגע שיש לו טופס 50, כמובן שהקונים שלו פטורים ממקדמה.

יצחק אהרונוביץ': ראשית, קבלנים שמקבלים מה שנקרא אישור כללי למספר שנים, הורדנו את הדרישה שלנו למחזור של מה שפעם רק קבלנים מאוד גדולים היו מקבלים, היום אפשר לומר, גם קבלנים בינוניים יכולים לקבל.

יצחק אהרונוביץ': הקלנו את קבלת האישור לפרויקט.

<ניסים בובליל: מאיזה מחזור?

יצחק אהרונוביץ': תכף, נענה על הכול.

<אביבה אטיאס: אין דרישה לזה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש, רבותי, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': 30 מיליון, אבל אם תרצו לרדת לפרטים של טופס 50, הבאנו פה את האדם שאחראי על נושא טופס 50 במטה.

יצחק אהרונוביץ': הוא יכול לתת פה הרצאה שלמה על טופס 50 וכו'.

יצחק אהרונוביץ': הגענו להסדר מול הבנקים על כתב התחייבות, כי יש כמובן בעיה, כי היום לפי חוק המכר הכסף חייב ללכת לבנק, ובגלל שקיימת למעשה סתירה בין החוק שלנו לבין חוק המכר, לכאורה, הגענו להסדר עם הבנקים שכתב התחייבות של הבנק – כשהבנק מותיר אצלו בסוף דרכו של הפרויקט 25% מרווחי הפרויקט – אז ברגע שהבנק חותם לנו על ההתחייבות הזאת, הקבלן גם יכול למעשה לקבל את טופס ה-50, ואז הדיירים שלו פטורים מלשלם מקדמה.

יצחק אהרונוביץ': אני חייב לומר שלאחרונה, אני מקדים כבר ואומר, לקראת הדיונים פה בוועדה וכו', ובאמת בגלל שאנחנו חושבים שהקבלנים זה מגזר חשוב למדינת ישראל וכו', אנחנו לא נגדם חלילה, ואנחנו חושבים שכן כדאי למצוא אתם את מה שנקרא, את הדרך שתיטיב עם כולם, זאת אומרת, קודם כל עם הציבור, אני חייב לומר שבעבר היה מצב מאוד בעייתי מבחינת רוכשי הדירות.

יצחק אהרונוביץ': היום, רק כדי לסבר את אוזנם של חברי הוועדה, אנחנו מדברים על בקירוב בין 30,000 ל-40,000 דירות, יותר קרוב ל-40,000 דירות במדינת ישראל היום, שלא יכולות עד היום להירשם בטאבו בגלל חובות מס של הקבלנים כלפינו.

יצחק אהרונוביץ': אנשים גרים בדירות לפעמים עשרות שנים כבר, לפעמים 25-20 שנים, ולא יכולים להשלים את הרישום בטאבו.

יצחק אהרונוביץ': למה?

יצחק אהרונוביץ': כי הקבלן בשעתו לא הסדיר את ענייני מס ההכנסה שלו, ולא הביא את אותו טופס 50.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רואים שיפור דרמטי בנושא הזה בשנתיים-שנתיים וחצי האחרונות, ואני חושב שזה אינטרס – עוד פעם, חברי הוועדה צריכים פה לשקול את אינטרס הציבור, אינטרס חשוב מאוד, וביחד עם זאת אנחנו נכונים ומוכנים להגיע עם "התאחדות בוני הארץ" לפשרות.

יצחק אהרונוביץ': ישבנו אתם שבוע שעבר.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שהגענו לאיזשהו מתווה.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב שאפשר להגיע אתם בסך הכול לפשרה סבירה, שגם תניח את דעתם, ונוכל להמשיך עם הכלי הזה, שעוד פעם, אני מדגיש ואומר, הוא קודם כל כלי צרכני, ואחר כך כלי מיסוי.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

ניסן סלומינסקי: רק עוד דבר אחד, תשכנע אותנו בעוד קצת שאכן – ממתי זה קיים?

יצחק אהרונוביץ': קיים מה-1 באפריל 2011.

יצחק אהרונוביץ': לגבי קבלנים זה נכנס לתוקף החל מה-1 באוגוסט 2011.

משה גפני: מי אישר לקבלנים?

ניסן סלומינסקי: רגע, נגיע לאט לאט.

ניסן סלומינסקי: סטטיסטיקה, אתה יכול לשכנע אותנו שאכן - - -

<שגית אפיק: נכון, בוועדה באמת דובר על זה שזה לא יחול על קבלנים.

ניסן סלומינסקי: רק דקה.

ניסן סלומינסקי: תן לי את האינפורמציה.

יצחק אהרונוביץ': כמות הימים היום שלוקחת – רבותי, אני רוצה בשביל לא לבלבל את הוועדה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אביבה, רק שתהיו ביחד כולכם.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לא לבלבל את הוועדה – דירות מגורים פטורות, שזה אולי ב-Mind, במחשבה של רובנו, לא נמצאות שם, לא נכלל עליהן נושא המקדמות.

יצחק אהרונוביץ': דירות מגורים פטורות היום מקבלות אישור לטאבו תוך ארבעה ימים, ואפילו פחות מזה.

יצחק אהרונוביץ': שאר העסקאות, ששם חלות המקדמות, ירדנו לממוצע של 74 ימים, לעומת 190 ימים לפני כן.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל מבחינת תשלום, מהרגע ששולם, אתם אומרים, בו-זמנית.

יצחק אהרונוביץ': באותו – הנה, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: באותו יום.

יצחק אהרונוביץ': ברגע שמשולמת המקדמה יש חותמת ואפשר ללכת עם זה לטאבו.

ניסן סלומינסקי: בסדר, רק שנדע.

<אליאב בן שמעון: אתה מקבל שובר לתשלום, וזה לא אישור לטאבו.

<אליאב בן שמעון: זה לא תורם לרישום.

יצחק אהרונוביץ': מקבל מייד את האישור לטאבו.

<אביבה אטיאס: - - -

ניסן סלומינסקי: אביבה, רק רגע, רק שנייה, ששש.

<ניסים בובליל: לא נכון.

<ניסים בובליל: זה שובר לתשלום, ולא אישור תשלום לטאבו לצורך הרישום.

ניסן סלומינסקי: אביבה, אני רוצה - - -

<אביבה אטיאס: אנחנו לא מדברים על קבלנים עכשיו, אנחנו מדברים על רוכשי דירות שלא מקבלן, בסדר?

<אביבה אטיאס: קבלנים זה - - -

<קריאה: מה ההבדל?

<קריאה: למה הבדל?

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': היא מדברת על דירות ושאר הנדל"ן שלא עסקה פטורה.

יצחק אהרונוביץ': גם דירות חייבות יש, מה לעשות.

<אליאב בן שמעון: - - -

ניסן סלומינסקי: סלח לי, ניתן לך את הזמן, תוכל לשאול את השאלות.

ניסן סלומינסקי: נסכם, רוכש שרכש ממוכר שהוא לא קבלן, ביום שהרוכש משלם את הכסף, השובר שהוא מקבל, עם זה הוא הולך לטאבו.

יצחק אהרונוביץ': נכון.

ניסן סלומינסקי: איך זה הולך אצל קבלנים?

יצחק אהרונוביץ': אצל קבלנים, ברגע שמשודר טופס 50 במחשב, אין יותר חוב על הדירה הזאת, ובשלב מאוחר יותר מתקבל האישור בטאבו.

יצחק אהרונוביץ': ובכל מקרה של קבלנים - - -

ניסן סלומינסקי: ההליך הזה שהזכרת, המחשב הזה, כמה זמן זה לוקח?

יצחק אהרונוביץ': עובד מצוין.

יצחק אהרונוביץ': כמה זמן?

יצחק אהרונוביץ': זה משודר – מתי?

<קריאה: באותו יום שיש את האישור.

יצחק אהרונוביץ': באותו יום שיש את האישור.

יצחק אהרונוביץ': באותו יום שהקבלן מביא את טופס ה-50 לפקיד השומה - -

<אביבה אטיאס: משודר האישור.

יצחק אהרונוביץ': - - משודר האישור במחשב און-ליין בין פקיד השומה הרלוונטי לבין מנהל מיסוי מקרקעין הרלוונטי, ואז הדירה הזאת פטורה למעשה ממס שבח.

<אליאב בן שמעון: עוד אין אישור לטאבו.

יצחק אהרונוביץ': לא צריך עדיין את האישור לטאבו.

יצחק אהרונוביץ': את האישור לטאבו מקבלים בכל מקרה בשלב מאוחר יותר, אבל אין שום בעיה לקבל.

יצחק אהרונוביץ': הדייר בא ומקבל את האישור לטאבו.

<אביבה אטיאס: אתה יכול לקבל.

<אביבה אטיאס: יש לך בעיה לקבל על גוש וחלקה?

<אביבה אטיאס: רשמת לו בית משותף?

<קריאות: - - -

<אליאב בן שמעון: אז בוא נבין, יש אישור לתשלום שלא תורם כלום לרישום בטאבו.

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: שי, אתם עושים טעות, ביקשנו.

ניסן סלומינסקי: יש את חברי הכנסת שידברו, ואחר כך הם ישאלו את השאלות, ואתם תתנו את התשובות.

ניסן סלומינסקי: עכשיו חברי הכנסת לפי - - -

משה גפני: אני רוצה לשאול שאלות.

ניסן סלומינסקי: שנייה, ניתן אולי - - -

<שגית אפיק: אולי כדאי לשמוע את שבת ממשרד השיכון?

ניסן סלומינסקי: שבת ממשרד השיכון.

<יוסי שבת: אני רוצה להדגיש את העמדה של משרד השיכון.

<יוסי שבת: המדיניות של משרד השיכון היא להוריד את מחירי הדירות, ולמנוע כל בעיה של אשראי אצל הקבלנים.

<יוסי שבת: ולכן, בעצם אם יש הסכמה בין הקבלנים לרשות המסים מבחינתנו זה טוב, ואין לנו בעיה.

<יוסי שבת: אבל אם אין הסכמות, אז אנחנו לא רוצים שיתפסו אשראי לענף הבנייה, ואנחנו מתנגדים בעצם לבוא ולתפוס אשראי של הקבלנים, שנמצא צבוע לטובת רשות המסים במסגרת מקדמות, כי מבחינתנו זה עוד חסם במסגרת האשראי לענף.

<שגית אפיק: אתם חושבים שהמקדמות מייקרות את מחירי הדירות?

<שגית אפיק: יוצרות סרבול נוסף?

<יוסי שבת: אנחנו חושבים שזה יוצר סרבול נוסף מבחינתנו, וזה פוגע בהנגשה של קבלנים למכרזים חדשים, כי זה פוגע להם בהון העצמי, שבעצם צבוע ותפוס לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שיש כאן שני משרדים שבאים עם עמדה מנוגדת.

<יוסי שבת: היינו שותפים למשא-ומתן שהיה בין רשות המסים לקבלנים, וכל עוד יש הסכמות זה דבר אחד, אבל במידה שאין הסכמות, העמדה שלנו היא להוריד את מחירי הדירות, ולתת כמה שיותר זמינות ונגישות של אשראי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עומדים בהסכמות האלה.

משה גפני: אני יכול לשאול שאלות?

משה גפני: או שרק הם ידברו?

<שגית אפיק: כדאי לשמוע את הנציגים.

ניסן סלומינסקי: נשמע אותם.

ניסן סלומינסקי: אתן לך.

ניסן סלומינסקי: קודם כל שנבין מהנציגים.

משה גפני: אבל לא הבנת מה שהולך פה?

ניסן סלומינסקי: אני לאט לאט מבין.

ניסן סלומינסקי: אתה רואה, אם הייתי נותן לך לדבר לפני שהוא דיבר, לא היינו יודעים את זה.

ניסן סלומינסקי: חכה, אולי נדע עוד כמה דברים.

ניסן סלומינסקי: כן, סליחה, מי מכם?

ניסן סלומינסקי: תדעו שלבוא לוועדה ששני משרדים ממשלתיים חלוקים אחד על השני, זו הטעות הכי פטאלית שאפשר לעשות.

<ליאת גרבר: לא, אבל עם כל הכבוד - - -

ניסן סלומינסקי: אני רק אומר לכם בהערה, שתחשבו להבא.

<אביבה אטיאס: אנסה להגיד למה אנחנו לא חלוקים.

<ליאת גרבר: הסמכות היא כאן של השר - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, אחת מכן צריכה לדבר.

<ליאת גרבר: אני רק אומרת, שהסמכות כאן היא של שר אוצר להאריך את התוקף, מדובר פה בנושא של מסים.

<ליאת גרבר: יש פה איזושהי התנגדות ספציפית למשהו מאוד ספציפי, אבל הסמכות היא לא של משרד השיכון כאן.

<אביבה אטיאס: אנסה להסביר – למרות שזה נשמע שאנחנו חלוקים – למה אני חושבת שאין מחלוקת.

זבולון כלפה: רק יועצים משפטיים יודעים לעשות כאלה דברים.

<אביבה אטיאס: בואו תראו את זה.

<אביבה אטיאס: לדעתי גם אתם תבינו את זה נורא בפשטות.

זבולון כלפה: המציאות אומרת דבר אחד, והיועצים המשפטיים יודעים דבר אחר.

<אביבה אטיאס: בעצם הקבלן – מה הוא צריך לעשות?

<אביבה אטיאס: כדי לקבל את הליווי הפיננסי, כדי להעמיד פחות הון עצמי, הוא צריך להזרים את כספי התקבולים של הרוכשים.

<אביבה אטיאס: עכשיו זה באמת יוצר לנו בעיה ומשרד השיכון צודק.

<אביבה אטיאס: אמרנו לו, במקום שהוא יזרים את כל הכספים לבנק, חלק מהכסף ילך לרשויות המס.

<ניסים בובליל: ומה הבנק עושה?

<אביבה אטיאס: ואז הוא צריך להעמיד הון עצמי גבוה יותר.

<ניסים בובליל: נוסף.

<אביבה אטיאס: יפה.

<אביבה אטיאס: וזה פוגע בכולם, לא רוצים, לא טוב.

<אביבה אטיאס: היה ברור לנו שלשם אנחנו ממש לא רוצים להגיע.

<אביבה אטיאס: אנחנו רוצים שכל ההון שמוזרם על-ידי רוכשי הדירות יכנס לחשבון הליווי, יעמוד לטובת הקבלנים, יצליחו לפעול, ובא לציון גואל.

ניסן סלומינסקי: אז מה הסכם שעשיתם עם הבנק?

<אביבה אטיאס: וזה מה שעשינו עם הבנק.

<אביבה אטיאס: אמרנו לבנקים, הכסף אצלכם מ-Day One עד סיום הליווי.

<אביבה אטיאס: אתם מתחייבים – מה בעצם אמרנו?

<אביבה אטיאס: אמרנו, תקשיבו, בסוף של הפרויקט, כשיישארו רווחים, כשיישארו עודפים, אחרי שתגמרו את כל ההתחשבנויות שלכם עם הקבלן, והריבית והוצאות המימון ודוח אפס שמתעדכן כל הזמן על העלויות, אחרי שתגמרו את הכול, דקה לפני שאתם משחררים לו את הכסף, הוא צריך לשלם מס.

<אביבה אטיאס: זה מה שאמרנו.

<אביבה אטיאס: ואפילו עוד הקדמנו.

<אביבה אטיאס: תכף אראה כמה הקלנו.

<אביבה אטיאס: אבל הרעיון היה, בואו תדברו אתנו.

<אביבה אטיאס: למה?

<אביבה אטיאס: כי קבלנים לא מדברים אתנו – לא כולם, יש כמובן – באמת אנחנו מדברים על אלה שלא מדברים אתנו.

<אביבה אטיאס: הם מגיעים לבנק, מזרימים את כל הכסף, לרשויות המס לא משלמים, לא מגיעים לעשות את ההסדרים של ערובה להבטחת תשלום המס העתידי.

<אביבה אטיאס: כי מה קורה?

<אביבה אטיאס: הם מתחילים למכור דירות, הם עדיין לא מחויבים במס, הכספים נכנסים.

<אביבה אטיאס: לפעמים כבר בשלב שעוד לא הסתיים הליווי, כבר יודעים שהפרויקט מרוויח.

<אביבה אטיאס: הכספים אצלם – אם לא הסתיים הפרויקט לא צריכים לשלם את המס.

<אביבה אטיאס: אז רשות המס אומרת, זה חוק שאומר שצריך להבטיח את תשלום המס של הקבלן אם הוא רוצה טופס 50.

<אביבה אטיאס: אם הוא רוצה פטור ממס שבח, הוא צריך להבטיח.

<אביבה אטיאס: אמרנו, ערובה 3%, אמרו לנו, קשה לנו; אמרנו להם, קחו פריסה 1%, אמרו, גם זה קשה לנו; אמרנו להם, אתם יודעים מה, בלי כסף אצלנו בכלל, בבנק.

<אביבה אטיאס: עכשיו סיום הליווי הוא יותר מאוחר מסיום הבנייה.

<אמיר הלר: מה זה משנה?

<אביבה אטיאס: כשיש סיום בנייה כבר פקיד השומה יודע ויכול לדעת מה תוצאת המס.

<אביבה אטיאס: הוא כבר יכול לבוא, אפילו במהלך הפרויקט, ולהגיד, אתם זוכרים את הכספים שהבנק מתחייב להשאיר, שזה 25% מהרווח הצפוי, כפי שהבנק מעריך ומעדכן כל הזמן את סעיף הרווח.

<אביבה אטיאס: רק זה הסכום שאמרנו, אל תשחררו לקבלן עד שניתן לכם את האישור לשחרר לו.

<אביבה אטיאס: למה?

<אביבה אטיאס: כדי שהוא לא ימשיך עם הכסף הזה לפרויקט אחר, ישאיר חובות, וישאיר את הרוכשים שלו בלי אישורי מסים.

<אביבה אטיאס: זה כל הסיפור.

<אביבה אטיאס: זה בלי עלות.

<ניסים בובליל: אז אתם לא דואגים לדיירים עכשיו.

<ניסים בובליל: דואגים - - -

יצחק אהרונוביץ': ממש לא.

יצחק אהרונוביץ': מה עם 20,000 דירות שלא רשומות עד היום?

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לדעת איפה 20,000 הדירות האלה, או ה-40,000 דירות.

ניסן סלומינסקי: ניסים, אתה עוד מעט - - - שי, לא כאן.

<אביבה אטיאס: הצענו מסלול בלי עלות.

<אביבה אטיאס: ישבנו מול בנק ישראל, סגרנו את הפינות.

<אביבה אטיאס: אולי לשי יש את הנתונים, כבר כמה עובדים במישור הזה, זה בסדר גמור, הרוכש מקבל את אישורי המסים לטאבו בזמן, הכסף לא שוכב אצלנו, אנחנו לא מפריעים למצוקת האשראי בענף, הוא שוכב אצל הבנקים.

<אביבה אטיאס: אנחנו אומרים לבנק, אפילו לפני סיום הליווי, אנחנו עוד יכולים להגיד לך, אתה יודע מה, גם את הכספים האלה אתה יכול לשחרר לו.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, תודה.

ניסן סלומינסקי: יוסי, מה שהסבירה זה מובן, מקובל עליכם כמשרד?

<יוסי שבת: אני מציע שהקבלנים יסבירו יותר - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: לא, שאלתי אותך, אתה לא נציג הקבלנים כאן.

ניסן סלומינסקי: אני שואל אותך כרגע כנציג שר השיכון.

<קריאות: - - -

<יוסי שבת: אסביר.

<יוסי שבת: קודם כל, אנחנו לא יודעים שיש הוכחה - - -

משה גפני: אני לא מבין, אבל הוא אמר ברור.

ניסן סלומינסקי: לא, מה שהוא אמר זה אחרת ממה שהיא אמרה.

אראל מרגלית: נכון.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש, רק שנייה.

<אביבה אטיאס: הסכמתי אתו שאם הקבלן לא בא לבנקים, נכנס להסדר הזה כדי לשמור על הרוכש ועל קופת המסים, אם הוא לא בא, הוא צודק, שאז הקונה שלו צריך לשים - - -

גילה גמליאל: צריך להגיע אתם להסכמות טרם הישיבה, זה מה שלא ברור.

גילה גמליאל: למה לא ישבתם טרם הישיבה עם משרד השיכון לפחות והגעתם להסכמות?

יצחק אהרונוביץ': ישבנו.

יצחק אהרונוביץ': הגענו להסכמות ביום חמישי.

<אמיר הלר: אתה גם כן, שי.

<אמיר הלר: זה לא נכון.

<קריאות: - - -

<אביבה אטיאס: אז הקונה שלו צריך לשים לי את הכסף, והוא צריך לשים עוד הון עצמי.

ניסן סלומינסקי: אביבה, בסדר.

ניסן סלומינסקי: ארגון הקבלנים, רק שנייה.

גילה גמליאל: אין עוד הסכמות.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לסגור - - - .

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה.

<קריאות: - - -

גילה גמליאל: לא, לפני ההערה שלך, יש לי שאלה.

גילה גמליאל: יש כאן טענות סותרות – אחד אומר שחור, השני אומר לבן, והשלישי אומר הגענו להסכמות.

גילה גמליאל: היועצת המשפטית הנכבדה אמרה כאן שבכלל אין סתירות, אבל זה לא עומד בהלימה למה שקורה כאן בדיון.

גילה גמליאל: אז אם מי מכם יודע לומר לנו מה ההסכמות שהגעתם אליהן ביניכם לבין עצמכם - - -

משה גפני: אני יודע להגיד.

גילה גמליאל: באמת נשמח לשמוע את גפני, אבל אם באמת יש הסכמות - -

משה גפני: מה יש לדבר?

משה גפני: מה, זה נורא ברור.

גילה גמליאל: - - אז אנחנו כחברי הוועדה נשמח לשמוע אותן.

גילה גמליאל: אם אין הסכמות, אז גם את המחלוקות אנחנו נשמח לשמוע, אבל לא את הוויכוח, כי הוויכוח הזה הופך להיות שיכוח עקר מבחינתנו, כי אנחנו לא מצליחים לדלות ממנו מה המסקנה הסופית בסופו של תהליך.

גילה גמליאל: אז אם, ברשותכם, אתם יכולים לתת לנו את הבהירות הזאת, אני אשמח לשמוע.

ניסן סלומינסקי: יוסי, אני רוצה - - -

משה גפני: אבל זה לא בסדר, אדוני היושב-ראש, אתה נותן לנציגי המשרדים כל הזמן, הם אנשים - - - אני מבקש להעיר הערה, הערה.

ניסן סלומינסקי: כי אני רוצה לדעת מה עמדת המשרדים.

ניסן סלומינסקי: אתן לך גם, אל תדאג.

משה גפני: אתה נותן להם יותר ממני.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה תלוי בך.

ניסן סלומינסקי: ברגע שיהיה לך את המיקרופון, תראה שאתן לך יותר.

עיסאווי פריג': סומכים עליך, אתה יודע - - -

ניסן סלומינסקי: יוסי, כנציג משרד השיכון, מה ששמעת עכשיו זה בהבנה ובהסכמה, או שיש כאן מחלוקת בין המשרדים?

<יוסי שבת: אסביר שני דברים.

<יוסי שבת: אחד, החלק של הקדמת הרישום, אנחנו לא יודעים שזה הוכח שיש פה הקדמת רישום, יש חלק היסטורי של דירות שלא נרשמו.

<יוסי שבת: דבר שני, החלק של הכספים שנמצאים אחרי 75% שקבלן מגיע לפרויקט, מ-75% יש חלק שהוא יכול בעצם כבר למשוך כרווחים, הכספים האלה צבועים ומשולמים כמקדמות.

<יוסי שבת: ברגע שזה מקדמות וצבוע לטובת רשות המסים, הכסף לא זמין לקבלן וההון העצמי שלו קטן לטובת פרויקטים חדשים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, כל מה שהיא הסבירה כאילו לא שמעת?

משה גפני: הוא כן שמע, הוא חולק.

ניסן סלומינסקי: לא, הוא לא חולק.

ניסן סלומינסקי: להערכתי הוא לא שמע מה שהיא אמרה.

ניסן סלומינסקי: הכוונה, לא שהוא לא שמע באוזן, הוא חזר על מה שהוא אמר, והיא הסבירה אחרת לגמרי את הנושא.

משה גפני: אני יכול להעיר הערה?

משה גפני: רק הערה?

ניסן סלומינסקי: רק מעניין אותי לדעת איך קורה דבר כזה, ולהבא אני מקווה שזה לא יקרה, שתעשו את כל זה לפני כן.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שעוד מעט ננסה לפתור את הנושא של משרד השיכון.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, להעיר הערה.

ניסן סלומינסקי: אבל אני רוצה לשמוע את נשיא "התאחדות בוני הארץ".

משה גפני: להעיר הערה לפני.

משה גפני: אני עשיתי את החוק הזה.

עדי קול: גפני, כבר הערת מיליון הערות.

משה גפני: לא הערתי כלום.

ניסן סלומינסקי: משה, למה אתה לא אומר הצעה לסדר?

ניסן סלומינסקי: היית אומר הצעה לסדר.

משה גפני: לא הצעה לסדר.

משה גפני: הערה.

משה גפני: פשוט עשיתי את החוק הזה.

משה גפני: אני רק רוצה לעדכן את חברי הוועדה החדשים.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

משה גפני: אנחנו עשינו את החוק הזה.

משה גפני: הייתה לנו התלבטות גדולה בעניין.

משה גפני: טענה הממשלה – אני לא רוצה להיכנס למחלוקת בתוך הממשלה – שזה חוק צרכני.

משה גפני: בסופו של דבר אנשים ייהנו מזה, בגלל שהיום אתה צריך לחכות לאישור בטאבו המון זמן.

משה גפני: הייתה קביעה חד-משמעית שהקבלנים לא בעניין.

משה גפני: יש אמירה בפרוטוקול, של נסרדישי, שהיה מנהל רשות המסים, שזה לא חל על הקבלנים.

משה גפני: אנחנו שומעים עכשיו שזה חל על הקבלנים, אבל הדבר הכי חשוב בעניין, זה היה צריך לבוא לפני כן ולהגיד נתונים, היות שמדובר על חוק צרכני, היות שמדובר על הכבדה, כמו שנציג משרד השיכון אומר, היה צריך לבוא ולהגיד מה הייתה התוצאה של פרק זמן כל כך ארוך, מה הייתה התוצאה של העניין זה.

משה גפני: אם הטענה, כמו שאומרת עורכת-הדין גב' אביבה אטיאס, אם כמו שהיא טוענת, אם הכול כך כל טוב, למה כל כך רע?

משה גפני: זאת אומרת, אם המצב טוב, צריך להפוך את זה לרשות ולא לחובה.

משה גפני: אני רוכש דירה, אני בא ואומר, אני רוצה שייקחו את המקדמה הזאת ושיתנו לי את האישור לטאבו.

משה גפני: הם טוענים שהחתימה והקבלה על התשלום מהווה אישור לטאבו, אני ארוץ לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל הבעיה שאם המוכר לא מסכים לזה, הוא יגיד, מה ששילמת לא מעניין אותי, אתה חייב לי את הכסף.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה בא להגיד למוכר - -

משה גפני: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: - - אדוני, הוא משלם, זה על-פי חוק, וכתוצאה מזה מורידים לך, המוכר, חלק מה - - -

משה גפני: המשמעות של העניין, זה כמו שנאמר קודם, זה שהציבור לא רוצה את זה.

יצחק אהרונוביץ': מי אמר?

<קריאה: למה?

משה גפני: אם הוא רוצה, אז זה בסדר.

משה גפני: אז אפשר - - -

ניסן סלומינסקי: הקונים רוצים את זה.

ניסן סלומינסקי: המוכר לא.

ניסן סלומינסקי: הקונה רוצה את זה.

ניסן סלומינסקי: מה קרה לך, באמת, משה?

<אביבה אטיאס: הקבלנים לא רוצים את זה.

ניסן סלומינסקי: הקונה צריך את זה כדי לקבל את האישור לטאבו.

משה גפני: בסדר.

ניסן סלומינסקי: המוכר, יש לו חשבונות האחרים שלו, למה הוא צריך?

משה גפני: עכשיו אני שואל, למה לא באו עם הנתונים לפני זה, לבוא ולהגיד עם ההסכמה בינינו, אבל יתרה מזאת, התאריך פקע כבר לפני חודש.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו נמצאים עכשיו במצב שבו אנחנו מתבקשים לאשר צו, שבעצם יהיה צו רטרואקטיבי על דבר, שלפי דעתי מבחינה משפטית אסור לעשות את זה.

משה גפני: אבל גם מבחינה ציבורית, בגלל שאם אכן הדברים היו כפי שמציגים אותם רשות המסים, הם היו צריכים לבוא עם נתונים, לא לבוא עם ויכוח כזה ועם מחלוקת כזאת.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, את הנתונים הוא הביא.

ניסן סלומינסקי: אבל אני מציע שניתן באמת לנשיא "התאחדות בוני הארץ" לומר את דברו, ואחר כך הח"כים יאמרו את דבריהם.

<שגית אפיק: כדאי לשמוע את המייצגים גם, את עורכי-הדין ורואי-החשבון, כי הם מייצגים בעסקאות כאלה.

ניסן סלומינסקי: אני לא בטוח שאת כולם.

<שגית אפיק: אם לדעתם זה עובד.

עדי קול: הוא מייצג את הקבלנים.

עדי קול: עורכי-הדין מייצגים את האנשים הפרטיים.

עדי קול: אנחנו לא צריכים רק להגן על הקבלנים.

ניסן סלומינסקי: לא, בסדר, קודם כל נשמע אותו ואחר כך נראה.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: כן, בבקשה.

<ניסים בובליל: אני רוצה, ברשותכם, לומר מספר דברים, קודם כל מי שידבר על הפרטיים יהיו גורמים אחרים, אני מתאר לעצמי שהם יציגו את זה בצורה יותר טובה ממני.

<ניסים בובליל: לגבי האישורים שמתקבלים ביום אחד, אני חושב שזה לא במדינת ישראל.

<ניסים בובליל: אולי יש מדינות שמתקבלים אישורים ביום אחד.

זבולון כלפה: גם פה שמענו שזה לא קורה.

<ניסים בובליל: לא, שמעתי שביום אחד אתה מקבל אישור לטאבו.

זבולון כלפה: אחד אמר כן, אבל אחד אמר לא.

יצחק אהרונוביץ': לא, לגבי הרוכשים לא מקבלנים זה ביום אחד.

<ניסים בובליל: לא יודע.

<ניסים בובליל: הוא הציג שזה לוקח 74 יום.

<ניסים בובליל: והיא הציגה - - -

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': אני מדבר מיום הדיווח על העסקה.

ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: מהיום שמשלמים, האישור שאתה מקבל, חותמים לך ששילמת, עם זה אתה הולך לטאבו.

<אביבה אטיאס: אתה בא לבקש שובר.

<אביבה אטיאס: שובר אין לנו בעיה לתת.

<אביבה אטיאס: שוברים אנחנו אוהבים לתת.

ניסן סלומינסקי: עם זה אתה הולך לטאבו.

<ניסים בובליל: יש לי בעיה להתרכז.

<ניסים בובליל: ביקשתם ממני לא להפריע לאחרים.

ניסן סלומינסקי: אתה צודק, סליחה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש שוב, הוא צודק, ניסים צודק.

<ניסים בובליל: אני קצת יוצא מריכוז וזו בעיה.

<ניסים בובליל: אני רוצה להפריד בין הקבלנים לבין הרוכשים הפרטיים.

<ניסים בובליל: לגבי הקבלנים, כפי שאתם יודעים, ובנק ישראל דיבר פה בוועדה הזאת לפני מספר ימים על הוצאת היתר בנייה ותהליכי בנייה שנמשכים 13 שנה.

<ניסים בובליל: מה שאנחנו עושים פה, יש פה איזשהו רעיון אדיר של רשות המסים, שאדם שהולך לפתוח עסק, קבלן חדש ב- Day Oneבא אליהם עם דוח אפס, דוח כלכלי, מה הרווחיות, והם אומרים לו, יש פה איזושהי עסקה תיאורטית ורווח תיאורטי, אנחנו רוצים שתשלם את המס לפני שהתחיל להתגבש הרווח.

<ניסים בובליל: זו אפשרות אחת.

<ניסים בובליל: הם אומרים, אנחנו לא רוצים ממך כלום.

<ניסים בובליל: תן לנו רק מקדמה של 3%, אבל יושבת פה ועדת כלכלה של הכנסת, 3% זה יותר מ-27% מהרווח הסופי, כי זה 3% ממחזור המכירות.

<ניסים בובליל: זו הצעה אחת שמציעה לנו רשות המסים.

<ניסים בובליל: דבר שני, היא אומרת, זה לא פוגע באובליגו של - - -

ניסן סלומינסקי: סליחה שאני מפריע, הבנתי שהם הגיעו אתכם למצב של אפס.

<ניסים בובליל: לא.

<ניסים בובליל: 3% לקבלן שהולך במסלול.

ניסן סלומינסקי: מזה הם ירדו, לא?

ניסן סלומינסקי: הבנתי נכון?

<ניסים בובליל: יש מספר מסלולים.

יצחק אהרונוביץ': יש מספר מסלולים.

<אביבה אטיאס: אחד מהם כן.

<ניסים בובליל: אני מדבר על המסלול של קבלן קטן שהתחיל לעבוד.

<ניסים בובליל: אנחנו כאן כל הזמן מרימים את נושא הריכוזיות כלפי מעלה.

<ניסים בובליל: המסלולים האחרים זה לקבלנים גדולים וענקיים.

יצחק אהרונוביץ': כל בעל עסק שמתחיל לעבוד יש לו מקדמה, הוא לא מקבל מקדמת אפס.

ניסן סלומינסקי: שי, אחר כך תגיב.

<קריאות: - - -

יצחק אהרונוביץ': מקבל פטור מי שמתחיל.

יצחק אהרונוביץ': למה אומרים שכל אחד משלם מקדמה?

יצחק אהרונוביץ': זה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: שי אני מבקש שוב, ששש.

<אליאב בן שמעון: ולכל בעל עסק אתה מעכב כסף - - -

יצחק אהרונוביץ': - - - מפעיל את זה שתפקיד ערבות.

ניסן סלומינסקי: רבותי.

ניסן סלומינסקי: שי, אל תעשה את זה, חבל.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שניסים יסיים, אתם תרשמו לכם, ואחר כך יהיו לכם ההערות, נתקדם.

<ניסים בובליל: אני חושב שגם אתה אמרת דברים מאוד מקוממים, ואני לא הפרעתי לך, אז לפחות תכבד את האחרים.

<ניסים בובליל: אולי אני מדבר שטויות, אבל היושב-ראש נתן לי אפשרות לדבר שטויות, אז תן לי לדבר שטויות.

<ניסים בובליל: אז 3% מהמחזור זה 27% מהרווח התיאורטי.

<ניסים בובליל: לא שמעתי שכך אנחנו יכולים לקדם את הבנייה במדינת ישראל.

<ניסים בובליל: תתארו לעצמכם שאדם היה הולך לפתוח קיוסק או מפעל והיו אומרים לו, אדוני היקר, אתה היום פותח את הקיוסק, במשך השנה אתה אמור להרוויח סכום מסוים, אנחנו רוצים להבטיח את המסים שלנו, והשאר זה הכול זריית חול בעיניים.

<ניסים בובליל: רשות המסים רוצה להבטיח את המסים שלה בלבד, ולכן היא רוצה, לפני שאנחנו מתחילים לבנות, להבטיח את המסים שלה ושאנחנו נשלם את המס מראש.

<ניסים בובליל: אין לזה אח ורע בשום מקום בעולם.

<ניסים בובליל: אין לזה אח ורע בשום ענף בעולם.

<ניסים בובליל: ענף הנדל"ן הוא הענף הממוסה ביותר במדינת ישראל, ועמוס הביורוקרטיה ביותר במדינת ישראל, ופה הולכים ומעמיסים קשיים נוספים.

<ניסים בובליל: אני מתחייב בפניכם, שהדבר הזה גורם לנו לבנות אלפי יחידות דיור פחות, כי אנחנו צריכים, אופציה, א.

<ניסים בובליל: זה לשלם מראש, ואנחנו מקטינים את ההון העצמי שיש לקבלנים, יש מחסור אדיר במימון לקבלנים.

<ניסים בובליל: ב.

<ניסים בובליל: לרתק את ההון בבנק, אז הבנק דורש מאתנו הון עצמי יותר גבוה כדי להבטיח את מס ההכנסה.

<ניסים בובליל: בכל מקרה הגלגל הזה מוביל לכך שנבנה אלפי יחידות דיור פחות.

<ניסים בובליל: מי שלא מפריע לו ונהנה מזה, זה הגופים הגדולים במשק, המגה קבלנים, שאני מייצג אותם, אבל זה לא מפריע להם, מפני שהם מקבלים את טופס 50 ללא תשלום מקדמות.

<ניסים בובליל: אני לא יודע איך קבלן שהולך לבנות 20 ו-30 יחידות דיור, שמגיע לרשות המסים ומבקש מהם טופס 50, הוא עובר 101 בדיקות, לאחר מכן דורשים ממנו 3% מראש, או ללכת לליווי בנקאי שהוא לא חייב על-פי החוק, אבל אז מחייבים אותו ללכת בעצם לליווי בנקאי, כי אין לו אלטרנטיבה.

<ניסים בובליל: הוא צריך לשלם או 27% מהרווח התיאורטי – דרך אגב, גם פה אנחנו משחקים באיזשהו משחק, כי אתם, רשות המסים ומשרד השיכון הבטחתם לאזרחים שמחירי הדירות ירדו, ואם אני עושה את החישוב של 27% היום, ומחירי הדירות ירדו, אז בעצם הם דורשים ממני לשלם לא רק רווח תיאורטי עם הבטחה שהמחיר ירד, ואני אפסיד כסף, ומימנתי בינתיים את רשות המסים.

<ניסים בובליל: אני חושב שזה דבר חמור מאוד.

<ניסים בובליל: אני חושב שאסור לאשר את זה, ואם רוצים לדבר על אחריות ציבורית והגדלת ההיצע, חייבים לדחות את זה על הסף.

<ניסים בובליל: לגבי ההסכמות שהיו עם "התאחדות בוני הארץ".

<ניסים בובליל: היו דיונים עם "התאחדות בוני הארץ", זה הגיע לנשיאות "התאחדות בוני הארץ", הצוות שניהל את המשא-ומתן ניהל את זה מול רשות המסים, זה נכון.

<ניסים בובליל: לא היו שום הסכמות, והנשיאות דחתה את זה באופן מוחלט, את ההסכמות, כי חשבנו שחברי הכנסת - -

<ליאת גרבר: לא היו הסכמות, אבל הנשיאות דחתה את ההסכמות.

<ניסים בובליל: - - ואנשי הציבור, שאחראים על כך שיהיו יותר יחידות דיור, חייבים לשמוע את דעתנו.

ניסן סלומינסקי: נציג עורכי-הדין.

<אליאב בן שמעון: אדוני, אם אפשר בשם הקבלנים.

ניסן סלומינסקי: רק אם אתה עושה את זה קצר מאוד.

<אליאב בן שמעון: קצר מאוד.

<אליאב בן שמעון: שהוועדה לא תקבל את הרושם, וגם אדוני יקבל את הרושם, שתכלית התיקון והחקיקה הזאת הייתה בעצם קידום הרישום בטאבו, לצורך העניין.

<אליאב בן שמעון: שלא יתקבל הרושם, ואני בטוח שנציג לשכת עורכי-הדין עוד ירחיב על זה, שהרישום בטאבו לא מבוסס על אישור מס השבח.

<אליאב בן שמעון: בעצם, כשבאים לרשום דירה בטאבו, אנחנו נדרשים להמציא לטאבו אישור מס רכישה; אנחנו צריכים להמציא אישור הרשות המוניציפלית; אנחנו צריכים להמציא מהבנק את ההתחייבויות לרישום משכנתה שלנו; אנחנו צריכים להמציא שטרי מכר, וזה במקרה שהכול חלק מבחינת - - -

<ליאת גרבר: ואתם צריכים להמציא מס שבח.

ניסן סלומינסקי: ששש, אני מבקש.

<אליאב בן שמעון: וזה במקרה שהכול חלק מבחינה תכנונית.

<אליאב בן שמעון: אז העיכוב שמוצג פה כאילו כל נושא הרישום בטאבו מותנה ויקום וייפול על אישור מס השבח, הוא פשוט, לצורך העניין, הטעיה של הוועדה.

<אליאב בן שמעון: יש הרבה נושאים שקשורים בהליך הרישום, ואני גם לא שמעתי מרשות המסים איזו תרומה קיבלנו בשנתיים האחרונות, שהחוק הזה היה בתוקף, בקידום רישום.

<אליאב בן שמעון: למיטב בדיקתנו, הנושא הזה לא תרם כמעט דבר להשלמת רישומים על שם רוכשי הדירות, כי יש אין-סוף פרמטרים אובייקטיביים מסביב, שקשורים למסים וקשורים לנקודות אחרות שאינן תלויות בקבלנים.

<אליאב בן שמעון: מה שעושים פה פשוט, עושים ניכוי מס במקור לקבלנים ותו לא.

<אליאב בן שמעון: זה בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אליאב, תודה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו נציג עורכי-הדין - - -

<ליאת גרבר: חשוב אולי להסביר בעניין טופסי ה-50.

ניסן סלומינסקי: אתן לכם להתייחס.

ניסן סלומינסקי: נשמע את עורכי-הדין, לאט לאט.

ניסן סלומינסקי: הבנתי, תרשמי לך את זה ואחר כך בסוף.

ניסן סלומינסקי: מי נציג עורכי-הדין?

<שגית אפיק: זיו שרון.

משה גפני: לא נורא, המדיניות של הממשלה הזאת לעזור לעשירים.

<זיו שרון: אני חייב לומר מספר דברים.

<זיו שרון: א.

<זיו שרון: הגם שלשכת עורכי-הדין באופן כללי תתמוך בקיום מוסד המקדמות, ככל שיבוצעו בו תיקונים מסוגים שונים שעלו בנייר שלנו, נדמה לי שכרגע אנחנו מדברים דיבורים באוויר, כי אני עוד לא מבין משפטית איך הנושא שנמצא כרגע בדיון, יכול להיות בדיון.

<זיו שרון: האם יש איזושהי חוות דעת של משרד המשפטים, שמאפשרת למשהו שהיה צריך להאריך אותו תוך כדי התקופה, והוא כבר פקע, להאריך אותו?

<זיו שרון: נניח את זה.

<זיו שרון: אעבור לדבר הבא.

<זיו שרון: אם הדברים היו כדי לקדם את ה-Doing Business in Israel, אז רשות המסים הייתה צריכה להתכבד ולהציע מעצמה, והיא לא עשתה את זה, שההליך יחול גם על מס הרכישה.

<זיו שרון: התוצאה שקיימת היום היא שרוכש מקרקעין יכול לקבל את אישור מס השבח מייד, אבל אף אחד לא מחייב את מנהל מיסוי מקרקעין להוציא לו אישור מס רכישה בצורה כזו או אחרת מיידית.

<זיו שרון: הוא יחכה לתום גמר השומה.

<זיו שרון: הנושא הזה לא חל על מס רכישה.

<זיו שרון: אני מצטרף פה לאמירה של אליאב בן שמעון, שאין ספק שיש כאן מנגנון של ניכוי במקור.

<זיו שרון: אני מכבד את הרצון לניכוי במקור.

<זיו שרון: אני חושב שגם המוסד הזה יעבוד בצורה נכונה וטובה, אנחנו כעורכי-דין, וגם כתבנו את זה במסמך שלנו, נתמוך בהמשך קיומו.

<זיו שרון: מה שאנחנו חושבים שכרגע צריך לעשות, אנחנו חושבים שכרגע הדיון הזה הוא הכנה לדיון אחר, כי כרגע אין באמת על מה לדבר, וצריך לבוא לא עם הערכה טכנית למועד כזה או אחר, אלה להחליט שכרגע הנושא פקע, לתת פרק זמן של שלושה חודשים, שבו ילובנו הדברים בין הלשכות והגופים השונים לבין רשות המסים, כדי להביא הצעה על סמך הניסיון שנלמד, כדי להביא הצעה שמשרתת את המטרות.

ניסן סלומינסקי: תודה.

<אליאב בן שמעון: גם בנושא הזה, זיו, אולי תעשה הבחנה בעניין שלכם בין פרטיים לקבלנים.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, גם ככה אני חוסם את חברי הכנסת מלדבר, אז אני מבקש ממש שלא.

ניסן סלומינסקי: עופר.

<עופר מנירב: אתחיל מהסוף של חברי זיו שרון.

<עופר מנירב: הבעיה היא שלא מדברים עד שזה לא מגיע לפה.

<עופר מנירב: יש איזושהי תופעה, עוברת שנה, אומרים שידברו אתכם, אף אחד לא מדבר, אף אחד לא עושה כלום, מחכים לדיון פה, עוד אומרים, כן, כן, לדבר.

<עופר מנירב: פנינו כבר לפני יותר משנה, העלינו המון בעיות, את חלקן גם הבאנו לפני ועדת הכספים לפני כחודש, הצבענו על בעיות תפעוליות.

<עופר מנירב: אני לא רוצה כרגע להלאות את חברי הוועדה הנכבדים, אבל יש המון דברים מהותיים שלא מטופלים: עסקאות קומבינציה, כל מיני דברים דומים, האישורים לא ניתנים בזמן, רשות המסים לא מוכנה לטפל בבקשות בלוח זמנים שצריך כדי לתת את האישורים כאשר צריך.

<עופר מנירב: והדברים נתקעים, לא הולכים, אבל זה נראה כאילו הכול בסדר.

<עופר מנירב: כותב מנהל רשות המסים, בבקשה לשר האוצר שהעתקה הועבר עכשיו פה לחברי הוועדה הנכבדים, הוא אומר, נכון, כולם כמעט מסכימים, אבל יש רק התאחדות הקבלנים ועוד איזשהם גופים שמתנגדים.

<עופר מנירב: הוא בכלל לא מתייחס לכך שפנינו ואמרנו וצריך לדבר והצגנו את הדברים.

<עופר מנירב: לצערי, צריך לחכות לדיונים פה, כדי שיבואו ויגידו, אה, כן, יש בעיות, בוא נדבר עליהם.

<עופר מנירב: כבודו, אם תאשרו את זה היום, הדיונים האלה לא יהיו.

<עופר מנירב: הדיונים האלה יהיו בעוד שנתיים ב-2015 עד שתאריכו או עד 2014, אז יזכרו לקראת הדיון לבוא ולדון עוד פעם.

<עופר מנירב: בפועל, אמרו לנו היום פעם ראשונה שזה יקדם, ויש נתונים כאלה או אחרים.

<עופר מנירב: אני לא - - - בנתונים שאומרים, רק אמרו לי כרואה-חשבון, אל תאמין, תראה.

<עופר מנירב: וכדי לראות, בוא נראה על איזה בסיסים עשיתם את זה, האם עשיתם את החישוב לפי אותם בסיסים?

<עופר מנירב: עם דירות פטורות?

<עופר מנירב: בלי דירות פטורות?

<עופר מנירב: האם בשני הבסיסים קיימות דירות פטורות או לא?

<עופר מנירב: בוא נבדוק האם באמת זה ככה.

<עופר מנירב: תנו לנו לבדוק ולראות.

<עופר מנירב: אל תזרקו לנו מספרים, ותגידו לנו, זה המספר, ראה וקדש, אולי טעיתם במקרה, לא מתוך כוונה רעה, חלילה.

<עופר מנירב: יכול להיות שטעיתם.

<עופר מנירב: תנו לנו לראות.

<עופר מנירב: אולי זה לא מקדם כמו שחשבנו.

<עופר מנירב: אולי מה שיוצא לנו בפועל, שמחירי הדירות עולים.

<עופר מנירב: אני לא יודע אם בדקתם או לא, אני משער שאם הייתם בודקים, הייתם יודעים שמחירי הדירות קצת עלו בגלל הנושא הזה.

<עופר מנירב: בוודאי שיש בעיה לקבלנים בנושא של אשראי.

<עופר מנירב: מי שאומר שזה לא פוגע בקבלנים בנושא האשראי, סליחה, לא מבין במטריה.

<עופר מנירב: חד-משמעית זה פוגע באשראי של הקבלנים.

משה גפני: מתי תהיה הצבעה?

ניסן סלומינסקי: נראה איך יתקדם.

משה גפני: אני צריך לרדת לנהל את הוועדה.

אראל מרגלית: גם אנחנו.

ניסן סלומינסקי: ב-11:30 יהיה כאן ראש העיר ירושלים לישיבה חגיגית.

גילה גמליאל: אז בואו נסיים את זה.

ראובן ריבלין: איך אפשר להצביע על משהו שלא בתוקף?

ניסן סלומינסקי: אז אני מניח שאם תהיה הצבעה, זה יהיה ממש סמוך ל-11:30.

משה גפני: אפשר שאם היית יכול לדחות את ההצבעה – היית עושה לכולם.

גילה גמליאל: נקדים את ההצבעה?

ניסן סלומינסקי: לא, הוא רוצה לדחות.

משה גפני: לא להקדים.

משה גפני: לדחות.

גילה גמליאל: אה, לדחות את ההצבעה?

ניסן סלומינסקי: רגע, בואו נשמע.

ניסן סלומינסקי: עופר, רק תסיים.

<עופר מנירב: כבודו, רק אסיים.

<עופר מנירב: אין לי ספק בהבנתי המשפטית הדלה, שאי-אפשר לעשות את זה רטרואקטיבית, משום שמה יקרה עם כל אלה שבינתיים עשו עסקאות בתפר הזה, הם לא יקבלו - - -

עדי קול: רגע, אבל שי, באמת - - -

יצחק אהרונוביץ': - - -

<עופר מנירב: שי, אני לא הפרעתי לך גם כן, בחיי שלא הפרעתי לך.

<עופר מנירב: שי, נשבע לך, לא הפרעתי.

עדי קול: אבל זה לא טיעון לטובתכם.

עדי קול: ליאת, זה לא טיעון לטובתכם.

<ליאת גרבר: לא, אנחנו לא רוצים - - -

עדי קול: העובדה שכבר פרסמתם שלא יהיו מקדמות בתקופה הזאת אומר, שאפשר לפרסם שלא יהיו מקדמות בעוד תקופה, ולכן אפשר להאריך את זה.

<ליאת גרבר: נכון.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, עופר, סיימת?

ניסן סלומינסקי: תנסה לסיים.

<עופר מנירב: לא.

<עופר מנירב: צריך לטפל באחידות של מתן אישור לרישום, אם אנחנו רוצים לעגן על אותם רוכשי דירות, אז גם בעסקאות שיש בהן פטור או משהו כזה, צריך לתת שהם יקבלו את האישור באותו לוח זמנים, והם לא מקבלים.

<עופר מנירב: אסיים פה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אתן לחברי הכנסת, ואתם, אנשי הרשות וכו', תרשמו לכם, ששש, ניתן לכם להגיב.

ניסן סלומינסקי: גילה.

גילה גמליאל: לגבי הבקשה להאריך את הצו בשנתיים, אז על פניו זה כבר ברור שזה לא יוארך לשנתיים.

גילה גמליאל: צריך להאריך את הצו לפרק זמן יותר קצר – אולי לפרק זמן של חצי שנה את החקיקה על מנת שהצדדים עד אז יגיעו להבנות, ולהגיש לכאן לוועדה – בחקיקה ראשית מסודרת, לא בחוק ההסדרים, על מנת שכל הצדדים יוכלו לשבת ולדון בסוגיה הזאת לגופם של דברים.

גילה גמליאל: אני חושבת שזאת צריכה להיות ההצעה המוסכמת כאן היום על הוועדה.

גילה גמליאל: את הדברים האלה נעלה גם כן להצבעה, לצמצם את הצו במקום שנתיים לשנה וחצי ובמהלך התקופה הזאת לקבל את ההתחייבות - - -

<שגית אפיק: לחצי שנה.

גילה גמליאל: חצי שנה, סליחה.

גילה גמליאל: לחצי שנה.

גילה גמליאל: להוריד שנה וחצי מהדרישה, ובמהלך חצי השנה הזאת אנחנו כאן בוועדת הכספים נדון בחקיקה ראשית מסודרת שלוקחת - -

יצחק כהן: על כל ההיבטים.

גילה גמליאל: - - את כל ההיבטים בחשבון עם דיון מקיף ולא בחוק ההסדרים.

גילה גמליאל: היינו אולי מצמצמים, כפי שביקשת, לשלושה חודשים, אבל יחד עם זה, מכיוון שיש את חוק ההסדרים ואת התקציב שעולה, אני ריאלית, זה לא יהיה ממשי - - -

<ליאת גרבר: ופגרה.

ניסן סלומינסקי: הוא לא ביקש מה שאת אומרת, הוא ביקש לא לאשר את זה.

ניסן סלומינסקי: זה הבדל עצום.

גילה גמליאל: לא משנה.

גילה גמליאל: הוא דיבר על פרק זמן של שלושה חודשים, שזה זמן סביר בהחלט, אם לא הייתה עומדת על הפרק הסוגיה של חוק ההסדרים והתקציב.

גילה גמליאל: על כן, לטעמי, זה הדבר שצריך להעלות כאן כהצעה אופרטיבית, ואת זה אנחנו גם נדאג להעביר.

ניסן סלומינסקי: אראל.

<אליאב בן שמעון: אולי אפשר להעלות את זה בחקיקה ראשית עוד שלושה חודשים.

ניסן סלומינסקי: סליחה, סלח לי.

ניסן סלומינסקי: אראל.

אראל מרגלית: אם הייתה דרך לשלוח את הצדדים לנסות להגיע להסדר יותר סביר בזמן קצר, הייתי ממליץ על זה, כלומר, אם היינו יכולים תוך חודש-תוך שבועיים - -

גילה גמליאל: אבל אין לנו זמן לזה.

אראל מרגלית: - - תוך חודש וחצי לנסות להגיע להסדר שהוא יותר מקובל על הצדדים - - -

<עופר מנירב: בוודאי שאפשר.

גילה גמליאל: זה אי-אפשר, ההחלטה לא תעמוד - - -

ניסן סלומינסקי: רק רגע, חבר'ה, רבותי, אני מבקש שוב.

<שגית אפיק: צריך לחוקק את ההסדר הזה בחקיקה וצריך לקחת בחשבון - - -

ניסן סלומינסקי: בבקשה, אראל מדבר.

אראל מרגלית: זאת השאלה הפרקטית שלי.

אראל מרגלית: אם אפשר, אז אני בעד, אם אי-אפשר, אני בעד ההצעה של גילה למתן אישור קצר ככל האפשר, כי לדעתי הדבר הזה צריך רוויזיה.

אראל מרגלית: אני צריך להגיד משהו בתור חבר ועדת כספים, אנחנו פה קמנו בבוקר, יש לנו גם כן אחריות, אני חושב שאנחנו המומים, כלומר ישבנו פה בשבוע שעבר עם שר האוצר, שמענו דברים שנאמרו, ואני חושב שצריך גם על זה לדבר חוץ מהנושא עצמו.

אראל מרגלית: בעצם הבוקר התבשרנו - -

ניסן סלומינסקי: יהיה לך עוד כל כך הרבה – 50 יום יהיו לך.

אראל מרגלית: - - ששר האוצר משתמש בריקי כהן ככספומט שלו, כי חשבנו שהולכת להיות התמודדות אמיתית עם התקציב.

יצחק כהן: האמת, הזלנו דמעה.

עדי קול: איך זה קשור - - -

אראל מרגלית: רק שנייה, זה קשור, רבותי.

יצחק כהן: אראל, הזלתי דמעה.

עדי קול: אראל, באמת, סליחה, זו פוליטיקה חדשה.

אראל מרגלית: רגע, אנחנו יושבים פה, וגם עשו לנו בשבוע שעבר את הדבר הבא, עשו לנו זיגזג מ-3% - - -

יצחק כהן: אין לו פייסבוק, תני לו לדבר.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: יהיה לנו הרבה זמן - - -

יצחק כהן: תן לו לדבר.

יצחק כהן: דברי טעם.

אראל מרגלית: חבר'ה, אי-אפשר, אנחנו פה בוועדת כספים, אנחנו מתעוררים בבוקר, יש גם אופוזיציה, אנחנו בשבוע שעבר ולפני שבועיים - - -

עדי קול: יש לנו עכשיו חצי שעה.

אראל מרגלית: קחי דקה על השעון.

אראל מרגלית: דיברו אתנו לאורך תקופה ארוכה, וניסינו גם כן – יש לנו אחריות באופוזיציה על גירעון של 3.5%.

אראל מרגלית: אחר כך הסתובבנו - -

יצחק כהן: 4.9%.

אראל מרגלית: - - רגע וראינו 4.9%, אחר כך הסתובבנו, ראינו - -

יצחק כהן: 4.6%.

אראל מרגלית: - - 4.6%.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה להגיד משהו למנכ"לים, לאנשים שמנהלים דברים, צריכים לדעת, במקומות ציבוריים התחזיות והאמינות לא פחות חשובות ממה שאתה עושה, אי-אפשר לזגזג – הורידו אותנו בשבוע שעבר, יש AAA, AA, ו-A, לפלייאוף התחתון של הכלכלות בעולם.

יצחק כהן: זו התחלה.

אראל מרגלית: זה דבר אחד.

אראל מרגלית: דבר שני, רבותי, מדברים על האדם העובד, תראו מה עושים לאדם העובד.

אראל מרגלית: א.

אראל מרגלית: העלו לו את מס הכנסת ב-1.5%.

גילה גמליאל: עדיין לא.

גילה גמליאל: אנחנו לא נעלה.

ניסן סלומינסקי: אראל.

אראל מרגלית: אני גומר.

אראל מרגלית: רגע, זאת ההמלצה.

אראל מרגלית: קח 30 שניות.

אראל מרגלית: 2.

אראל מרגלית: מע"מ.

אראל מרגלית: 3.

אראל מרגלית: החשמל.

אראל מרגלית: 4.

אראל מרגלית: את נקודת הזיכוי של 1.5% שנתנו לאקדמאים, לקחו.

יצחק כהן: עקרת בית.

אראל מרגלית: רבותי, אני רוצה לדעת - - -

<קריאות: - - -

עפר שלח: לשמוע את זה עכשיו - - -

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, תנו לאראל לסיים.

אראל מרגלית: ככל שידנו משגת פה בוועדת כספים, אני חושב שגם חברי אופוזיציה, ואני גם שומע מחברי קואליציה, לא ניתן להובלה תקציבית כל כך לא מקצועית של תקציב המדינה.

ניסן סלומינסקי: תודה לאראל.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם לא להתייחס, יהיו לנו - - - מעבר לנושא שנדון על חוקים - - -

יצחק כהן: - - - על החוקים האלה.

קארין אלהרר: אבל יהיה לך כל כך הרבה זמן להגיב.

יצחק כהן: הדלפתם את זה הבוקר לתקשורת, למה הדלפתם את זה?

ניסן סלומינסקי: רבי יצחק, רבי יצחק.

קארין אלהרר: מי הדליף?

יצחק כהן: יאיר לפיד.

קארין אלהרר: לא, אף אחד לא הדליף.

יצחק כהן: איך זה הגיע לשם?

יצחק כהן: רוח הקודש?

קארין אלהרר: אולי.

קארין אלהרר: אתה מאמין בה, לא?

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, לא לענות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, יהיו לנו חוקים שרוצים להקדים אותם לחוק התקציב, שבהם נוכל להביע את כל מה שנאמר.

ניסן סלומינסקי: יהיו לנו 50 יום ברוטו, מה שנקרא, כדי לשפוך את מה שבלבנו בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש שוב, בוא נתמקד בנושא העומד בפנינו כרגע.

ניסן סלומינסקי: עיסאווי.

אלעזר שטרן: אי-אפשר ללכת ישר להצעה של גילה?

ניסן סלומינסקי: אבל חברי כנסת רוצים לדבר.

אלעזר שטרן: לא, אולי חברי הכנסת יבינו שאפשר להציע את זה, ללכת להצעה של גילה, ולחסוך את ההתבטאויות האלה.

ניסן סלומינסקי: תעשו לי טובה, חברי כנסת ביקשו, לא מכובד, נו.

ניסן סלומינסקי: אם יוותרו, יוותרו.

ניסן סלומינסקי: כל אחד יכול לוותר אם הוא רוצה.

גילה גמליאל: אתם יכולים לומר מראש שאתם מסכימים אתי, ואז תדברו על משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: לא.

יצחק כהן: מה שאומר אלעזר, נצביע, ואחרי זה נדבר.

עיסאווי פריג': למען האמת, חלק לא מבוטל מהדברים שרציתי לומר נאמרו.

עיסאווי פריג': אני אישית לא בעד להאריך ביום אחד.

עיסאווי פריג': הדברים ששמעתי מעופר כל כך נכונים וחוזרים על עצמם בהרבה נושאים, זה מאוד מקומם.

עיסאווי פריג': הפכנו להיות ועדה טכנית.

עיסאווי פריג': מהניסיון הקטן שלי בחודשיים – במקצועי אני רואה-חשבון – אני רואה את הדברים, ממש הפכנו להיות טכניים.

עיסאווי פריג': עכשיו מקבלים אישור ואין לנו זמן, אנחנו לא יכולים, המשק, המדינות, אי-אפשר לשנות את זה, המשק ייפול, חייבים להאריך, חייבים לזה, מקבלים את זה, אין דיון, אין בטיח, אין כלום, הלך עד לאישור הבא, עד לחירום הבא.

יצחק כהן: כמו אתמול.

עיסאווי פריג': זה כמו אתמול.

עיסאווי פריג': זה דבר מקומם.

עיסאווי פריג': ועדה כל כך חשובה, כל כך רגישה, שדנה בדברים מאוד מאוד נוגעים לכל אחד ואחד, הופכת להיות רק טכנית בדקה ה-90 לאשרור דברים.

עיסאווי פריג': עמדתי האישית, לא לאשר ביום אחד, אבל אם יש את עמדת הפשרה שגילה הציגה, אין לי בעיה לעמוד על זה.

עיסאווי פריג': רק לציין נקודה נוספת, ושהחבר'ה מהאוצר יקשיבו, אני, כמי שטיפל בעסקים קטנים ובינוניים רבים, בבעיות האשראי של העוסקים, מבין דבר פשוט, יש עקרון ההקבלה, מה שחל על מישהו, חל על האחר, על כולם.

עיסאווי פריג': אם כך, אם המדינה רוצה לשמור על תשלומי המע"מ שלה גם, אז כל עסקה נפריש את המע"מ ישירות לאוצר המדינה, והעוסק ייקח החזרי מע"מ, שהוא יהיה תלוי בכם.

עיסאווי פריג': אפשר לעשות את זה, אני מבין.

עיסאווי פריג': למה אֵיפָה וְאֵיפָה?

עיסאווי פריג': אם החבר'ה מהתאחדות הקבלנים אומרים שזה על-פי בדיקה אחורה לא עיכב מתן אישור מס שבח, אז מה?

עיסאווי פריג': התרומה לא כלכלית, התרומה לא תרומת מיסוי, אז עיקרון אחד חל על כולם.

עיסאווי פריג': די.

עיסאווי פריג': היושב-ראש, אני פונה אליך, מה שראיתי בתקופה האחרונה, סוגיית ארבע החברות, שהתרומה שלהן ראויה לציון, מקבלות 70% הטבה, אז מגיעה לקבלנים הפשוטים שבונים את ה-20 דירות, תקרא לזה הטבה, שהם ישתמשו באשראי הזה בשביל הגלגל הזה.

עיסאווי פריג': למה כשבאים אליהם מתחילות הסתירות מכל כיוון?

ראובן ריבלין: אבל זה נוגד את העיקרון שקבעת קודם.

ראובן ריבלין: למה יהיה עליהם ולא עלי?

ראובן ריבלין: תיתן לכולם.

עיסאווי פריג': יפה, אז אני אומר, אם כבר, אז כבר.

ראובן ריבלין: כדי שלא נהיה חותמת גומי, ניתן לכולם.

ראובן ריבלין: "עלא באב אללה", ניתן לכולם הכול.

עיסאווי פריג': ניתן לכולם.

<אליאב בן שמעון: אבל לכולם יש.

ראובן ריבלין: למה אתה אומר כך, כאשר אתה יושב פה בצורה באמת מעוררת כבוד כל ישיבה וישיבה.

ראובן ריבלין: אתמול ראית שהאוצר התעקש, הוועדה הזאת אמרה את דברה, לא עזר להם כלום.

ראובן ריבלין: אבל יש דברים שאנחנו - - -

יצחק כהן: מה לא עזר?

יצחק כהן: הצבענו.

יצחק כהן: הם העבירו את זה.

<קריאה: - - -

ראובן ריבלין: יש דברים שאנחנו מחויבים – לא על אשקלון.

אלעזר שטרן: נושא אחר.

ראובן ריבלין: נושא אחר.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, יש לנו גם אחריות כאשר - -

עדי קול: אשקלון אתה העברת - - -

ראובן ריבלין: - - מביאים לנו צווים שבהם אם אנחנו לא מקבלים אותם, אנחנו פוגעים ב-99% כדי להציל אחוז, יש עלינו אחריות.

יצחק כהן: הרסת את אשקלון.

<אמיר הלר: אבל זה לא היה - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רק רגע, רבותי, ששש.

ניסן סלומינסקי: סיימת?

עיסאווי פריג': לא רוצה להאריך.

עיסאווי פריג': עֶמְדָּתִי, אני באופן אישי נגד הארכה, אבל אם יש הצעת פשרה, אני אִתה.

ניסן סלומינסקי: עדי.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, חברי הכנסת שביקשו יקבלו, אלא אם כן הם מוותרים או מקצרים.

עדי קול: אני רוצה להגיד כמה דברים.

עדי קול: כן, שי, גם לך.

עדי קול: אני מתנגדת להארכה.

עדי קול: אני מבינה שיש לנו הצעת פשרה, ועדיין אני חושבת שאנחנו לא צריכים לאשר צו כזה.

עדי קול: אני חושבת שעשיתם כמה צעדים.

עדי קול: 1.

עדי קול: אמרתם לנו שזה צעד לטובת הצרכנים.

עדי קול: אני לא חושבת שזה צעד לטובת הצרכנים.

עדי קול: זה צעד לטובת השומה.

<ליאת גרבר: אמרנו - - -

עדי קול: בהתחלה אמרתם שזה צעד תכנוני, אחר כך התפלק לכם את זה גם.

יצחק אהרונוביץ': בעיקר.

עדי קול: אחר כך כבר פרסמתם לצרכנים, ואמרתם להם שהם לא נדרשים לשלם מקדמות עכשיו, ואני חושבת שאפשר להאריך את התקופה שהם לא נדרשים לשלם מקדמות.

עדי קול: אני חושבת שכבר דיברתם על חקיקה ראשית לאורך זמן, וזה אומר שאתם אמורים להיות מוכנים להעביר חקיקה ראשית, כולל התגובות של כל הציבור שכבר אמר לכם, גם עורכי-הדין וגם רואי-החשבון וגם הקבלנים.

עדי קול: אני חושבת שאנחנו כוועדה יכולים לצפות לקבל את זה בתקופה קצרה מחצי שנה.

עדי קול: אני חושבת שאנחנו בשום אופן לא צריכים לקבל את זה בחוק ההסדרים יחד עם שאר הדברים.

עדי קול: מבחינתי, הייתי אומרת שלא נאריך את זה עכשיו.

עדי קול: אני לא חושבת שיש בעיה בוודאות, כי כבר פרסמו שלא לוקחים את המקדמה.

עדי קול: אין שום בעיה בוודאות.

עדי קול: יש פה צו שאין לו הצדקה, יש פה צו שאתם אומרים שנתקן אותו בכל מיני התאמות לקבלנים.

עדי קול: אני חושבת שעכשיו אנחנו צריכים להגיד כוועדה שאנחנו לא מאריכים את הצו הזה, ונחכה לחקיקה, חקיקה נפרדת, חקיקה ראשית, ואז נדון על כל הפרטים.

עדי קול: אנחנו לא יכולים להתנער מאחריות ולהגיד, בואו נשלח אותם לדבר על זה ולפתור את הבעיות.

עדי קול: לא הצלחתם לפתור את הבעיות, אז בואו אנחנו ננסה לחוקק את זה.

עדי קול: אני מבינה את הפשרה, בשום אופן אני חושבת שלא צריך להסכים לה עם כל התהליך.

עדי קול: זו חקיקה רטרואקטיבית, נכון שיש הסכמה משפטית שלא, יש פה כל כך הרבה פגמים שאני לא חושבת שאנחנו כוועדה צריכים לתת להם יד.

ניסן סלומינסקי: זבולון.

יצחק כהן: זו עמדת הקואליציה?

גילה גמליאל: לא, עמדת הקואליציה זו הפשרה.

יצחק כהן: למה, קואליציה, מה?

עדי קול: זאת עמדה שלי.

גילה גמליאל: היא תיישר את הקו עם הקואליציה.

יצחק כהן: כבר יש סדקים בקואליציה?

זבולון כלפה: אומנם אתה כהן, אבל אנחנו לא נביאים.

יצחק כהן: אהלן, קלפה.

ניסן סלומינסקי: זבולון.

זבולון כלפה: אז אני מצטרף בחום לדברים של עדי, כי אני חושב לחלוטין – כשאתה שומע פה את הדברים, גם מרשות המסים, עם כל היצירתיות של היועצת המשפטית, וגם עם התאחדות הקבלנים – שבסופו של דבר יש פה חלון הזדמנויות, אדוני היושב-ראש, להפעיל פה מנוף על האנשים, ולדעתי אפשר להגיע למציאות של הסכמה והבנה בתוך פרק זמן קצר מאוד.

זבולון כלפה: כמו שמגלים יצירתיות ביחס לכל מיני דברים, אני בטוח שגם ביחס לסוגיה הזו אפשר לשבת יחד עם התאחדות הקבלנים והנציגים האחרים, וניתן לגמור את זה בפרק זמן קצר יותר, ולהספיק להגיע לחקיקה מסודרת, ולא נצטרך להגיע לפה, כמו שאמר מקודם חבר הכנסת עיסאווי, שאתה מרגיש שהמהלך כולו טכני לחלוטין.

זבולון כלפה: אז נראה לי שהדברים פשוטים.

ניסן סלומינסקי: חמד.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני קודם כל בא ושומע כאן שני משרדים יושבים – אין הסכמה בין שני משרדים.

<קריאות: - - -

גילה גמליאל: השר שלך מסר את זה, אם לא הבנת.

חמד עמאר: משרד השיכון אומר שזה פוגע בהיצע של הדירות, משרד האוצר לא עשה בדיקה אם הייתה פגיעה או לא הייתה פגיעה, והקבלנים באים ואומרים שהייתה פגיעה.

חמד עמאר: לכן, אני חושב, שמעתי את עמדת הקואליציה, שנלך על שישה חודשים.

יצחק כהן: לא, הקואליציה מפוצלת.

יצחק כהן: אין קואליציה.

עדי קול: לא.

עדי קול: אנחנו לא מסכימים על זה.

חמד עמאר: זה כבר מעניין.

חמד עמאר: כבר מהתחלה מתחיל להיות מעניין.

יצחק כהן: עד הסוף.

עיסאווי פריג': עד הסוף.

חמד עמאר: אני חושב, לבוא ולהאריך כל פעם, כשאתה מגיע לוועדה והאוצר מגיע – היו לו שנתיים לעשות את כל הבדיקות, שנתיים היו לו לחוקק חוק ראשי, שנתיים היו לו לבוא ולשבת ולעשות הסכמות.

חמד עמאר: לכן, אם עמדת הקואליציה זה להאריך בשישה חודשים, ונגיע להסכמות כאן עם כל הקואליציה להאריך לשישה חודשים, אני מוכן ללכת לנושא הזה - -

ראובן ריבלין: צודק.

חמד עמאר: - - אבל הייתי מעדיף באמת לא להאריך את הצו הזה, להגיע להסכמות, להגיע כאן לוועדה אחרי שהגיעו לכל ההסכמות עם כל מי שצריך להגיע להסכמות, ואז לחוקק חוק ראשי, בלי כל פעם שבאים אלינו כוועדות ואומרים לנו, אנחנו רוצים להאריך את זה בעוד חצי שנה, רוצים להאריך את זה בשנתיים.

חמד עמאר: לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, צריכה להיות כאן קודם כל הסכמה כללית בנושא הזה, זה נושא מאוד רגיש, כל האזרחים מסתכלים על זה – אנחנו רוצים יותר דירות, יותר אנשים שיכולים לקנות דירות.

חמד עמאר: לפי מה שאני רואה כאן, זה רק יכול לפגוע.

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: סליחה, ניסן.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: רובי.

עיסאווי פריג': להעמיד להצבעה, וזהו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כאשר קישרנו את הצו הזה בעבר – גילה, קודם כל, אדבר, ואצביע מה שתאמרי לי, בסדר?

ראובן ריבלין: – כשאנחנו טיפלנו בצו הזה, הלב לא היה שלם אתו.

ראובן ריבלין: ויותר מכך, הצו הזה פקע תוקפו.

ראובן ריבלין: הוא לא קיים.

ראובן ריבלין: עכשיו, אחת מהשתיים, האוצר, או שהצו הזה טוב, או שהוא לא טוב.

עיסאווי פריג': הוא לא טוב.

ראובן ריבלין: אם הוא לא טוב, ואתם עדיין שוקלים אם הוא טוב או לא טוב, אנחנו ברמה העקרונית כבר קבענו שהוא לא טוב, שאנחנו לא רוצים לראות אותו.

ראובן ריבלין: אז אני לא מבין מדוע נאריך אותו לחצי שנה.

ראובן ריבלין: כי אם צריך להאריך בעוד חצי שנה, אני מודיע לכם, הם לא יספיקו, הם עכשיו ארבעה חודשים עם התקציב - - -

עיסאווי פריג': חלאס, הלך עד 2015.

ראובן ריבלין: וואלה, אתה עוזר לי.

ראובן ריבלין: אני רוצה להראות לך שהוועדה שלנו היא ועדה ששוקלת – אם חצי שנה זה רק תשתית, שעוד חצי שנה יבואו אלינו, יאמרו, לא הספקנו; אם צריך, שנה; ואם לא צריך, תביאו חוק ונדון בו לגופו של עניין.

חמד עמאר: נכון.

ראובן ריבלין: כי אתם בעצמכם כבר חמישה חודשים בלי החוק הזה.

ראובן ריבלין: אתם בלי החוק הזה.

<ליאת גרבר: חודש.

<אביבה אטיאס: לא חמישה חודשים.

<אביבה אטיאס: מ-1 באפריל.

יצחק אהרונוביץ': חודש, מ-1 באפריל.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אז חודש הצלחנו לחיות בלי החוק הזה?

יצחק אהרונוביץ': לא, יש כאלה שלא חיו.

<אליאב בן שמעון: מי לא חי?

יצחק אהרונוביץ': יש עסקאות שמוקפאות.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו יודעים על עורכי-דין שפונים, שמחכים - - -

ראובן ריבלין: אני מכיר הרי את החוקים.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: רבותי.

<קריאות: - - -

ראובן ריבלין: אתם מביאים חוקים לוועדות של הכנסת מתוך מחלוקת מלאה בין משרדי הממשלה.

ראובן ריבלין: עכשיו אני אומר לכם, אם באמת צריך, צריך שנה.

ראובן ריבלין: ואם לא צריך, תביאו חוק, ואז נדון בו על כל ההיבטים.

ראובן ריבלין: אבל אם את הצעת פשרה, אני לא יודע מה יעשו בחצי שנה הזאת, זאת האמת.

ראובן ריבלין: הם לא יביאו חוק.

גילה גמליאל: תראה, אם הם רוצים שעה עכשיו לצאת להתדיין, לחזור - - -

ניסן סלומינסקי: את זה ניתן להם.

גילה גמליאל: יש להם.

גילה גמליאל: הם לא מסוגלים לעשות את זה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: כן יעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, אבל אלעזר - - -

<עופר מנירב: נו, אבל אפשר תוך חודש.

גילה גמליאל: תוך שעה אתם מסוגלים לעשות את זה?

<עופר מנירב: אפשר תוך חודש לגמור את זה.

ניסן סלומינסקי: לא, עופר, בבקשה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, רק רגע.

ניסן סלומינסקי: אלעזר ביקש לדבר, בבקשה.

אלעזר שטרן: אני מבקש לדחות את רשות הדיבור.

אלעזר שטרן: אולי יש איזו בשורה פה, לאור המסר הדי ברור - - -

ניסן סלומינסקי: אם כך, אז אני מציע משהו אחר , מה שגילה אמרה - - -

<קריאות: - - -

יצחק כהן: רגע, אני רוצה לדבר.

ראובן ריבלין: גילה, שילכו הביתה ויחזרו.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש – אנחנו מתחילים דיון לכבודה של ירושלים, נסיים אותו ב-12:30, יש לכם עכשיו שעה – שאתם תשבו סגורים, וזו לא התחלת דיון, זה כבר המשך של הדיונים שהיו וההסכמות של חלק וחלק לא.

ניסן סלומינסקי: אם תגיעו להבנות, טוב, אם לא, הוועדה כנראה תקבל את הצו הזה לחצי שנה ונחכה.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': תעמידו להצבעה.

ניסן סלומינסקי: עשה לי טובה, עוד לא עשינו הצבעה.

ניסן סלומינסקי: אני נותן להם עכשיו שעה ועשר דקות לשבת בינם לבין עצמם.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אם אתם יכולים בשתי דקות.

עדי קול: אני לא אהיה פה ב-13:00, ואני לא מוכנה לא להשפיע.

ניסן סלומינסקי: 12:30.

עדי קול: בסדר, אבל - - - לפני 13:00.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ליאת, דברי אבל קצר.

<ליאת גרבר: לפני המסגרת המשפטית, אני רוצה להגיד כמה דברים.

<ליאת גרבר: מי שנמצא פה זה הקבלנים.

<ליאת גרבר: הציבור לא נמצא פה.

<ליאת גרבר: נמצאת פה לשכת עורכי-הדין שאמרה שנכון, צריך לעשות כמה תיקונים, אבל בגדול היא תומכת בהליך הזה.

<ליאת גרבר: אני רוצה להקריא ממש בקצרה מכתב שקיבלנו ממשרד עורך-דין שמייצג לקוחות, לא את הקבלנים, מייצג לקוחות פרטיים - - -

<ניסים בובליל: אז תחריגו את הקבלים, לא תהיה לכם בעיה.

<ניסים בובליל: תחריגו אותם וזהו.

<זיו שרון: אם צריך את זה בתיקונים - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: ליאת, חבל על הזמן.

ניסן סלומינסקי: את זה תעשי אתם.

<אמיר הלר: ליאת, זה לא היה צריך לחול מראש – את מכניסה לנו מילים לפה, אם צריך, נעשה את זה בתיקונים - - -

<ליאת גרבר: אני יכולה להגיד, יש מחלוקת גם אצל הקונים הפשוטים אם זה עובד.

<ליאת גרבר: שום דבר הוא לא חד וחלק.

ניסן סלומינסקי: ליאת, עזבו.

ניסן סלומינסקי: את זה תעשו כשאתם מדברים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, תשמעו שני הצדדים, או שלושת הצדדים, איך שאתם רוצים, כי גם משרד השיכון נמצא פה.

ניסן סלומינסקי: יש לכם עכשיו שעה ועשר דקות לשבת ביניכם, ניתן לכם מקום, תוכלו לשבת ולדון, תגיעו למסקנה, מצוין, נאמץ אותה, לא תגיעו למסקנה, אז אנחנו ב-12:30 מייד עם תום - - -

<ליאת גרבר: מבחינה משפטית אני מבינה שמתבקשים תיקונים, אנחנו מוכנים להביא נתונים ככל שהוועדה תשתכנע - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אז לא יגיעו לסיכום.

ניסן סלומינסקי: מייד עם תום הדיון עם ניר ברקת, צפוי להיות ב-12:30, נעלה את הצעת הפשרה, שמשמעותה – ולכן שכל צד יבין, ולכן שיתגמש, מי שיעמוד על הרגליים האחוריות, אז ידע מה הפשרה שתהיה פה – שנאריך את זה לחצי שנה, עד שיוכלו להביא לנו דבר מושלם.

ניסן סלומינסקי: מהצעת הפשרה הזאת - -

ראובן ריבלין: ואם הם לא יוכלו?

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, - - הקבלנים לא מאושרים, האוצר לא מאושר, משרד השיכון לא מאושר - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא מאושר, וזה המפתח והמתכון, שאולי תגיעו לאיזושהי הסכמה.

ניסן סלומינסקי: לא תגיעו, זה מה שיהיה, נגמר.

ניסן סלומינסקי: יצחק, משפט.

יצחק כהן: שעה לא תספיק להם לתקן את הסוגיה הזו.

יצחק כהן: אני מציע, זה מקובל גם על האוצר, ניתן שבועיים.

יצחק כהן: לא יקרה אסון.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: רב יצחק, זו לא התחלה.

ניסן סלומינסקי: הם כבר קיימו דיונים.

<עופר מנירב: כבודו, לא קיימו אפילו דיון אחד אתנו, זה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: בסדר, לא אתכם, אני מדבר עם הקבלנים.

<עופר מנירב: אבל הקבלנים זה לא כל הציבור.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור, גם רואי-חשבון זה לא כל הציבור.

יצחק כהן: שבועיים זה מעשי, זה ריאלי.

יצחק כהן: שעה לא תספיק.

ניסן סלומינסקי: אז גם שבועיים לא יספיקו.

יצחק כהן: לא, שבועיים יספיקו, ואז באמת נוכל לחתוך.

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני נועל את - - -

<זיו שרון: אפשר לבקש שבועיים, ואז נגמור את זה בלחץ?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אתם תגמרו את זה, ואם יישארו כל מיני דברים שעוד לא הושלמו, אפשר לתקן את זה גם אחר כך, אבל קודם כל תגיעו להסכמות מרכזיות.

<ספי זינגר: אם אוכל הערה אחת, משרד המשפטים.

<ספי זינגר: אני רק רוצה להבהיר, אם יוצאים עכשיו לאיזשהו משא-ומתן ומה שזה לא יהיה, הסמכות שנמצאת לשר לדחות את ביטולו של החוק, היא לדחות את ביטולו של החוק כפי שהוא.

<ספי זינגר: אם רוצים להגיע לאיזשהם הבנות על מתווה אחר עתידי, מתווה שונה – אפשר.

<ספי זינגר: זה לא ניתן להיעשות במסגרת הארכת הצו הנוכחי.

<ספי זינגר: כי הסמכות היום שיש לשר היא מצומצמת.

<ספי זינגר: כדי להאריך את הצו - - -

ניסן סלומינסקי: אז את ההסכמות אליהן יגיעו עכשיו השר יצטרך לקחת ולהכין צו חדש?

<ספי זינגר: לא צו חדש.

<ספי זינגר: - - - את זה בהסדר בחקיקה חדשה.

<אמיר הלר: יש דברים בחקיקה ויש דברים בהנחיות של הרשות, זה לא מדויק שהכול.

<ספי זינגר: יש דברים שאפשר בהנחיות.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אתה מוכן לעשות השלמה - - -

<ספי זינגר: אני רק רוצה להבהיר, שיהיה פה ברור לוועדה.

<ספי זינגר: אני רק רוצה להבהיר שני דברים, דבר ראשון, שמסגרת הסמכות שקיימת היום היא לדחות את בטלותו של החוק.

<ספי זינגר: אי-אפשר במסגרת הצו הזה לעשות הסדר אחר, או הסדר שונה, או הסדר חדש, כי הסדר - - -

<שגית אפיק: נכון, מדברים על חקיקה, ספי.

<שגית אפיק: לא מדברים על עשיית תיקונים בתוך הצו.

<ספי זינגר: ולכן ההבנות האלה צריכות להיות – אם יש הבנות להסדר הצו - - -

<אמיר הלר: זה לא מדויק, שגית - - -

<שגית אפיק: הן צריכות להיות בתיקון חקיקה.

<שגית אפיק: לכן דובר על חצי שנה ובחצי שנה הזאת יוכן תיקון חקיקה.

יצחק כהן: שבועיים שנגמור את זה.

ניסן סלומינסקי: אם יהיו לכם הסכמות, אז ההפך, אפשר יהיה לדחות את זה - - -

<זיו שרון: אבל אי-אפשר להגיע, אי-אפשר – אין הסכמות.

ניסן סלומינסקי: אין הסכמות, אז נעשה מה שאמרתי שנעשה.

ניסן סלומינסקי: רבותי - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שקט כרגע.

יצחק כהן: שגית, יש בעיה עם שבועיים?

ניסן סלומינסקי: כרגע כן.

<שגית אפיק: אם הם לא יגיעו להסכמות.

יצחק כהן: תוך שבועיים יגיעו להסכמות.

<זיו שרון: תוך שבועיים אנחנו נוכל להגיע לתוצאה.

<ליאת גרבר: אבל זה לא ישנה את העובדה - - -

יצחק כהן: תוך שבועיים גם הם יגיעו להסכמה.

ניסן סלומינסקי: רבי יצחק.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, תם הדיון בנושא הזה.

ראובן ריבלין: לא מצביעים כרגע.

ראובן ריבלין: כרגע לא.

ראובן ריבלין: בתום הדיון עם כבודה של ירושלים.

ראובן ריבלין: למה לא נדחה את זה, כמו שהוא אומר, לשבועיים?

יצחק כהן: לשבועיים, מה הבעיה?

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: יתקיים הדיון.

ניסן סלומינסקי: בינתיים תנו להם את חדר הדיונים שלנו, בסדר?

ניסן סלומינסקי: תם הדיון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים כרגע לסעיף מספר 2.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה לדעת אם כל מי שנוגע בדבר נמצא פה ויודע שאנחנו מתחילים, כי לא עמדנו במאה אחוז בזמן שאמרנו.

ניסן סלומינסקי: חברי הכנסת נמצאים, אני רואה את הקבלנים, אני רואה את ניסים, ויתרנו פה בוועדה על "מר", כי אתה מתוק ולא מר, וגם לחברי הכנסת אומרים את השמות, אז כך שאגיד ניסים וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: עורכי-הדין, עופר נמצא, תייצג את זיו נאמנה.

ניסן סלומינסקי: דודי גולדברג נמצא פה.

יצחק כהן: הגיעו לאיזושהי פשרה?

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: מי עוד היה לנו פה?

<שגית אפיק: שי אהרונוביץ הגיע, אביבה אטיאס נמצאת.

ניסן סלומינסקי: רבותי, ביקשנו מכם לצאת לשעה, שהתארכה לשעה וחצי, כדי לנסות לראות אם אפשר להגיע להסכמות בין כולכם, כדי שנוכל ללכת אולי על משהו משותף, ואמרתי מה יקרה אם לא.

ניסן סלומינסקי: שְׁאֵלָתִי, האם הגעתם להסכמות בין כולכם, כלומר: אוצר, שיכון, קבלנים, עורכי-דין, רואי-חשבון וכו', ושוב, לא בפרט האחרון, האחרון, אי-אפשר לדקדק, כי אף פעם אין הסכמות בין שני יהודים, זה לא הולך כך, אבל לקונספט.

ניסן סלומינסקי: הגעתם להסכמות?

<ליאת גרבר: אני רוצה קודם כל להגיד שמנהל רשות המסים ביקש להודיע, שמבחינתו אנחנו הולכים לתקופת הארכה כזאת או אחרת, הוא מתחייב לקחת את זה על עצמו, לקיים דיונים אינטנסיביים עם כל הגורמים הרלוונטיים.

<ליאת גרבר: לשכת רואי-החשבון קיבלה את ההצעה הזאת, שאנחנו באמת נעשה איזושהי תקופה של הארכה, ובזמן הזה ננסה לפחות להגיע להסכמות.

<שגית אפיק: ותביאו תיקון חקיקה שיגיע לוועדה בנפרד מחוק הסדרים?

<ליאת גרבר: כן, נביא.

<ליאת גרבר: בואי לא נדבר עכשיו על - - -

ראובן ריבלין: בחוק הסדרים כבר לא יכולים, כי הם לא הכניסו את זה.

<שגית אפיק: יש מקדמות מס שבח.

<ליאת גרבר: לא, ואם נגיע להסכמות עד חוק ההסדרים, אז למה?

<ליאת גרבר: עם הקבלנים הועלו - - -

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: משרד השיכון, יוסי.

<יוסי שבת: הדגשתי קודם שהחלק שלנו - - -

ניסן סלומינסקי: לא דיבור.

ניסן סלומינסקי: יש הסכמה או אין?

<שבת יוסי: שוב, מבחינתנו, אם זה מקובל על הקבלנים, כי מבחינתנו החלק החשוב זה מחירי הדירות והפעילות בענף הבנייה.

ניסן סלומינסקי: לא ארצה לרשום שמשרד השיכון הוא נציג של הקבלנים, אתה עושה את זה - - -

<יוסי שבת: אסביר.

ניסן סלומינסקי: לא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: זו הייתה הערה מהצד.

ניסן סלומינסקי: אין דיון.

ניסן סלומינסקי: למעשה, אנחנו צריכים להצביע.

ניסן סלומינסקי: ניסים.

<ניסים בובליל: לא הגענו להסכמה.

<ניסים בובליל: העניין מאוד פשוט.

<ניסים בובליל: אנחנו מוכנים ללכת למתווה של רשות המסים.

<ניסים בובליל: אנחנו חושבים שהנטל של 27% מס ביום הרישום הוא - -

ניסן סלומינסקי: זה כבר שייך לדיונים.

ניסן סלומינסקי: אם אין הסכמה, אז זה - - -

<ניסים בובליל: - - גבוה ולכן הצענו להקטין את זה מ-3% - - -

ניסן סלומינסקי: לא רלוונטי כרגע, לא הגעתם להסכמה, אז יהיה לכם את הזמן.

ניסן סלומינסקי: עופר.

<עופר מנירב: מקובל עלינו מה שאמרו.

<שגית אפיק: אתם עומדים על זה שזה יהיה תחילה רטרואקטיבית מ-1 באפריל?

יצחק אהרונוביץ': כן.

<קריאות: איך אפשר?

<שגית אפיק: מה יחול?

<שגית אפיק: רק תסבירו, בבקשה?

ניסן סלומינסקי: עזבי, למה את עכשיו מכניסה?

<שגית אפיק: כי אני רוצה לדעת מה יחול בתקופת הרטרו?

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: זה כשהם יביאו.

ראובן ריבלין: צודקת.

ראובן ריבלין: אם הם מביאים לנו את זה ברטרואקטיבית, זה עניין אחר.

<קריאות: - - -

גילה גמליאל: במידה שזה מ-1 באפריל, גם החצי שנה זה מ-1 באפריל, שלא יהיו אי-הבנות.

<ליאת גרבר: החצי שנה מ-1 באפריל, אוקיי.

ניסן סלומינסקי: כן, הכול מ-1 באפריל.

<ליאת גרבר: אני רוצה להבהיר משהו.

<ליאת גרבר: הנושא של ה-1 באפריל – כמובן שהבהרנו את זה, התבקשתי להבהיר את זה שוב לפרוטוקול, אנחנו לא קובעים מקדמות בתקופה שבה - - -

<שגית אפיק: גם לא אחרי שהצו יכנס לתוקף, אתם לא - - -

<ליאת גרבר: לא, כשהצו יכנס לתוקף הוא - - -

<שגית אפיק: אז תחזרו אחורה לרוכשים שעשו רכישות בתקופה?

<ליאת גרבר: לא, חס וחלילה.

<שגית אפיק: כלומר, הרטרואקטיביות היא אך ורק משום שלא עמדתם במועד הפקיעה של החקיקה, ואתם מבקשים ליצור המשכיות.

יצחק אהרונוביץ': לא, לא.

<ליאת גרבר: נכון, זה עניין טכני, למעשה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מעלה את ההצעה - - -

יצחק כהן: מישהו יכול לנסח את ההצעה?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: ההצעה אומרת שהוועדה - - -

ראובן ריבלין: רגע, האם זה מנוסח שזה רטרואקטיבי?

ראובן ריבלין: שאלת שאלה נכונה.

ראובן ריבלין: לא שיבטיחו הבטחות - - - .

ראובן ריבלין: אם זה מנוסח שזה רטרואקטיבי, זה יחול רטרואקטיבי, "ראס בן עינו".

ראובן ריבלין: תיזהרו.

<שגית אפיק: נכון.

ניסן סלומינסקי: רובי, רבותי, אני אומר שוב, ההצעה שאני מעלה להצבעה זה הצו לשינוי נטל המס (תיקוני חקיקה) (דחיית מועד לעניין סעיף 15 לחוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה)), התשע"ג–2013.

ניסן סלומינסקי: ההצעה היא לאשר את הצו הזה החל מה-1 באפריל למשך חצי שנה.

ניסן סלומינסקי: נקודה אחת.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, ראש ראשות המסים התחייב שבמהלך החצי שנה הזו יתנהל משא-ומתן אינטנסיבי עם כל הגופים, ובסופו של דבר תבוא הצעה, גם אם לא יגיעו להסכמה, לא יגיעו, אבל מקווים מאוד שההצעה תבוא בהסכמה.

<ליאת גרבר: אפשר רק להגיד משהו?

ניסן סלומינסקי: אתן לך, אני עוד לא גמרתי.

ניסן סלומינסקי: אני מציע שגם תדברו עם משרד השיכון.

ניסן סלומינסקי: זה דבר שני.

ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, כשאמרנו 1 באפריל, הכוונה שלא יהיה פער בזמנים, אבל בפועל התקופה הזאת לא תנוצל כדי לגבות, כדי לממש לאותם אלה שכבר עשו את העסקאות מה-1 באפריל עד היום.

<ליאת גרבר: נכון.

<ליאת גרבר: ולכן אנחנו מבקשים שתינתן לנו חצי שנה מהיום, אם באמת רוצים שנגיע להסכמות עם כל הגופים.

<ליאת גרבר: אני מזכירה שאחרי חוק ההסדרים תהיה פגרה, יהיו חגים, אנחנו באמת מצפים שיתנו לנו חצי שנה מהיום - - -

<אליאב בן שמעון: אנחנו נגמור את זה לפני חוק ההסדרים, בשבוע.

<שגית אפיק: חצי שנה מה-1 באפריל.

<קריאות: - - -

עפר שלח: מציע לא לשחק פה באש.

ניסן סלומינסקי: ליאת, עפר, חבר'ה, ההצעה שלנו שישה חודשים מה-1 באפריל - -

ראובן ריבלין: נותרו חמישה.

ניסן סלומינסקי: - - זה מספיק זמן כדי לקיים – אני חשבתי שבשעה תגמרו את זה, ולהערכתי, תראו שבסוף תקבלו את ההצעה שהייתה עכשיו, אבל זה יהיה בעוד חמישה חודשים, אבל לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: חמישה חודשים זה די והותר לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, עם ההודעה שזה לא ימומש בפועל לאותם אלה שכבר עשו את העסקאות.

ראובן ריבלין: אני מציע לך להוסיף שבעוד שישה שבועות יבואו אלינו לדיווח בלשכה המשפטית.

ניסן סלומינסקי: יעשו את זה, אבל לא להכניס את זה בצו.

ראובן ריבלין: למה.

ניסן סלומינסקי: יהיה דיווח.

ניסן סלומינסקי: היא שמעה את זה והם שמעו והיא תעקוב אחרי זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד ההצעה?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

גילה גמליאל: הקואליציה בעד.

גילה גמליאל: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

גילה גמליאל: גם האופוזיציה בעד, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: סליחה, מי נגד?

ניסן סלומינסקי: ההצעה אושרה פה אחד.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.