ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 19, פרוטוקול מספר 12, 2013-04-30 18:00

מירי רגב: הגענו לכאן לסיור עבודה רשמי של ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

מירי רגב: מרגע זה אנחנו מתחילים לפי התכנון, קרי, יושב ראש ועד השכונות, מסלאווי מוביל את הסיור.

מירי רגב: לאחר מכן אנחנו מגיעים לבית הכנסת ויושבים לדיון עבודה איתכם כדי שחברי הכנסת שנמצאים פה יתרשמו מהאמירות שלכם.

מירי רגב: אח"כ אנחנו חוזרים לכאן ויושבים לדיון עבודה עם המשטרה.

מירי רגב: אני מבקשת שהסיור יהיה ענייני.

מירי רגב: אנחנו רוצים לראות את הדברים בעיניים.

מירי רגב: זה סיור ראשון של הוועדה.

מירי רגב: עד עכשיו הגיעו לכאן חברי כנסת אבל זה ביקור ראשון של הוועדה.

מירי רגב: זה מסר של הוועדה.

מירי רגב: אנחנו נגיע לשטח מידי פעם, נראה את הדברים מקרוב, נלמד אותם מקרוב ואח"כ נקיים דיונים עמוקים יותר בוועדת הפנים בכנסת.

מירי רגב: אנחנו מתחילים את הסיור הלימודי.

מירי רגב: ביקור אצל רבקה אברמוב

מירי רגב: אנחנו מודים לך שאת מארחת פה את חברי ועדת הפנים של הכנסת.

מירי רגב: אנחנו באנו יחד עם מסלאווי כדי לעמוד מקרוב על הבעיות של התושבים.

<שלמה מסלאווי: היא תספר לכם שהיא בכלל לא יורדת מכאן.

<שלמה מסלאווי: כמה שנים את כאן?

<רבקה אברמוב: מ-1953.

<שלמה מסלאווי: מה היה אז ומה קורה היום?

<שלמה מסלאווי: למה את לא יוצאת מהבית?

<רבקה אברמוב: יש פה פחד.

מירי רגב: פחד ממה?

<רבקה אברמוב: פחד מהשחורים.

<רבקה אברמוב: יש חלק טובים ויש חלק רעים, זה תלוי.

מירי רגב: אתן מרגישות מאוימות?

מירי רגב: אתן פוחדות להסתובב?

<רבקה אברמוב: לא נעים לגור וגם כן פוחדות.

<רבקה אברמוב: הכול חשיכה, ללא חשמל.

<רבקה אברמוב: זה קשה.

מירי רגב: את משלמת על חשמל?

<רבקה אברמוב: האמת?

<רבקה אברמוב: אני מוציאה מהבית.

יעקב אשר: מי הבעלים של המקום?

יעקב אשר: מתי פעם אחרונה דיברתם איתו?

<רבקה אברמוב: לא יודעים, אין פה בעל בית.

<קריאה: הדירה הזאת שלה.

מירי רגב: אבל את מכירה את השכנים שהיו פה פעם.

<רבקה אברמוב: חלקם נפטרו וחלקם עברו מפה.

נחמן שי: את גרה לבד?

<רבקה אברמוב: כן.

נחמן שי: אז איך את יוצאת?

נחמן שי: בכל זאת את צריכה לצאת מידי פעם.

<רבקה אברמוב: פעם בשבוע אני יוצאת.

<קריאה: היא פוחדת לרדת.

<רבקה אברמוב: אני פוחדת וגם הרגל נשברה לי.

נחמן שי: יש לך ילדים?

נחמן שי: נכדים?

נחמן שי: הם עוזרים?

<רבקה אברמוב: כן, הם באים.

מירי רגב: חשבת לעבור מפה?

<רבקה אברמוב: כן, חשבתי.

מירי רגב: אבל אין לך לאן.

<רבקה אברמוב: לאן?

<רבקה אברמוב: הכול יקר.

<קריאה: עיריית תל-אביב, המחלקה הסוציאלית ושאר השירותים, הם בקשר איתם?

<קריאה: הם יודעים עליך?

<רבקה אברמוב: הרבה לא.

מירי רגב: אבל בעייריה יודעים שיש פה מספר מועט של משפחות.

<רבקה אברמוב: יכול להיות שהם יודעים, אבל מה הם יכולים?

<רבקה אברמוב: אני לא יודעת, הם לא עושים מי יודע.

<שלמה מסלאווי: יש פה עשרות ערבים גרים פה וגם אריתראים וסודנים.

<קריאה: כן, עשו להם חדר על הגג.

<שלמה מסלאווי: לפני כמה חודשים היה כאן אונס ולכן יש להם חשש לצאת.

<שלמה מסלאווי: פעם בשבוע לצאת הבית?

דוד אזולאי: את ישנה פה לבד בלילה?

<רבקה אברמוב: יש לך ברירה?

דוד אזולאי: מפריעים לך בלילה?

דוד אזולאי: מישהו מקיש לך בדלת?

<רבקה אברמוב: פעם היה לי רעש בגג.

<רבקה אברמוב: ישנים על הגג.

<רבקה אברמוב: אנחנו עולות עם השכנה ואנחנו זורקות את המזרנים.

מירי רגב: בבוקר אתם זורקים ובערב הם שוב חוזרים לישון על הגג?

<רבקה אברמוב: יש שם בגדים, הם מעשנים.

<רבקה אברמוב: אני לא יודעת מה עושים.

<רבקה אברמוב: בשבת הם באים לפה, איזה 30-40 בחצר ועושים לך כנסיה, מתפללים פה.

<רבקה אברמוב: אין לנו שבת, אין לנו כלום פה.

<רבקה אברמוב: אין לנו חיים.

<רבקה אברמוב: ככה זה מגיע לנו?

דוד אזולאי: היו ימים טובים פה?

<רבקה אברמוב: בוודאי.

<רבקה אברמוב: היה פה ועד, היה מסודר, היה נקי.

<דוד דור: כמה דיירים כמוך יש בבניין?

<רבקה אברמוב: רק אני והיא.

<רבקה אברמוב: אני גרה 53 שנה.

<רבקה אברמוב: אני היחידה שגרה פה זמן רב.

<קריאה: אני גרה פה 35 שנה.

<רבקה אברמוב: היתה כולם נפטרו או שעזבו.

<דוד דור: היית רוצה לעזוב?

<רבקה אברמוב: הלוואי.

<רבקה אברמוב: לאן?

<רבקה אברמוב: אין לנו תקציב.

<רבקה אברמוב: רוצים לקחת את הדירה.

<רבקה אברמוב: מה נותנים לי?

<רבקה אברמוב: לאן אני אלך עם זה?

<דוד דור: אולי בדמי מפתח?

<רבקה אברמוב: אני לא רוצה להתעסק עם דברים כאלה.

<רבקה אברמוב: עם מה שנותנים לי אני רוצה לקנות.

דוד אזולאי: גברת רבקה, עכשיו כולם שומעים ורואים אותך.

דוד אזולאי: מה היית רוצה לבקש?

<רבקה אברמוב: שיהיה טוב.

<קריאה: שיהיו יהודים בבניין הזה.

<קריאה: שיהיו יהודים ויהיה לנו קל ללכת ולבוא.

<קריאה: גם היא וגם אני היינו הולכים לחוגים.

<קריאה: היום בשעה 17:00 אני צריכה לסגור את עצמי בבית.

<קריאה: למה?

<קריאה: מה חטאתי לאלוהים?

<קריאה: למה?

<קריאה: מה זה הדבר הזה?

<קריאה: פעם כשהיו דיירים הייתי באה ב-2.

דוד אזולאי: אולי תפנו קריאה לראש הממשלה.

דוד אזולאי: כמו שהוא שמע אתמול ניצולת שואה, אולי הוא ישמע אתכן היום וירים טלפון למישהו.

<רבקה אברמוב: איך נגיע אליו.

<רבקה אברמוב: ממש כואב הלב על ניצולי השואה.

<רבקה אברמוב: אני ראיתי אותה כמעט בכיתי.

<רבקה אברמוב: הם סבלו, מגיע להם.

<רבקה אברמוב: לאן הלך הכסף הזה?

<רבקה אברמוב: מגיע להן.

דוד אזולאי: עכשיו אני שואל עליך ולא על ניצולי השואה.

<רבקה אברמוב: למה צריכים להגיד בטלוויזיה שכל אחד יתרום 10 שקלים?

<רבקה אברמוב: בושה וחרפה.

נחמן שי: יש לך טלפון?

<רבקה אברמוב: לא.

<קריאה: אבל את הקנסות אנחנו מקבלות.

מירי רגב: קנסות על מה?

<רבקה אברמוב: קנסות על לכלוך.

<רבקה אברמוב: 900 שקלים שלחו לי.

מירי רגב: אז אתן צריכות לשלם גם את הקנסות?

<רבקה אברמוב: את הקנסות שלהם.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: שני דיירים צריכים לשלם את הקנסות לכל הבניין.

<קריאה: אבל זה בית פרטי.

מירי רגב: זה בניין, זה לא בית פרטי.

<רבקה אברמוב: אנחנו לא יודעים מי בעלי הדירות.

<קריאה: הם משכירים את הדירות.

נחמן שי: קרה שהזמנת משטרה?

<קריאה: כן, אני, בגלל הרעש בשבתות.

נחמן שי: הם מטפלים בזה?

<קריאה: הם באים, מגרשים אותם והם באים עוד פעם.

נחמן שי: כשאיימו עליך קראת למשטרה?

<רבקה אברמוב: האמת שישבו נרקומנים ליד הדלת שלי ופחדתי.

<רבקה אברמוב: הם התעוררו והלכו.

מירי רגב: לא התקשרת למשטרה?

<קריאה: לא, היא קוראת לי.

<רבקה אברמוב: אנחנו קוראת אחת לשנייה.

<רבקה אברמוב: למה שאני אקרא להם, לא נעים.

מירי רגב: תודה רבה, בשורות טובות ותהיי בריאה.

מירי רגב: דיון בבית הכנסת "עץ חיים"

מירי רגב: אנחנו פותחים ישיבה מן המניין של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מירי רגב: מנהלת הוועדה, יפה, נמצאת כאן.

מירי רגב: הדיון הזה נערך בנוכחות חברי הכנסת.

מירי רגב: אנחנו באנו לשמוע כאן במשך כחצי שעה.

מירי רגב: מכאן אנחנו עוברים למשטרת לישראל, כדי לדון איתם שם בדברים שהם רוצים להציג בנפרד.

מירי רגב: אני מבקשת משלמה מסלאווי לפתוח.

מירי רגב: לאחר מכן אני רוצה לשמוע את עידן ממנהלת ההגירה.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע ממך התייחסות.

מירי רגב: יש פה גם נציג של עיריית תל-אביב.

<שלמה מסלאווי: אני מוועדת הפעולה, תושב שכונת התקווה וחבר מועצת עיריית תל-אביב.

<שלמה מסלאווי: ברוכים הבאים.

<שלמה מסלאווי: חלק מחברי הכנסת כבר היו פה, גם את היית פה.

<שלמה מסלאווי: מה שראיתם זה בעצם מדינה בתוך מדינה.

<שלמה מסלאווי: התושבים כאן מרגישים פליטים בתוך השכונות שלהם.

<שלמה מסלאווי: היום לא ראיתם כמעט כלום, זאת דוגמית.

<שלמה מסלאווי: אם הייתם באים לפה אין שעתיים שלוש, אין מצב שאדם יכול להתהלך באופן עצמאי.

<שלמה מסלאווי: כל הזמן יש חשש שיחזירו אותם לארצות שלהם.

<שלמה מסלאווי: אני רוצה להסביר: מתקני השהייה נבנו לטובת המסתננים.

<שלמה מסלאווי: השקיעו 300 מיליון שקלים עבור המסתננים.

<שלמה מסלאווי: אני יודע שאי-אפשר לקחת את כולם ולהעביר אותם ישר למתקני השהייה.

<שלמה מסלאווי: סהרונים זה בנפרד.

<שלמה מסלאווי: סהרונים מאוכלס היום ב-2000 מסתננים אבל יש מתקני שהייה ששם אפשר להעביר 8,000 איש.

<שלמה מסלאווי: לדאוג לתנאים הבסיסיים שלהם ואז האוכלוסייה כאן תראה שיה משהו אופרטיבי, מתבצע משהו.

<שלמה מסלאווי: כל הזמן יש פה סיורים של חברי הכנסת.

<שלמה מסלאווי: היו כאן גם שני רמטכ"לים לשעבר, בוגי יעלון ומופז שאמרו שיש כאן בעיה ביטחונית ממדרגה ראשונה.

<שלמה מסלאווי: זאת לא בעיה רק של שכונות הדרום, זאת בעיה ארצית.

<שלמה מסלאווי: זה כבר התפתח, זה אסון לאומי.

<שלמה מסלאווי: כאן זה התפקיד שלכם, חברי הכנסת.

<שלמה מסלאווי: יש הצעה שהעביר השר גדעון סער לגבי אי העברת כספים לארצות שלהם שצריכה לעבור בקריאה שנייה ושלישית.

<שלמה מסלאווי: הדבר הכי חשוב זה אי העסקת המסתננים.

<שלמה מסלאווי: אנחנו מדברים באנשים בלתי חוקיים.

<שלמה מסלאווי: הם נכנסו דרך מצרים.

<שלמה מסלאווי: יש כאלה שקוראים להם פליטים, הם לא פליטים, הם כבר הגיעו למדינה מסוימת.

<שלמה מסלאווי: ברגע שהם הגיעו למדינה כזאת אז הם כבר לא פליטים.

<שלמה מסלאווי: אנחנו קוראים להם משפרי עבודה, כמובן.

<שלמה מסלאווי: הם באים לעיר הגדולה, לבסיס הכלכלי.

<שלמה מסלאווי: ראיתם במו עיניכם מה מתרחש כאן.

<שלמה מסלאווי: מקרי האלימות עליהם שמעתם זה כלום.

<שלמה מסלאווי: הממ"ז יכול אחר-כך לספר לכם שיש כאן כנופיות.

<שלמה מסלאווי: יש כנופיה של סודנים, כנופיה של אריתראים.

<שלמה מסלאווי: שמעתם מה קורה ביום יום ואיך הם מתייחסים לעובדים הזרים, בעיקר לעובדות הזרות.

<שלמה מסלאווי: עלי הוא מצרי שגר פה והוא ידבר.

<שלמה מסלאווי: אוסטרליה היא יבשת ענקית.

<שלמה מסלאווי: יש שם 20 מיליון תושבים ויש שם מהגרים רבים.

<שלמה מסלאווי: הם לא נותנים למהגרים להיכנס לסידני.

<שלמה מסלאווי: הם מכניסים את כל המסתננים לתוך אי ומחזיקים אותם שם שנתיים שלוש.

<שלמה מסלאווי: לתורכיה גם מגיעים פליטים.

<שלמה מסלאווי: אלה פליטים אמיתיים שבורחים ממלחמה אמיתית.

<שלמה מסלאווי: הם לא מגיעים לאיסטנבול ולאנקרה.

<שלמה מסלאווי: שמים אותם בתוך מחנה ויש שם כבר אולי 200,000.

<שלמה מסלאווי: למה אנחנו צריכים צדיקים כאלה גדולים ולהכניס אותם לתוך הבתים?

<שלמה מסלאווי: תבינו שיש כאן קריסה של כל המערכות: חינוך, בריאות, רווחה, דיור, תעסוקה, הביטחון האישי.

<שלמה מסלאווי: בגדול, יש את כל הבעיות האלה.

<שלמה מסלאווי: ברשותך, אני אתן לעלי רשות דיבור.

מירי רגב: אחר-כך אני ארצה לשמוע את עובד.

<מוחמד עלי: אני ממצרים.

<מוחמד עלי: אני גר מ-2001 בנווה שאנן.

<מוחמד עלי: עבדתי במכבסה במשך 6 שנים.

<מוחמד עלי: לפני שנה פיטרו אותי מהעבודה ובמקומי לקחו בחור סודני שמקבל 1,500 שקלים לחודש.

<מוחמד עלי: בעל הדירה ביקש ממני לעזוב את הדירה והשכיר אותה במקום ב-2,500 שקלים לשני חדרים, השכיר לאריתראים ב-3,800 שקלים לחודש.

<מוחמד עלי: בעלי דירות התחילו להשכיר דירות לפי ראש.

<מוחמד עלי: כל המחסנים, כל המרתפים, כל חדרי המדרגות הפכו לברים, משכירים הכול.

<מוחמד עלי: הבעיה עכשיו היא לא עם המסתננים אלא עם הישראלים, בעלי דירות, בעלי חנויות.

<מוחמד עלי: כולם לא רוצים לראות אותנו פה.

<מוחמד עלי: מקומות עבודה אין לנו בכלל.

<מוחמד עלי: דווקא אני רוצה לומר משהו לטובת המשטרה.

<מוחמד עלי: אם לא היתה משטרה היינו מתים לפני הרבה זמן.

<מוחמד עלי: אבל מה שהם עושים זה לא מספיק.

<מוחמד עלי: זה לא מספיק לכל המהומה שיש פה בתחנה.

<מוחמד עלי: אני רוצה לומר שמי שאשם זאת עיריית תל-אביב.

<מוחמד עלי: כל מה שקורה זה בגלל עיריית תל-אביב.

מירי רגב: אין ספק שזה לא יכול היה לקרות בצפון תל-אביב.

<מוחמד עלי: ביום שבת היתה חתונה של אריתראים בראש פינה.

<מוחמד עלי: חתונה ברחוב עם מגברים ועם זמרים, בשעה 14:00 בצהריים.

<מוחמד עלי: התקשרתי למוקד 100 ארבע פעמים והם אמרו שזאת לא בעיה שלהם, שאתקשר לעיריית תל-אביב.

<מוחמד עלי: זאת התקהלות לא חוקית ועיריית תל-אביב אחראית.

<מוחמד עלי: דיברתי עם העירייה 3-4 פעמים.

<מוחמד עלי: הם אמרו לי לא להתקשר יותר, זאת בעיה של המשטרה.

<מוחמד עלי: בסוף בשעה 8 בלילה, עברה ניידת מתחנת לוינסקי עוברת סתם.

<מוחמד עלי: הם ראו את החגיגה אז הם ירדו מהניידת ופיזרו אותם.

<מוחמד עלי: כל יום זה אותו דבר.

<מוחמד עלי: אתם מהוועדה לאיכות הסביבה.

<מוחמד עלי: כל הריח של המסעדות שלהם, אין להם בטיחות אש בחנויות שלהם.

<מוחמד עלי: אין להם יציאת חירום.

<מוחמד עלי: במרתפים, בחדרי מדרגות, על גגות – רק אלכוהול, רק ברים.

<קריאה: בלונים של גז בתוך הדירות.

<קריאה: אני חייב להגיד משהו.

<קריאה: אני מוועד שכונת נווה שאנן, אני גר פה 10 שנים.

<קריאה: אני חייב להגיד משהו.

<קריאה: אפשר לקבל רשות דיבור?

<מוחמד עלי: בבניין שגרתי היה זוג ניצולי שואה.

<מוחמד עלי: הם הותקפו כמה פעמים על-ידי אריתראים בתוך הבניין.

<מוחמד עלי: הבן אדם מתקשר למוקד 100 ואומר להם שהותקף בתוך הבניין.

<מוחמד עלי: במשטרה אמרו לו: תבוא לסלמה לעשות תלונה.

<מוחמד עלי: הוא אמר: אני בן 80, אני בקושי רואה, אני לא יכול לבוא, תשלחו ניידת.

<מוחמד עלי: אמרו לו: אין דבר כזה.

<מוחמד עלי: יש לך בעיה?

<מוחמד עלי: תבוא לתחנה להתלונן.

<מוחמד עלי: שלוש או ארבע פעמים תקפו אותו.

מירי רגב: תודה רבה.

<עובד: קודם כל, אני רוצה להגיד לכם תודה שבאתם.

<עובד: לפני שבוע שבועיים היה פה עמית שלכם.

<עובד: הוא קיבל סטירה, הורידו לו את הכיפה על הרצפה ודרכו.

<עובד: זה היה אלעזר שטרן.

<עובד: מערכת אכיפת החוק המהוללת של מדינת ישראל שחררו אותו אחרי יום.

<עובד: הגיעו איתו עד הרמות הגבוהות, עד בג"צ והוא שוחרר.

<עובד: אם זה חבר כנסת והמשטרה והמערכת טיפלה כמו שטיפלה, אז על אחת כמה וכמה אזרח פשוט.

<עובד: אני רוצה שתדעו משהו.

<עובד: אני קצת מרגיש את השטח.

<עובד: רוב האנשים הם אנשים מבוגרים קשיי יום.

<עובד: תשימו לב שאין פה הרבה חבר'ה צעירים.

<עובד: כאשר לחבר'ה האלה תסתובב הקופסא, יקרה אסון גדול.

<עובד: ואז שאף אחד, כולל המערכת המשפטית יגידו: איך זה יכול להיות ששרפו איזה גן או שרפו איזו מסעדה.

<עובד: לא ירחק היום הזה ואז הדם יהיה על הידיים של הממשלה הזאת ושל חברי הכנסת.

<עובד: מה שיקרה אז זה באחריותכם.

<עובד: אותי לא מעניין יועץ משפטי, אתם נבחרי ציבורי, אתם אמורים לעשות את זה.

<עובד: אני לא בחרתי את היועצים המשפטיים.

<עובד: אתם צריכים לפתור את זה.

<עובד: לא יכול להיות כזה דבר בשום מדינה בעולם.

<עובד: בשום מדינה בעולם אין כזה דבר.

<עובד: אז תדעו, הוזהרתם.

<עובד: שלא תגידו אחר-כך: לא ידענו, לא שמענו.

<עובד: אם יקרה אסון זה על הידיים שלכם.

<עובד: אם יישפך דם זה על הידיים שלכם.

מירי רגב: אני מקווה שלא יקרה אסון.

<עובד: אני מתכוון שהחבר'ה הצעירים ייקחו את החוק לידיים.

<קריאה: שנתיים ושום דבר לא זז.

<קריאה: עוד יותר גרוע.

<קריאה: שכל המדינה תסבול ככה, כמו שאנחנו סובלים.

<קריאה: שבכל המדינה ככה יהיה.

<קריאה: מאיפה באנו?

<קריאה: מגיהינום לגיהינום.

<דן פאר: אני רוצה להגיד שני דברים.

<דן פאר: אני מוועד השכונה של נווה שאנן.

<דן פאר: הקמנו את הוועד לפני שנתיים כי הרגשנו שאנחנו מופקרים.

<דן פאר: מה שקורה פה זאת הפקרות לשמה.

<דן פאר: פשוט אנחנו ננטשנו על-ידי הממשלה ועל-ידי הגורמים העירוניים.

<דן פאר: פשוט ננטשנו,הפקירו אותנו.

<דן פאר: תתמודדו, תלכו ברחובות, תיאנסו, שידדו אתכם, שיפרצו לכם הביתה.

<דן פאר: אין כאן שום דין ואין דיין.

<דן פאר: זה פשוט כאוס, מה שקורה פה זה כאוס.

<דן פאר: מי שאחראי לזה, זה לצערי אתם הנציגים שלנו בכנסת והממשלה.

<דן פאר: אתם חייבים לפתור את הבעיה הזאת.

<דן פאר: במשך 4 שנים מבטיחים לנו הבטחות וקצנו.

<דן פאר: 4 שנים באים לפה נציגים – אני לא מדבר על הממשלה החדשה ועל הכנסת החדשה.

<דן פאר: אני מדבר על כל ההבטחות שהבטיחו לנו בארבע השנים האחרונות.

<דן פאר: הבאנו לפה נציגים, הבטיחו לנו הבטחות.

<דן פאר: שום דבר לא התקיים, זה רק נהיה יותר ויותר גרוע.

<דן פאר: זאת הפקרות והגיע הזמן שמישהו יציל אותנו.

<דן פאר: הדבר השני זה עיריית תל-אביב שבמדיניות פושעת היא מרכזת את כל התחלואים במתחם הזה, בנווה שאנן, בשפירא, בשכונת התקווה.

<דן פאר: למה הם מרכזים את הכול פה?

<דן פאר: כדי שחס וחלילה התחלואים הללו לא יגיעו לצפון תל-אביב אן יגיעו למרכז תל-אביב.

<דן פאר: רון חולדאי אמר לי בסיור שהוא קיים איתי פה.

<דן פאר: הוא אמר לי: אנחנו מרכזים את הכול פה כדי שהתושבים של מרכז העיר לא יגידו לי: רגע, שהשחורים האלה לא ייכנסו אלי.

<דן פאר: זה מה שהוא אמר לי בסיבוב פה בשכונה.

<דן פאר: מה זה הדבר הזה?

<דן פאר: זאת פשוט מדיניות פושעת.

<דן פאר: יש דבר כזה שנקרא בלון.

<דן פאר: אם אנחנו נלחץ על הבלון, התחלואים יבואו לכל העיר.

<דן פאר: אנחנו רוצים שליטה, אנחנו רוצים שהבלון הזה יהיה פה.

<דן פאר: מה זה הדבר הזה?

<דן פאר: זה פשוט לא להאמין.

<דן פאר: דבר אחרון.

<דן פאר: לאיכילוב התחילו להגיע הרבה מאוד מסתננים.

<דן פאר: הזדעקו המרכז והצפון תל אביבים: מה קורה פה?

<דן פאר: מגיעים שחורים לתוך בית החולים.

<דן פאר: מה עשה רון חולדאי?

<דן פאר: הקים להם בית חולים בתחנה המרכזית.

<דן פאר: אתם מבינים את הצביעות?

<דן פאר: זה פשוט לא להאמין מה שקורה.

נחמן שי: מה, יש בתחנה המרכזית בית חולים?

<דן פאר: כן, פתחו פה בית חולים כדי שחלילה – אני לא יודע מי פתח, אבל העירייה עודדה את זה.

<קריאה: איכילוב עדיין מטפלים בהם.

<דן פאר: אבל העבירו הרבה מאוד לפה.

<קריאה: זה הכול בחינם, אנחנו משלמים על זה.

<לוי: אני לוי מקרית שלום.

<לוי: אני רוצה לשאול שאלה.

<לוי: כמו ששמעתם וראיתם, עיריית תל-אביב אשמה באסון הכבד שסוחף אותנו פה, תושבי שכונות הדרום.

<לוי: היום את יו"ר ועדת הפנים.

<לוי: עם הכלים שיש לך, תפעילי לחץ על ראש העיר כי מבחינתנו ראש העיר הוא אחד הגורמים העיקריים שלא פותר לנו את הבעיות, עם זה בחנויות ובכל הדברים.

<לוי: הוא פשוט לא עושה כלום.

<לוי: הוא אומר לנו לפנות לממשלה כאשר הוא הגורם שצריך לפנות לראש הממשלה.

<לוי: יש גם עתירה של בג"צ והוא לא עונה ולא משיב לנו על שום דבר.

<קריאה: אם אתם לא תטפלו, אנחנו ניקח את החוק לידיים.

<קריאה: אי-אפשר ככה.

<קריאה: אני גר פה 60 שנה.

<קריאה: אני לא עולה חדש, אני נולדתי פה.

<קריאה: אני הולך לעבודה, אני עובד בתעשייה הביטחונית.

<קריאה: אני יוצא כל בוקר בחמש חצי אני עובר בדרך הזאת.

<קריאה: אם יש שיכורים, את לא יכולה לעבור כי הם זורקים בקבוקים.

<קריאה: אף אחד לא נותן תשובה.

<מזל אשכנזי: אני משכונת עזרא.

<מזל אשכנזי: אני מבקשת רק דבר אחד, שיאכפו את החוק.

<מזל אשכנזי: אם יש עסקים לא חוקיים, שיסברו אותם.

<מזל אשכנזי: שיהיה צו שעה עם ועדת הסדרים.

<מזל אשכנזי: מושכים את זה שנים.

<מזל אשכנזי: יש חלוקת לא חוקית של בתים.

<מזל אשכנזי: זה פשוט עומד על כל התשתיות, על הביוב, על הצנרת.

<מזל אשכנזי: גונבים חשמל מהשכנים ומים מהשכנים.

<מזל אשכנזי: יש חוקים שצריך לאכוף אותם.

<קריאה: הבוקר קמתי, גנבו לי את בלוני הגז.

<אילן להב: אני הגבאי של בית הכנסת הזה שבו אתם יושבים.

<אילן להב: יושבים פה שני אנשים דתיים.

<אילן להב: הייתי רוצה לשאול אותם: אם במדינות אחרות היו באים אנשים ועושים את הצרכים שלהם בחצר בית הכנסת או פורצים מהחלון ועושים את זה פה על הרצפה או על קירות בית הכנסת, מה היה קורה?

<אילן להב: מה הייתם עושים?

<אילן להב: ממשלת ישראל היתה מקימה קול זעקה גדולה.

<אילן להב: פה אנחנו רואים את זה כל יום.

<אילן להב: לקחנו חברת אבטחה בשכר שישמרו על הגדרות של בית הכנסת.

<אילן להב: הקמנו גדר ובאה העירייה והוציאה את הגדר כי עשינו את זה בלי רישיון.

<קריאה: עכשיו תגידו שזאת לא יד מכוונת של העירייה.

דוד אזולאי: מתי הורידו את הגדר?

<אילן יהב: אנחנו שומרים על בית הכנסת הזה כבבת עינינו.

<אילן יהב: זה בית כנסת שנוסד בשנת 1924.

<אילן יהב: הוא היחיד שהוקם באזור הזה.

<אילן יהב: אנחנו שומרים על בית הכנסת הזה.

<אילן יהב: כל יום אנחנו נלחמים עם האנשים שישנים בחצרות.

<אילן יהב: בשבת בבוקר אנחנו מזמינים משטרה.

<אילן יהב: עד שהמשטרה מגיעה זה שעתיים, שעתיים וחצי.

<קריאה: אני לא תושבת השכונה.

<קריאה: אני וחברים הקמנו עמותה שנקראת "המרכז למדיניות הגירה ישראלית".

<קריאה: אנחנו מבקשים להעביר מסר לוועדת הפנים, שהולכת לעשות פה מדינה מבורכת.

<קריאה: למדינת ישראל אין מידע על מה שקורה כאן ובכלל למדינה.

<קריאה: אין פילוח דמוגרפי על מה שקורה בערים.

<קריאה: איזה סוגי אוכלוסיות?

<קריאה: אנחנו לא יודעים נתוני ריבוי טבעי, מחלות.

<קריאה: אני כבר לא מדברת על שיעורי הפשיעה.

<קריאה: תיגשי עכשיו למשרד לביטחון פנים, אני רוצה לראות שהם ימסרו לך נתונים.

<קריאה: הם לא מוסרים שום נתונים.

<קריאה: צינורות הידע נחסמים וגם אין מספיק ידע.

<קריאה: איך אתם קובעי המדיניות יכולים לבוא ולסייע למדינת ישראל אם הידע הזה לא נאסף כמו שצריך ובאופן מבוקר.

<קריאה: צריך לכנס את ועדת הפנים רק לגבי הנושא שאין מספיק מידע מדויק.

מירי רגב: אני מסכמת בכמה משפטים.

<קריאה: לפני 5 חדשים, בבית הכנסת "אליהו הנביא" ברחוב לוינסקי, - - אני מתפלל שם.

<קריאה: אחרי שגמרו להתפלל, נכנסו לשם דרך החלונות, פרצו לבית הכנסת, שרפו ספרי קודש, ספסלים.

<קריאה: זה בית כנסת שנבנה לפני 80-90 שנה.

<קריאה: המשטרה לא פרסמה, העיתונות לא פרסמה, אף אחד לא פרסם את זה.

<קריאה: חבר הכנסת נחמן שי, יש לי כבוד אליך.

<קריאה: אני חבר מפא"י מלפני 60 שנה.

<קריאה: ההתבטאות שלך בכנסת לא היתה לרוחי.

<קריאה: אמרת על המסתננים שכל חטאם היה שהם נכנסו לפה בלי רישיון.

נחמן שי: מאיפה אתה זוכר?

נחמן שי: אני הייתי פעיל בכל – אל תשים דברים בפי.

מירי רגב: היה לי חשוב שנשמע אתכם ונהיה פה.

מירי רגב: אני אקיים דיון בכנסת על המצב בדרום תל-אביב.

מירי רגב: לדיון הזה יגיעו: מנכ"ל עיריית תל-אביב.

מירי רגב: הייתי רוצה שגם ראש העיר יהיה שם.

מירי רגב: יהיו נציגי משרד הבריאות, כולל בית חולים איכילוב, נציגי רשות האוכלוסין, שר הפנים, הרווחה.

מירי רגב: יהיו כל הגורמים: משטרה ונציגי השכונות.

מירי רגב: אנחנו נקיים דיון המשך.

מירי רגב: כאן אני לא יכולה לעשות עם כל הגורמים.

מירי רגב: אני רוצה שיבואו גורמים בכירים מהעירייה.

מירי רגב: אני רוצה לטפל בכל הסוגיה של רישוי עסקים.

מירי רגב: אני רוצה להעלות את מה שאמרו כאן התושבים ואת מה שאנחנו ראינו בעיניים.

מירי רגב: דבר אחד ברור, יש כאן מדינה בתוך מדינה.

מירי רגב: אפשר להגיד מה שרוצים, אבל המציאות כאן היא בלתי אפשרית.

מירי רגב: אני אומרת שוב: אסור לנו להגיע למצב שבו המדינה לא יודעת ואין לה יכולת לאכוף את החוקים שלנו.

מירי רגב: אנחנו צריכים לעשות כל מה שניתן.

מירי רגב: אנחנו נעשה את זה ואני מתכוונת לעשות את זה מתוקף סמכותי כיו"ר ועדת הפנים.

מירי רגב: הגיעו לכאן חברי כנסת מכובדים שיש להם כוונה לסייע פה ולראות כיצד אנחנו מחזירים את כל מהגרי העבודה לארץ מוצאם, כשהם מגיעים בדרך לסהרונים.

מירי רגב: אין לנו שום כוונה לפגוע בהם.

מירי רגב: אנחנו רוצים לתת לאזרחים לחיות פה בכבוד.

מירי רגב: לא יכול להיות שיהודי לא יכול לחיות במדינה שלו בצורה מכובדת.

מירי רגב: את העניין הזה אנחנו נפתור.

מירי רגב: אנחנו נפתור, אנחנו נלחץ.

מירי רגב: אם לא תהיה ברירה, נבוא לפה לעוד סיור ולעוד סיור ועוד תקשורת, עד שנעלה את הבעיה הזאת לידי פיתרון.

מירי רגב: גם הדרך המדיני וגם הדרג המשפטי יצטרכו לתת הנחיות ברורות בעניין הזה.

מירי רגב: אנחנו הדרג המחוקק וכגוף המפקח נעשה את הכול כי אנחנו נבחרנו על-ידי אזרחי המדינה הזאת.

מירי רגב: ראינו פה שהם שולחים כסף למדינות שלהם.

מירי רגב: הם באו לכאן כדי לעבוד.

מירי רגב: את האמת צריך להגיד, גם אם היא כואבת וגם אם היא לא נעימה וגם אם חלק מהאנשים לא רוצים להגיד אותה.

מירי רגב: את האמת אנחנו נגיד ואני אגיד אותה גם אם היא לא נעימה לחלק מהאנשים.

מירי רגב: אנחנו מפה נמשיך לדיון עם המשטרה.

מירי רגב: אנחנו נקיים דיון המשך בוועדת הפנים, עם כל הגורמים הרלוונטיים, בשבועיים הקרובים.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: דיון בתחנת המשטרה

מירי רגב: אהרון, אנחנו נזמין אותך לדיון בוועדה בהשתתפות בכירים מהעירייה, כדי לדבר על סוגיית דרום תל-אביב.

מירי רגב: יש כאן בעיה קשה מאוד.

מירי רגב: אני חייבת להגיד לך שכל סוגיית רישוי העסקים, כל הסוגיה של דיווח.

מירי רגב: היינו בבניין שגרות שם שתי קשישות בנות 76 והן משלמות על החשמל והן משלמות על הזבל, כשכל האזור הזה מלא באריתראים.

מירי רגב: יש פה בעיה אמיתית של אכיפה של החוק, שהוא דבר שהוא בלתי אפשרי.

מירי רגב: תתחיל את הסקירה שלך ואח"כ נראה איך אנחנו מתקדמים.

<אהרון אקסול: אני רוצה להגיד שזאת בעיה לאומית.

<אהרון אקסול: זאת לא בעיה של משטרת ישראל, זאת בעיה של מדינת ישראל.

<אהרון אקסול: אני אומר בצורה הכי ברורה והכי חדה, היחידים שפועלים הם משטרת ישראל והרשות המקומית.

<אהרון אקסול: אנחנו היחידים שפועלים פה.

<אהרון אקסול: אם אנחנו לא פה, יהיה פה כאוס מוחלט.

<אהרון אקסול: אתם צריכים להבין.

<אהרון אקסול: יש פה מצב נתון שכל פיתרון שאתה עושה, אם אין לו חלופה אחרת, אתה נמצא בעיה אחרת.

<אהרון אקסול: לדוגמה: אם אתם מדברים על רישוי עסקים.

<אהרון אקסול: נגיד שתיאורטית אני סוגר מחר את כל החנויות האלה.

<אהרון אקסול: מה עושים עם האנשים?

<אהרון אקסול: זה 40,000 איש.

מירי רגב: פשוט מאוד.

מירי רגב: לוקחים אותם, שמים אותם על רכבים ומביאים אותם למתקן סהרונים.

מירי רגב: מה זאת אומרת מה עושים איתם?

<אהרון אקסול: סליחה, כנראה שיש לנו פער בהבנת החקיקה ובבג"צים.

<אהרון אקסול: אנחנו אחרי הרבה מאוד דברים ואחרי הרבה בג"צים.

<אהרון אקסול: את לא יכולה לעשות את זה, אני כבר אומר לך את זה בצורה הכי ברורה.

<אהרון אקסול: את לא יכולה לבוא לסהרונים ולא לשום מקום.

<אהרון אקסול: יש החלטת בג"צ מלפני חודשיים וחצי שאי-אפשר לעשות שום דבר.

<אהרון אקסול: בואו נתחיל בזה.

<אהרון אקסול: קודם נבין מה החוק אומר לפני שאנחנו מעלים את כולם לאוטובוסים, והכול נראה כזה פשוט.

<אהרון אקסול: אין שום סהרונים, שום כלום, שום דבר.

<אהרון אקסול: בסופו של דבר מדינת ישראל נקלעה לסיטואציה מסוימת.

<אהרון אקסול: מבחינה משפטית יש פה דילמה לא פשוטה.

<אהרון אקסול: יש פה מספיק יועצים משפטיים מכל הכיוונים.

<אהרון אקסול: אנחנו פה בדין ודברים מידי יום עם כל מיני זכויות אזרח כאלה וזכויות אחרות.

<אהרון אקסול: יש פה בג"צים על ימין ועל שמאל.

<אהרון אקסול: על כל צעד שאנחנו לא עושים, יש לנו 700 בג"צים.

<אהרון אקסול: מנסים למצוא כל מיני מסלולים עוקפים.

<אהרון אקסול: הצלחנו לעשות מסלול עוקף כזה של מה שנקרא מנהלי לסהרונים ועצרו אותנו בבג"צ במסלול הזה.

<אהרון אקסול: זאת אומרת, כרגע אין סהרונים.

דוד אזולאי: איזה בג"צ?

<אהרון אקסול: היה מסלול כדי להעביר לסהרונים, מי שנחשד בפלילים, אנחנו חושבים שעדיף שילך למתקן, לא רוצים לנהל איתו הליכים.

<אהרון אקסול: היינו מעבירים אותו דרך שימוע לכיוון סהרונים.

<אהרון אקסול: הגישו נגדנו בג"צ.

<אהרון אקסול: בג"צ אמר שהוא רוצה לבחון את ההליך הזה ויש לעצור אותו.

<יוסי אדלשטיין: התהליך לא נעצר.

<יוסי אדלשטיין: בית המשפט ביקש שיתנהל בפרוצדורה יותר תקינה ממה שהוא התנהל בהתחלה.

מירי רגב: זה נעצר או לא נעצר?

<יוסי אדלשטיין: זה לא נעצר.

מירי רגב: אבל הוא אומר שזה נעצר.

<יוסי אדלשטיין: אני אומר לך שאני חותם על הצו וזה לא נעצר.

<אהרון אקסול: אני אגיד לכם כך: בשנה האחרונה העברנו לשם כמעט 270.

<אהרון אקסול: דרך אגב, יש דלת אחורית והם יוצאים משם.

מירי רגב: מה זאת אומרת?

<אהרון אקסול: אני לא רוצה להיכנס לבעיות המשפטיות.

<אהרון אקסול: אני רק רוצה לומר לכם שפתרון שנראה בעיניכם פשוט, הוא לא פשוט.

<אהרון אקסול: לכאורה, אם המצב הוא כפי שתיארת קודם, דהיינו, תסגור, תשים בסהרונים, אנחנו כולנו קונים את זה.

<אהרון אקסול: לדעתי גם ראש הממשלה היה קונה את זה.

<אהרון אקסול: אני אומר לכם את זה בכנות, יש פה מספיק צוותים שרוה"מ מינה כדי לפתור את הבעיה.

<אהרון אקסול: יש פה בעיה שורשית אמיתית של מדינת ישראל.

<אהרון אקסול: כדי לפתור אותה, זה בכלל ברמה בינלאומיות.

<אהרון אקסול: לקחת את האוכלוסייה ולמצוא דרך להעביר אותם לאחת מהמדינות.

<אהרון אקסול: יש הרבה פתרונות אפשריים, אבל הם לא ישימים, במדינה שלישית אחרת, בפיצויים אחרים.

<אהרון אקסול: ניסו את זה כמה פעמים ללא הצלחה נכון לרגע זה.

<אהרון אקסול: אנחנו נשמח כולנו אם מדינת ישראל תמצא פתרון לסוגיה הזאת.

<אהרון אקסול: לכן צריך להכיר את הסוגיה הזאת לעומק.

<אהרון אקסול: אנחנו מתמודדים עם מצב נתון, נקודה.

<אהרון אקסול: יש פה אוכלוסיה שמונה קרוב ל-40,000-50,000.

דוד אזולאי: יש לכם נתונים?

<אהרון אקסול: לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בכלל ארצי מדובר בכמעט 40,000 איש.

<אהרון אקסול: המספרים הם מלפני שבועיים.

<אהרון אקסול: בסופי שבוע באים לפה מכל הארץ כי זה המרכז שלהם.

מירי רגב: כמה יש באזור הזה?

<אהרון אקסול: להערכתנו, משהו בין 40,000 ל-50,000.

<אהרון אקסול: בארץ כולה יש משהו כמו 60,000.

<אהרון אקסול: פה זה המרכז ובימי חמישי ושישי כולם מתרכזים פה.

<אהרון אקסול: ברשותכם, אני יכול לדבר על הפשיעה אבל אני לא רוצה להתרכז רק בפשיעה.

<דוד דור: אולי תאמר כמה מילים על אחוז הפשיעה באזור.

<אהרון אקסול: את הפשיעה באזור אנחנו מגדירים כ"פשיעת הישרדות".

<אהרון אקסול: כשאתה מביא אוכלוסייה למקום מסוים ואין להם מוצא לשום כיוון.

<אהרון אקסול: מדינת ישראל לא נותנת להם ביטוח לאומי, שום תקציב, כלום.

<אהרון אקסול: הם צריכים להתקיים ביום יום שלהם.

<אהרון אקסול: בהיעדר תעסוקה כלשהי, שמכניסה להם הכנסה כלשהי, הדרך הקצרה ביותר היא לכיוון הפשיעה.

<אהרון אקסול: הפשיעה העיקרית היא בעיקר עבירות אלימות.

<אהרון אקסול: צריך להבין שהאנשים האלה באים מתרבות שבה לא היו רגילים לשתות אלכוהול.

<אהרון אקסול: פתאום הם נכנסים לתרבות הזאת, הם שותים אלכוהול בכמויות.

<אהרון אקסול: הם לא באו מתרבות אלכוהול.

<אהרון אקסול: פה הם שותים כמויות עצומות של אלכוהול.

<אהרון אקסול: הם לא יודעים להתמודד עם הבעיה ואז מתחילות בעיות האלימות.

<אהרון אקסול: יש פה בעיות של טיפות פלאפונים וטלפונים סלולאריים.

<אהרון אקסול: זאת העבירה הכי קלה בעולם, תוך שנייה אחת אתה גונב למישהו טלפון מהיד ותמורת 400-500 שקלים אתה מוכר אותו והנה יש לך את הקיום היום יומי שלך וחוזר חלילה.

<אהרון אקסול: יש פה גם בעיות של אלימות במשפחה.

<אהרון אקסול: בשנה החולפת היו לנו מקרים של רציחות של נשים על רקע אלימות במשפחה.

<אהרון אקסול: צריך להבין שמהמקום שהם באו לאישה אין ערך.

<אהרון אקסול: הם באים לפה ופתאום היא עובדת.

<אהרון אקסול: להם אין שום בעיה, הם רוצחים אותן ללא עוררין.

<קריאה: הם באים בזוגות?

<אהרון אקסול: הם לא באים בזוגות, הם מכירים פה.

מירי רגב: ואז הם רוצחים אותן?

<אהרון אקסול: חלקם.

<אהרון אקסול: אם האישה לא הולכת בתלם, הם רוצחים.

<אהרון אקסול: יש ביניהם אלימות קשה.

<קריאה: יש פה הרבה פשיעה לא מדווחת, יותר מהממוצע.

<אהרון אקסול: יש פה פשיעה לא מדווחת כי יש גם פשיעה ביניהם והם לא מדווחים לנו.

דוד אזולאי: אתם מצליחים לחקור אותם?

דוד אזולאי: איך אתם מגיעים אליהם?

<אהרון אקסול: לנו כמשטרה יש בעיה בהיבט החקירתי מכיוון שחלקם מדברים טיגריט.

<אהרון אקסול: לפי החוק, אתה צריך לחקור אדם לפי שפת האם שלו.

<אהרון אקסול: אין לנו הרבה דוברי טיגריט במדינת ישראל.

<אהרון אקסול: הליך החקירה הוא קשה.

<אהרון אקסול: גם בית המשפט מתמודד עם הסוגיה הזאת.

<אהרון אקסול: גם כשאתה מביא לבית אדם דובר טיגריט, יש שני מתורגמנים בכל הארץ.

<דוד דור: אתם צריכים לגייס מהקהילה האתיופית.

<אהרון אקסול: אנחנו מגייסים אבל לא מספיק במאסה.

נחמן שי: יש אתיופים שמדברים טיגריט.

<אהרון אקסול: אנחנו עושים את זה, אבל זה לא פשוט בהיבט הזה.

<אהרון אקסול: אנחנו עושים הרבה פעולות מודיעיניות אבל אנחנו די שולטים במצב פה מבחינה מודיעינית.

מירי רגב: מה קורה פה בהיבט הביטחוני?

מירי רגב: מופז דיבר איתי לפני שבועיים ואמר לי שיש כאן בעיה ביטחונית, עם כל הסוגיה של האינטרנט, היכולת שלהם לגלוש באל-קאידה.

<אהרון אקסול: לא זאת הבעיה הביטחונית שלנו.

<אהרון אקסול: אנחנו יכולים לראות ויותר בילוי שלהם במסגדים.

<אהרון אקסול: הם הולכים בעיקר ליפו.

<קריאה: למה, למשל, הם לא הולכים ליפו?

<אהרון אקסול: לגבי הסוגיה הביטחונית.

<אהרון אקסול: מדובר באוכלוסיה חלשה.

<אהרון אקסול: הם באים מהדרום ויש להם קשר עם הבדואים.

<אהרון אקסול: בציר הפלילי, הם מוצאים קשר בתחום הסמים עם הבדואים.

<אהרון אקסול: אני גם יכול לומר שבהחלט יכול לומר שזה כר נוח לפעילות חבלנית כי בסופו של דבר אלה אנשים שאין להם כלום.

<אהרון אקסול: הם מוסלמים, אין להם שום בעיה בעניין הזה.

<אהרון אקסול: מחר בבוקר יכול מישהו תמורת סכום כזה או אחר – תיראו, כולם בסוף לומדים את השטח.

<אהרון אקסול: הם מבינים את הרעיון הזה ובהחלט זאת יכולה להיות פלטפורמה בעתיד לבוא לאפשרויות של פח"ע.

<אהרון אקסול: האינטרנט פחות מטריד אותנו.

<אהרון אקסול: יותר מטריד אותנו שזאת פלטפורמה נוחה.

<אהרון אקסול: קל למצוא פה אנשים קשיי יום שאין להם כסף.

<אהרון אקסול: ארגון טוב יכול בקלות למצוא כמה כאלה לתועלתו האישית.

דוד אזולאי: גורמי הפשע היהודים נמצאים פה?

דוד אזולאי: הם מעורבים בכל תהליכי המסחר?

דוד אזולאי: סמים?

<אהרון אקסול: עוד לא.

<אהרון אקסול: היהודים לא נכנסים לפה.

<אהרון אקסול: זה עוד לא הגיע למצב שישראלים יכנסו פה בהיבט של הפשיעה.

<אהרון אקסול: אנחנו רואים בתהליך עצמו כתהליך התבססות יותר ויותר בשטח.

<אהרון אקסול: ההתבססות הזאת באה לידי ביטוי יותר ויותר בשטח.

<אהרון אקסול: ההתבססות הזאת באה לידי ביטוי בהרבה מאוד מובנים.

<אהרון אקסול: צריך להבין, על-פי הנתונים, 2,800 משפחות מטופלות בטיפת חלב.

<אהרון אקסול: בתקופה האחרונה היו 600 לידות.

<קריאה: אמרו לי מהעירייה שיש 180 לידות בחודש.

<קריאה: הם יולדים באיכילוב.

<אהרון אקסול: זאת אומרת, שאולי בלמנו את הגדר מהצד השני, אבל בינתיים נוצרים לנו עוד כאלה.

<אהרון אקסול: אתה רואה את ההתבססות גם בחתונות.

<אהרון אקסול: ישנה התבססות עסקית.

<אהרון אקסול: אנחנו לא רואים את ההתבססות הפשיעתית במובן שלה אבל אנחנו צופים שבהמשך, כמו בכל מקום נורמאלי, גם הפשיעה תלך ותגדל לאט לאט ותתבסס בכנופיות כאלה ואחרות.

<קריאה: יש זוגות מעורבים של אזרחים ומהגרים?

<אהרון אקסול: לא שאני יודע.

<אהרון אקסול: אני לא מכיר.

<ניסן מנשה: יש חיבור בין האתיופים לבין האריתראים.

<ניסן מנשה: יש חיבור של בנות אתיופיות שמגיעות לכאן.

<ניסן מנשה: יש לנו חיילת עריקה מצה"ל שאנחנו מחפשים אותה והיא חיה פה עם אריתראים בדירה וכרגע היא כרגע נעדרת.

<ניסן מנשה: יש חיבור בין האוכלוסייה האתיופית.

<קריאה: אנחנו מתחילים להיות יותר ויותר בגני הילדים ילדים של זוגות מעורבים בכמה עשרות.

<אהרון אקסול: בהחלט, ההתבססות הזאת מטרידה.

זבולון כלפה: בשבוע שעבר הייתי בשדרות באחת המועדוניות, גבר אריתראי והאישה יהודיה.

<אהרון אקסול: יש לא מעט תיקים של עבריינים לא נודעים, כי אתה לא יודע לזהות אותם.

<אהרון אקסול: כשבא מתלונן ואומר שתקפו אותו ואז הוא מתאר לך אדם שחור עם שיער מקורזל.

<אהרון אקסול: אנחנו לא יודעים מי זה אבל יודעים להגיד שרוב הסיכויים שהוא אריתראי או סודני.

<אהרון אקסול: אנחנו לא יודעים להבדיל מי אריתראי ומי זה סודני.

<אהרון אקסול: אתה יודע לבוא ולומר שהמעורבות של אותם מסתננים בפשיעה המדווחת ואת העבריין הלא נודע, בסוף אתה מקבל פשיעה במצב של עלייה בשלוש השנים האחרונות.

זבולון כלפה: יש איזה מהלך של רישום ומעקב?

זבולון כלפה: יש לכם תרשומת של האנשים שנמצאים פה?

<אהרון אקסול: לא תרשומת של אנשים.

<אהרון אקסול: אנחנו לא משרד הפנים.

<אהרון אקסול: כשאנחנו תופסים אנחנו לוקחים די.

<אהרון אקסול: אן.

<אהרון אקסול: איי, טביעות אצבע.

<אהרון אקסול: זה המאגר שלנו.

<אהרון אקסול: אבל האשרות שנותן משרד הפנים, זה הרישום.

<אהרון אקסול: הם מקבלים אשרות והם צריכים לבוא לזהות את עצמם כדי לקבל את האשרה.

<אהרון אקסול: אני רוצה לדבר על העניין של רישוי עסקים.

<אהרון אקסול: הנושא הוא בעייתי וזאת בהיעדר אלטרנטיבה.

<אהרון אקסול: בסופו של דבר, הפיתרון של חברת הכנסת מירי רגב הוא לא רלוונטי ולא ישים.

<אהרון אקסול: אם זה היה ישים, מחר בבוקר סוגרים את הכול ומעבירים אותם.

<אהרון אקסול: העסקים זה לא הבלם להביא אותם לסהרונים.

<אהרון אקסול: יש פה בעיות אחרות.

<אהרון אקסול: לכן צריך לראות את כל המכלול.

נחמן שי: חוץ מהעסקים, באיפה הם עובדים?

<אהרון אקסול: בכל מיני מסעדות ובתי מלון.

נחמן שי: זה לא פשוט לזרוק אותם כמובטלים.

נחמן שי: אז אתה יוצר פשיעה.

נחמן שי: תחשוב מה יותר טוב בסוף.

<אהרון אקסול: הם באו מתרבות לא מפותחת.

<אהרון אקסול: הם לא אנשי הייטק, הם לא אנשי עבודה עמל כפיים ובניין.

<אהרון אקסול: לכן רוב העבודות הן ברמה הנמוכה ביותר.

<אהרון אקסול: זה שירותים, לשטוף רצפות, לשטוף כלים במסעדות.

<אהרון אקסול: זאת עבודתם בעיקר.

<אהרון אקסול: לכאורה, אסור להם לעבוד.

<אהרון אקסול: אמנם בג"צ נתן החלטה לא לעשות אכיפה, אבל אין היתר לעבודה.

<אהרון אקסול: לא מותר להם לעבוד אבל לא אוכפים על המעסיקים.

מירי רגב: בקיצור, אנחנו עושים הכול בכאילו.

מירי רגב: אנחנו מאפשרים להם לחיות.

<רובי זלוף: עוד מילה אחת לגבי העסקים.

<רובי זלוף: קודם כל, אנחנו מדווחים על כל העסקים פה.

<רובי זלוף: אין עסק שאנחנו לא יודעים מה קורה איתו?

מירי רגב: כולל בבתים?

מירי רגב: לא יכול להיות מצב כזה.

נחמן שי: כל בר שנפתח בחדר מדרגות, אתה יודע עליו?

<רובי זלוף: אני משנה למנכ"ל עיריית תל-אביב.

מירי רגב: אני רוצה לציין שזאת ישיבה רשמית של הוועדה.

מירי רגב: באנו פה לעבוד ולא לטייל.

<רובי זלוף: אנחנו שמחים.

<רובי זלוף: העניין הזה הוא לא פשוט ומורכב.

<רובי זלוף: אנחנו מסתובבים פה עם הרבה מאוד גורמים כדי להסביר את המשמעויות של הבערה שיש בשטח הזה.

<רובי זלוף: צריך לזכור שעל הקילומטר על קילומטר הזה רשומים כ-4,000 יהודים כבעלי נכסים, אבל מי שגר פה זה 300-400 יהודים.

<רובי זלוף: בין רחוב החרש לבין רחוב עליה, בין סלמה לרכבת.

<רובי זלוף: גרים פה 400 יהודים ולא יהודים כ50,000.

<רובי זלוף: צריך להבין את המשמעות.

<רובי זלוף: 900 לידות בשנה הן מרכיב חזק מאוד.

<רובי זלוף: נכון שאין יותר כניסה לפה אבל הם יכולים לעבוד בעסקים פרטיים והם עובדים כל הזמן.

מירי רגב: הם שולחים כסף למשפחות שלהם בחו"ל.

<רובי זלוף: הם כבר לא גרים בגינה.

<רובי זלוף: הם לא גרים בגינות ולא במדרכות.

<רובי זלוף: הם נכנסים 20-15 איש לדירה.

<רובי זלוף: הם מפצלים דירה.

<רובי זלוף: אתה בא לשופט ואומר לו שיש פה פיצול דירות.

<רובי זלוף: הוא אומר: רגע, תביא את ההיתר המקורי של הבניין.

<רובי זלוף: אם אין היתר מקורי של הבניין שמראה שינוי בתכנון ובניה, אתה לא יכול לנעול את הדלתות.

<רובי זלוף: עכשיו אנחנו עושים הבה ונתחכמה, אנחנו מחפשים בעיות בטיחות כדי למגר את התופעה, למשל כיבוי.

<רובי זלוף: פנינו לחברת חשמל.

<רובי זלוף: יש פה בניין שמאכלס 30 איש בבניין.

<רובי זלוף: פנינו לחברת החשמל כדי שהם ינתקו.

מירי רגב: אם חס וחלילה יקרה משהו, מי שיצטרך להסביר זה אתה.

<רובי זלוף: לא אני.

<רובי זלוף: מה אומרת המדינה?

<רובי זלוף: הם אומרים: רגע, אתה רוצה לנתק חשמל?

<רובי זלוף: אתה לא מבין מה יהיה, זה אסון גדול יותר מאשר כאשר החשמל עובד ונותן להם אפשרות לחיות.

נחמן שי: הם משלמים את חשבון החשמל?

<רובי זלוף: לא.

<רובי זלוף: תבין, כל דוח שאתה נותן או כל תביעה שאתה נותן, הרי אין מקום מגורים ואתה לא יכול להביא את האדם.

<רובי זלוף: הוא לוקח את זה ועושה מזה עפיפון.

<רובי זלוף: אין אפשרות בכלל לתפוס אותו ולהביא אותו לבית המשפט.

<רובי זלוף: תבינו מה קורה לתשתיות פה?

<רובי זלוף: אנחנו משקיעים באזור זה 30 מיליון שקלים לתשתיות.

נחמן שי: בגלל שהאוכלוסייה גדלה?

<רובי זלוף: לא רק בגלל שגדלה אלא כי צריך לחדש ולשדרג.

<רובי זלוף: הם גם פוגעים בתשתיות.

<רובי זלוף: מפנים מפה 7,000 טון פסולת בשנה.

נחמן שי: כמה זה בהשוואה לשכונות אחרות?

<רובי זלוף: זאת עיר.

<רובי זלוף: כמובן, הם לא נשארים בתחום של קילומטר על קילומטר הם כבר בחלקים של שפירא, הם בחלקים של שכונת התקווה ורחוב האצ"ל.

<רובי זלוף: עם כל הכבוד, הרשות רוצה לעשות אבל אין לה אפשרות לטפל בזה.

<רובי זלוף: מה יש לרשות לעשות?

<רובי זלוף: לדחוף אותם?

<רובי זלוף: מה הרשות תעשה?

זבולון כלפה: בסופו של דבר, הניסיון שנצבר לכם בשטח הוא אדיר.

זבולון כלפה: האם אתם יכולים להכין מסמך דרישות ותכנית עבודה כזאת או אחרת כלפינו כרשות מחוקקת?

זבולון כלפה: בסוף, צריך להיות פה עבודה משולבת של הרשות המחוקקת יחד עם הרשות המבצעת כדי לגמור את התהליך הזה בפרק זמן שנתחום אותו.

זבולון כלפה: נקודת המוצא שלנו צריכה להיות החכמה מכם בשטח, כי אתם מבינים את התובנות הכי טוב.

זבולון כלפה: אנחנו יכולים לדבר עד מחר אבל בסוף אתם חיים את המציאות.

<רובי זלוף: אתם צריכים להבין.

<רובי זלוף: אנחנו צריכים לתת להם חינוך, גני ילדים, טיפת חלב.

<רובי זלוף: אני לוקח אותם בבתי הספר.

<רובי זלוף: ראוי לציין שאנחנו לא מגלים בעיות בבתי הספר אלא בעיות שגרתיות כמו של כל ילד.

<רובי זלוף: תדעו לכם שאנחנו מטפלים בכמות אדירה של ילדים עם בעיות קשות של הזנחה.

<רובי זלוף: תראו את הפעוטונים וגני הילדים מתחת לגיל החינוך הפורמאלי.

<רובי זלוף: יש בעיה אמיתית איך שזה מתנהל ואף אחד לא מסוגל לתת פתרונות.

<רובי זלוף: מה הרשות יכולה לעשות?

דוד אזולאי: מה חלקה של המדינה בעיריית תל-אביב בעניין הזה?

<רובי זלוף: כלום.

דוד אזולאי: שום דבר?

דוד אזולאי: הכול עיריית תל-אביב?

דוד אזולאי: כולל החינוך?

<רובי זלוף: לכל תלמיד בבית ספר נותנים אותו דבר.

<אריק שועה: אני מנהל אגף רבעים ושכונות.

<אריק שועה: על-פי החוק אנחנו צריכים לתת לילדים הזנה אז התקציב מגיע מהרשות המקומית.

<אריק שועה: אין תשלומי הורים.

<אריק שועה: הילדים נמצאים עד השעה 5 אחר-הצהריים כי אחרת הם ברחובות.

<אריק שועה: מבחינת נתוני ילדים, 96% מהילדים שנולדים כאן הם ילדי מהגרים, ילדי מסתננים.

<אריק שועה: זה אומר שכל ילד שלישי הוא ילד שלנו.

<אריק שועה: הדברים האלו הם דרמטיים.

<אריק שועה: אלו דברים שדרושים את ההכרעה של הממשלה.

דוד אזולאי: מה עם שירותי בריאות.

<אריק שועה: לצורך העניין איכילוב הוא מוסד עירוני והעירייה סופגת את זה.

<אריק שועה: העירייה סופגת עשרות מיליוני שקלים בשנה כי אין להם ביטוח בריאות ואין להם כלום.

<אריק שועה: שמעתם על חדר המיון שהקימו פה.

<אריק שועה: זה פשוט בשביל להוריד את המאמץ.

<אריק שועה: הפתולוגיה של המחלות הן שונות.

<אריק שועה: אנחנו מדברים על שחפת ומחלות בקרב המשפחות.

<אריק שועה: זה יוצר פאניקה גם בקרב התושבים, גם בתוך מוסדות החינוך וגם בתוך גני הילדים.

נחמן שי: בתי הספר מעורבים?

<אריק שועה: בתי הספר, לצערנו, הולכים ומדרדרים.

מירי רגב: לצערנו כרגע זה רק בהיבט המשפטי.

מירי רגב: ברגע שבית המשפט יחליט מה עושים, כולם מתיישרים לימין.

מירי רגב: בעצם, הפיתרון האמיתי נמצא כרגע בהיבט המשפטי.

<רובי זלוף: כאשר אנחנו רוצים להביא לבית המשפט מישהו שמפעיל עסק ללא רישיון, אנחנו רוצים להוכיח שהוא מפעיל עסק ללא רישיון או לא בתנאי רישיון, אתה לא מצליח להביא אותו.

<רובי זלוף: אם אתה סוגר אותו?

<רובי זלוף: שואלים: למה אתה סוגר אותו?

יעקב אשר: אתה לא יכול לנקוט נגד הבעלים, בעל הבניין?

<רובי זלוף: איזה בעל בניין?

<רובי זלוף: זה על שם בעל העסק.

<רובי זלוף: בעל הבניין לא קשור לעניין.

<רובי זלוף: הוא נתן לו את הנכס והוא מפעיל.

יעקב אשר: בארנונה אתה יכול, אז למה פה אתה לא יכול?

<רובי זלוף: בשימוש חורג אני יכול, אם הוא משתמש בשימוש חורג.

<אהרון אקסול: יש פה סוגיות לא פשוטות עם בית המשפט.

<אהרון אקסול: אני אתן לכם דוגמה מהתקיפה של ח"כ אליעזר שטרן בשבוע החולף.

<אהרון אקסול: עצרנו את האדם עצמו ובית המשפט שחרר אותו לאחר דקה וחצי וגם ננזפנו כמשטרה על הרשלנות שבכלל הבאנו אותו לבית המשפט.

<אהרון אקסול: אתם צריכים להבין מה המשמעות שיש אחד כזה ואני לא יכול לאתר אותו יותר.

<אהרון אקסול: יהיה לו כתב אישום בקצה על תקיפה, אבל מה?

<אהרון אקסול: אין כתובת, אין כלום.

<אהרון אקסול: עכשיו אני צריך לעשות מסע איתורים.

<אהרון אקסול: יכול להיות שאני אמצא אותו ויכול להיות שלא, ואז אחרי פרק זמן מסוים כתב האישום יתבטל.

<אהרון אקסול: בתי המשפט מנחים כפי שהם מנחים.

<אהרון אקסול: הבעיות של המסתננים אלה בעיות ברמה בינלאומית כי יש פה חוקים בינלאומיים שמתערבבים פה.

<אהרון אקסול: מעבר למה שאנחנו עושים בפעולות המקומיות שלנו.

<אהרון אקסול: יש פה יועצים של ארגוני האו"ם, סכנת חיים, אריתראים.

מירי רגב: עזוב את אלה שבסכנת חיים, עליהם אנחנו לא מדברים.

מירי רגב: אותם נקלוט גם בצפון תל-אביב.

מירי רגב: אנחנו מדברים עכשיו רק על הסוגיות של המסתננים.

<אהרון אקסול: גם פה יש ערבוב.

<אהרון אקסול: יש פליטים ויש מסתננים.

<אהרון אקסול: אתם מדברים על מסתננים ומדברים על פליטים.

<אהרון אקסול: גם פה יש סוגיה משפטית לא פשוטה.

<אהרון אקסול: כדי להוכיח מי הוא מסתנן ומי הוא פליט, אני צריך להגיע למקום המגורים שלו ולהוכיח שבאמת הוא מסתנן.

<אהרון אקסול: זה לא פשוט.

<יוסי אדלשטיין: את זה אנחנו יודעים לעשות והמספרים הם זניחים.

<יוסי אדלשטיין: זה באמת לא העניין.

מירי רגב: עיריית תל-אביב אומרת שהם בעצם נמצאים בתוך ואקום.

<אהרון אקסול: אנחנו התחלנו בתחנה הזאת עם 79 שוטרים.

<אהרון אקסול: במהלך השנה האחרונה, גם בהחלטה של השר לביטחון פנים וגם מפכ"ל המשטרה, הגדלנו את מספר השוטרים ונגיע עוד מעט ל-190 שוטרים.

<אהרון אקסול: כבר הכנסנו לפה פלוגת מג"ב שסיימה את ההכשרה לפני כחודשיים והיא פועלת כרגע בשטח.

נחמן שי: היא תתמחה באזור הזה?

<אהרון אקסול: היא כבר בפנים.

<אהרון אקסול: היא כבר עובדת פה.

<אהרון אקסול: זאת העבודה שלה ופה היא תעבוד.

<אהרון אקסול: זאת פלוגה של 50 שוטרים שכבר פועלת.

נחמן שי: מה הם עושים?

<אהרון אקסול: הם מפטרלים.

מירי רגב: הם שומרים על שקט, שבן אדם יוכל לצאת בלילה בלי שיפחד שיאנסו אותו וירביצו לו.

<אהרון אקסול: אנחנו פועלים גם מודיעינית.

<אהרון אקסול: כרגע אנחנו בבנייה של התחנה עם כל המרכיבים שלה.

<אהרון אקסול: אנחנו עושים פה הרבה פעולות מודיעיניות וגם נעשה בהמשך.

<אהרון אקסול: בסוף, כמה שלא נעשה פה, בסופו של דבר יש פה בעיה לאומית וצריך לתת לבעיה פיתרון שורשי.

<אהרון אקסול: אנחנו תופסים אחד, בסדר.

<אהרון אקסול: נניח שכולם בסדר, בית המשפט בסדר, אבל בסוף נשארים עם אותה בעיה.

<רובי זלוף: אנחנו שמנו עכשיו כמה מיליוני שקלים והרמנו מערכת של 300 מצלמות בשכונת התקווה, שפירא ונווה שאנן.

<רובי זלוף: 200 כבר מותקנות ועוד 100 יותקנו עד סוף מאי.

<רובי זלוף: הקמנו בעירייה מרכז שליטה גדולה עם מערכת אנליטית שמסוגלת לפלח בדיוק את מה שאנחנו רוצים לראות.

<רובי זלוף: זאת מערכת מאוד מתוחכמת שמתחילה לעבוד ב-1 ביוני.

דוד אזולאי: מה זה יעזור?

יעקב אשר: האם אפשר לקחת כמה נקודות יעד, לסמן אותם גם למען ישמעו ויראו.

יעקב אשר: למשל, אותו בית קולנוע שיושב בשטח ציבורי פתוח, אותו בית כנסת.

יעקב אשר: לקחת כמה מקומות של 400-500 יהודים שחיים פה כרגע.

יעקב אשר: את הפיתרון הגדול אני לא רואה.

מירי רגב: רע מאוד.

מירי רגב: תאמין לי, לחץ על בתי המשפט, זה הדבר העיקרי.

מירי רגב: צריך להביא את השופט גרוניס לכאן.

דוד אזולאי: תביא לפה שני שופטים שיגורו פה ואז הם יבינו.

יעקב אשר: בואו נהיה פרקטיים.

יעקב אשר: לפחות לקחת כמה נקודות חמות, כמה נקודות מסוימות.

מירי רגב: זה לא יעזור.

יעקב אשר: לפחות שהתושבים יקבלו טיפה תחושה של יותר ביטחון.

יעקב אשר: שמענו את התושבים.

יעקב אשר: התושבים מדברים במרירות, והם כועסים על עירית תל-אביב שלא בצדק.

<רובי זלוף: אנחנו מכילים את זה.

<רובי זלוף: אנחנו מחבקים אותם, אנחנו מכילים את זה.

<רובי זלוף: צועקים בכנסת, צועקים במשרדים, אז מה?

<רובי זלוף: הם באמת מסכנים.

<רובי זלוף: הם מסכנים.

<רובי זלוף: אנחנו עושים דיונים והם מסכנים.

דוד אזולאי: איך חדרו לתוך בית כנסת ואי-אפשר לפנות אותם.

דוד אזולאי: יש שני בתי כנסת שהם חדרו לתוכם.

<מנשה ניסן: בית הכנסת היה בבעלות ברית.

<מנשה ניסן: היורש שלו החליט שיש פוטנציאל עסקי למקום.

<מנשה ניסן: הוא החליט שהוא רוצה לפנות, הוציא צו פינוי בהליך חוקי מבית המשפט.

<מנשה ניסן: ההליך החוקי הזה בוצע על-ידי עורך הדין שלו בצורה מוסדרת.

<מנשה ניסן: זה הגיע אפילו עד לבית המשפט העליון.

<קריאה: הכניסה של האריתראים זה גם על דעתו?

<מנשה ניסן: אנחנו נקטנו בכל האמצעים ודאגנו שהפינוי של אמצעי הקדושה יהיו כדת וכדין.

<מנשה ניסן: זה הדבר היחיד שנעשה.

<מנשה ניסן: זה לא בית כנסת, זה מקום פרטי.

דוד אזולאי: בשני המקומות?

<מנשה ניסן: אלה מקומות פרטיים.

<מנשה ניסן: מה שמפונה זה בצו פרטי של גורם פרטי שהחליט שיש פוטנציאל עסקי ומחליט לסגור את בית הכנסת.

<דוד דור: תסביר את העניין של עבריינים שנתפסים ועדיין אי-אפשר להרחיק אותם מכאן.

<אהרון אקסול: זאת בדיוק הבעיה שלנו פה.

<אהרון אקסול: אפשר לדבר על פשיעה אבל בסוף יש פה אוכלוסייה שתקועה לך כעצם בגרון.

<אהרון אקסול: אין פה מישהו שיעשה איתה מישהו.

<אהרון אקסול: לא עבודה, לא רישום נכון, שום כלום.

<אהרון אקסול: בסוף יש לך פה 40,000 איש.

<אהרון אקסול: נניח שאין פשיעה מחר, עדיין יש לך 40,000 שמסתובבים לך פה ימינה ושמאלה, לא מחויבים לשום דבר כי אין להם שום מעמד.

<אהרון אקסול: אתה נותן לו דוח.

<אהרון אקסול: אז מה?

<אהרון אקסול: מחר בבוקר לא תמצא אותו.

נחמן שי: הם נוהגים?

<אהרון אקסול: לא.

<אהרון אקסול: אני מדבר על דוח לעסק.

<מנשה ניסן: יש כאלה שנוהגים ללא רישיון.

<מנשה ניסן: יש כאלה שמזייפים רישיונות נהיגה.

<מנשה ניסן: בעיקר סודנים נוהגים פה.

<מנשה ניסן: עושים להם איזה שעטנז של רישיון בינלאומי.

<אהרון אקסול: אין פה ישות, אין מישהו כדי לדעת מי הבן אדם.

<אהרון אקסול: גם אין מנהיגות.

<אהרון אקסול: מבחינתנו האדם הוא אוויר.

<אהרון אקסול: למה הוא אוויר?

<אהרון אקסול: הוא לא רשום בשום מקום.

<אהרון אקסול: אם הוא היה מסודר הייתי יכול לחלט אותו, הייתי יכול לתפוס אותו, לחפש אותו.

<אהרון אקסול: הייתי יכול לעשות הרבה פעולות.

<אהרון אקסול: בהיעדר ישות כזאת, היום הוא פה ואין לי מושג איפה הוא מחר בבוקר.

דוד אזולאי: יש לכם רעיונות?

דוד אזולאי: יש לכם פתרונות?

<אהרון אקסול: קודם כל, הפיתרון הוא ברמה הלאומית, צריך למסד את העבודה שלהם בצורה סדורה.

<אהרון אקסול: למה?

<אהרון אקסול: זה יכול לפתור לנו חלק מהבעיות.

<אהרון אקסול: לא כולם עובדים, חלקם עובדים, חלקם גונבים וחלקם פושעים.

<אהרון אקסול: צריך למסד אותם בעבודה עד שהמדינה תקבל החלטה.

<קריאה: אפשר לקחת אותם לקטיף.

מירי רגב: נו באמת, נכשיר את השרץ?

<אהרון אקסול: הדבר השני הוא לא כל-כך פופולארי.

<אהרון אקסול: אם אפשר, כדאי לבזר את האוכלוסייה הזאת בכל הארץ.

<אהרון אקסול: במקום ליצור ריכוז של 40,000 במקום אחד, צריך למצוא את הפיתרון הריאלי והנכון.

<אהרון אקסול: אין לי מושג איך לעשות את זה.

<אהרון אקסול: צריך לעשות את זה בצורה כזאת שניתן יהיה לבזר אותם בכל הארץ כי השליטה עליהם תהיה הרבה יותר טובה.

<יוסי אדלשטיין: זה בדיוק מה שבג"צ אסר עלינו.

<יוסי אדלשטיין: אני אגע בשני נושאים.

<יוסי אדלשטיין: בשבוע שעבר התקיים דיון אצל שר הפנים ביחד עם השר לביטחון פנים.

<יוסי אדלשטיין: הסוגיות שהועלו כאן על-ידי הממ"ז הועלו גם שם.

<יוסי אדלשטיין: הקטע של לתת להם עבודה הוא לא העניין, הם עובדים גם היום.

<יוסי אדלשטיין: הם עובדים עם רישיון ובלי רישיון ואנחנו לא אוכפים.

<יוסי אדלשטיין: הם עובדים בלי סוף, גם בחברות הכלכליות של העירייה והם עובדים בכל המקומות.

<יוסי אדלשטיין: לא הרישיון או הפתק שאני אתן לו ימסד לו את החיים או יצמצם את הפשיעה.

<אהרון אקסול: אתה טועה.

<אהרון אקסול: היום הוא עובד ב"שחור".

<אהרון אקסול: היום הוא מקבל את הכסף נקי.

<אהרון אקסול: אין לו שום חיוב ושום מיסוי.

מירי רגב: גם כך לא יהיה לו.

<יוסי אדלשטיין: גם ככה לא יהיה לו.

מירי רגב: משחררים אותו ולמחרת אתה לא יודע מי הוא.

<יוסי אדלשטיין: לכן אני אומר שזאת לא הנקודה.

<יוסי אדלשטיין: הרעיון לפזר את האוכלוסייה הזאת היה בעבר.

<יוסי אדלשטיין: ניסינו בעבר את גדרה-חדרה ואז באו כל ישובי הפריפריה ואמרו: מה אתם מפילים עלינו?

מירי רגב: צודקים.

מירי רגב: תביא אותם לקיסריה, כפר שמריהו.

<יוסי אדלשטיין: אהרונוביץ אמר שצריך לשים אותם ברמת אביב, בכפר שמריהו ובהרצליה פיתוח.

<יוסי אדלשטיין: אבל אם נוציא אותם מפה בצו כזה או אחר, הם ילכו לשדרות ולירוחם ונפיל את המצוקה על הפריפריה שגם כך היא במצוקה.

<יוסי אדלשטיין: לכן, אלה רעיונות שנבחנו כבר בשבוע שעבר אצל השר, יחד עם שר הפנים ואלה לא דברים שהם ריאליים לביצוע.

מירי רגב: מה כן?

<יוסי אדלשטיין: קודם, כל לגבי הקטע הפלילי.

<יוסי אדלשטיין: ברגע שיש למשטרה עצור פלילי היא מעבירה אותו אלינו.

<יוסי אדלשטיין: היועץ המשפטי לממשלה כתב בנוהל שצריך להיות לו מסוכנות לציבור.

<יוסי אדלשטיין: בית המשפט אמר לנו: גניבת פלאפון זה מסוכנות לציבור?

<יוסי אדלשטיין: ניסינו להסיר וזה לא כל-כך הלך.

<יוסי אדלשטיין: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה מנסה לעדן את הנוהל שלא תהיה מסוכנות לציבור ונוכל לקחת אותו.

מירי רגב: אבל מה הפתרונות?

מירי רגב: תגיד לי איפה הפתרון יושב?

מירי רגב: אמרנו גדר, יש גדר.

מירי רגב: אמרנו סהרונים, יש סהרונים.

מירי רגב: מה קורה באמצע?

<יוסי אדלשטיין: בשלב ראשון הפתרון הוא להתחיל לאסוף לסהרונים ולמצוא את המדינה השלישית.

מירי רגב: תודה רבה לכם, יהיה דיון המשך.

מירי רגב: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה ולצוות הוועדה על כל המאמץ שעשו לגבי היום.

יעקב אשר: אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה, לחברי הוועדה ולמשמר הכנסת.

מירי רגב: תודה רבה, הישיבה נעולה.