הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 19, פרוטוקול מספר 2, 2013-04-29 10:30

אורלי לוי אבקסיס: שלום, בוקר טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לפתוח את הישיבה הראשונה של הוועדה לזכויות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: היום 29 באפריל 2013, השעה קצת אחרי 10:30, 10:35.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא המחסור החמור במעונות נעולים של חסות הנוער.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאני לא אזעזע אף אחר אם אומר שזה נושא שנמצא על סדר היום של הוועדה הזאת כבר מספר שנים, עוד בטרם נכנסתי לתפקידי כיושבת-הראש, אבל בהחלט בקדנציה הקודמת אני זוכרת את עצמי כחברה בוועדה הזאת, ופעם אחת כמנהלת הדיון בוועדה הזאת, ונדמה שהדברים לא השתנו.

אורלי לוי אבקסיס: כדי להבין במה מדובר נציג סקירה קצרה על-ידי מי שערכה את המחקר מטעם מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: לפני כן, נעשה תיקון טעות קטנה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מדובר בטיפול בנוער עבריין, אלא בטיפול בנוער פורע חוק.

אורלי לוי אבקסיס: אבקש ממריה רבינוביץ' להציג לנו סקירה קצרה לפני שנתחיל בדיון, כדי שלא יהיה מי שיפלו כמה נקודות מאוזניו, למי שלא הספיק לעבור על הדוח.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, מריה.

<מריה רבינוביץ': שלום.

<מריה רבינוביץ': גם אני רוצה להוסיף, ברשותך, לגבי הכותרת.

<מריה רבינוביץ': אנחנו מדברים גם על בני נוער שמתוארים כמסוכנים, שמטופלים גם במעונות נעורים של חסות הנוער.

<מריה רבינוביץ': זה מסמך מן הדיון הקודם של הוועדה, משנת 2010.

<מריה רבינוביץ': הוועדה כבר דנה על העניין.

<מריה רבינוביץ': קודם כול אציג סקירה קצרה על רשות חסות הנוער.

<מריה רבינוביץ': זאת רשות שפועלת במשרד הרווחה והיא הגורם הממשלתי הממונה על טיפול סמכותי וכופה בבני נוער הנתונים במצבי סיכון ומצוקה, ובפרט זה גם נוער עובר חוק.

<מריה רבינוביץ': בשנת 2011 טיפלה רשות חסות הנוער ביותר מ-1,400 מתבגרים, ששיעורם באוכלוסייה 1.7% על כל 1,000 מתבגרים בגילאי 13-17.

<מריה רבינוביץ': ברשות חסות הנוער מטופלים בכלל, בגיל האחריות הפלילית, בני נוער מגיל 12 עד 18, אבל השיעורים של בני נוער בגיל 12 הם קטנים יחסית, ויתקנו אותי אם אני טועה.

<מריה רבינוביץ': 60% מן המטופלים של רשות חסות הנוער הם בני נוער עוברי חוק, על-פי חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול), ו-40% מן המטופלים של רשות חסות הנוער הם בעצם קטינים שנזקקים לחסות בגלל שהם נמצאים במצבי מצוקה קשים.

<מריה רבינוביץ': לכן גם חשוב לתקן את הכותרת של המסמך.

<מריה רבינוביץ': רוב המטופלים של הרשות הם בנים, שמהווים יותר מ-60%, וקרוב ל-40% בנות.

<מריה רבינוביץ': בשנת 2011 הכילה רשות חסות הנוער 62 מסגרות לטיפול חוץ-ביתי, ובמסגרת המסגרות הללו פועלים 6 מעונות נעולים, שהם מעונות ממשלתיים.

<מריה רבינוביץ': אציג עכשיו סקירה על המעונות הללו.

<מריה רבינוביץ': היום פועלים 3 מעונות לבנים ו-3 מעונות לבנות.

<מריה רבינוביץ': ישנם מעונות שנותנים מענה גם למגזר הערבי, למיעוטים, גם אצל הבנים וגם אצל הבנות.

<מריה רבינוביץ': ב-3 מעונות לבנים יש היום 92 מקומות, וכולם מאוישים.

<מריה רבינוביץ': ב-3 מעונות נעולים המיועדים לבנות יש 120 מקומות.

<מריה רבינוביץ': ב"מסילה" וב"צופייה", שהם מעונות נעולים לבנות יהודיות, יש 92 מקומות, וכולם מאוישים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה ממתינים בתור?

<מריה רבינוביץ': תיכף נגיע לתור.

<מריה רבינוביץ': יש 24 מקומות במעונות נעולים לבנות במגזר הערבי, ששם יש מקומות פנויים.

<מריה רבינוביץ': בסך הכול אנחנו מדברים על כ-200 בני נוער, נערים ונערות, שמטופלים במעונות נעולים של רשות חסות הנוער.

<מריה רבינוביץ': כ-50% מהם נמצאים שם בגין עבירות ו-50% בגין מצבי מצוקה.

<מריה רבינוביץ': חשוב לציין ש-95% מהבנות נמצאות בגין מצוקה, זאת אומרת, כמעט כל הבנים נמצאים שם בגלל שהם עברו על החוק.

<מריה רבינוביץ': לגבי ההמתנה – קיימת היום המתנה למעונות נעולים של כמעט 400 בני נוער.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מהם בנים וכמה בנות?

<מריה רבינוביץ': 200 בנים וכן 180-190 בנות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הם ממתינים?

<מריה רבינוביץ': הם ממתינים במסגרות חלקיות בקהילה.

<מריה רבינוביץ': הם נמצאים תחת פיקוח של קצין מבחן או של פקיד סעד.

<מריה רבינוביץ': בעצם מבחינת זמן ההמתנה, משרד הרווחה היום נותן עדיפות להיכנס למעון כזה לבני נוער קטינים, מתחת לגיל 14, בגין מצבי מצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה בתוך המעונות?

אורלי לוי אבקסיס: הרי אנחנו לא מדברים רק על כמות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת מה התוכן במעונות הללו.

אורלי לוי אבקסיס: האם נלמדים כישורי חיים?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש הכנה לחזרה לקהילה?

אורלי לוי אבקסיס: האם אותם ילדים מקבלים את הכלים כדי שאחר-כך נבטיח את השתלבותם?

אורלי לוי אבקסיס: שאם לא כן, לסגור אותם בין ארבעה קירות זה גרוע יותר מכלא.

אורלי לוי אבקסיס: אפילו בכלא יש תוכניות לשיקום האסיר וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם הנערים האלה?

אורלי לוי אבקסיס: אילו תוכניות מופעלות?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש מעקב בכלל מה יעיל ומה לא?

אורלי לוי אבקסיס: האם גם שם יש קיצוצים?

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שכן.

<מריה רבינוביץ': בני נוער במעונות נעולים מקבלים השכלה, מקבלים טיפול.

<מריה רבינוביץ': כל מקרה נבחן לגופו.

<מריה רבינוביץ': יש עובדים סוציאליים שעובדים עם בני הנוער, יש מדריכים, מדריכי חינוך, מדריכים שנמצאים שם ביום ובלילה ומטפלים בהם.

<יצחק קדמן: מה קרה למדריכי החינוך של משרד התמ"ת?

<מריה רבינוביץ': זה בדיוק הנקודה שאני מעלה עכשיו.

<מריה רבינוביץ': לאחרונה היו גם קורסים שסיפקו הכשרה מקצועית, שניתנו על-ידי משרד התמ"ת.

<מריה רבינוביץ': בשנת 2012 קוצץ מספר הקורסים ב-30% והשנה הקורסים בכלל לא מופעלים.

אורלי לוי אבקסיס: לא יופעלו בכלל?

<מריה רבינוביץ': לא יופעלו בכלל בשנת 2013.

<מריה רבינוביץ': בשנת הלימודים הנוכחית הם לא מקבלים הכשרה מקצועית.

<מריה רבינוביץ': על-פי משרד התמ"ת יש איזו אי-התאמה של מסגרת הקורסים הללו לאוכלוסיית המעונות.

<מריה רבינוביץ': מצד שני, גם אין שום חלופה אחרת, נכון להיום.

<מריה רבינוביץ': ממשרד התמ"ת נמסר לנו שתקציב של 1.5 מיליון שקל, שבעצם מיועד למטרה הזאת, הועבר למשרד הרווחה כבר לאחר פתיחת שנת הלימודים.

אורלי לוי אבקסיס: אז מתישהו זה יחזור למשרד האוצר?

אורלי לוי אבקסיס: נשאל את משרד הרווחה מה הם עשו עם הכסף ואיזו חלופה הם הציגו.

אורלי לוי אבקסיס: משרד התמ"ת הסיר את ידיו מהנושא?

<מריה רבינוביץ': משרד התמ"ת פועל היום למעבר של כל המערך הזה, של קורסים להכשרה מקצועית, למסגרת של משרד החינוך.

<מריה רבינוביץ': משרד החינוך, קידום נוער, הם אלה שמפעילים היום את תחום ההשכלה במעונות נעולים.

<מריה רבינוביץ': במשרד החינוך ממתינים לפנייה רשמית ממשרד התמ"ת על מנת להסדיר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כל הבעיה כאן היא הפנייה הרשמית?

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, הכסף הועבר?

<מריה רבינוביץ': זה לא בעיה של כסף, אלא בעיה של העברת סמכויות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן לוקח להעביר מכתב?

<מריה רבינוביץ': זה לא רק להעביר מכתב.

אורלי לוי אבקסיס: איפה נציג משרד התמ"ת?

אורלי לוי אבקסיס: תצטרף אלינו לשולחן, אני בטוחה שאנחנו יכולים למצוא לך כיסא.

<אהרון ברנשטיין: אני ממונה על נוער וחניכות, ממונה על בתי-הספר המקצועיים של משרד הכלכלה.

<אהרון ברנשטיין: אני רוצה להסביר את ההקשר, קודם כול המיידי של השנה.

<אהרון ברנשטיין: השנה אחרי דיונים לגבי המתכונת של קורסי ההכשרה המקצועיים, אמרנו שהמתכונת כפי שהיא לא מתאימה, יש אי-התאמה בין מה שאנחנו נותנים ודורשים, המפקחים שלנו דורשים, ובין מה שקורה בפועל.

<אהרון ברנשטיין: אי-ההתאמה היא כזאת שלמעשה התלמידים לא מצליחים להגיע להכשרה מקצועית לקראת תעודה.

<אהרון ברנשטיין: אנחנו רוצים ליצור מתכונת- - -

אורלי לוי אבקסיס: למה הם לא יכולים להגיע?

אורלי לוי אבקסיס: הרי הם נמצאים במקום סגור, אין להם לאן ללכת.

אורלי לוי אבקסיס: אין קושי להגיד להם: בואו תשבו בחדר ותתחילו ללמוד משהו שייתן לכם אחר-כך כלים.

אורלי לוי אבקסיס: מה הבעיה מבחינתכם?

אורלי לוי אבקסיס: כי לגייס אותם – הם כבר נמצאים שם, אנחנו לא צריכים לרדוף אחריהם בקהילה ולחפש ולשכנע אותם להגיע.

<אהרון ברנשטיין: אפשר לשמוע יותר מן האנשים שמנהלים את המוסדות.

<אהרון ברנשטיין: בעיקרון, יש לזה שתי סיבות.

<אהרון ברנשטיין: סיבה אחת, שיש תחלופה גדולה מאוד.

<אהרון ברנשטיין: הקורסים שלנו מחייבים לפחות שנה מסודרת של למידה אך במקרים רבים מאוד, או ברוב המקרים – אני לא בקי באחוזים – התלמידים מתחלפים, נכנסים באמצע, או נמצאים שם תקופות קצרות.

<אהרון ברנשטיין: זאת סוגיה מסוג אחד.

<אהרון ברנשטיין: סוגיה שנייה נוגעת ליכולת להביא את הנערים להתמקד במקצוע.

<אהרון ברנשטיין: הצענו – והגענו למתווה עם משרד הרווחה, עם חסות הנוער – שאנחנו נגדיר מחדש את הקורסים.

<אהרון ברנשטיין: במקום להתגושש אם זה כן הכשרה מקצועית או לא על-פי הדרישות המקסימליות של הפיקוח שלנו, השעות הללו ימשיכו בצורה שתיתן לתלמידים מקסימום מיומנויות וכלים מבחינה תעסוקתית, לאו דווקא מלכתחילה כדרישה אולטימטיבית שלנו להגיע לתעודות או למיקסום, כאשר בעיקר במעונות ארוכי-הטווח יותר, שבהם תלמידים נמצאים זמן ארוך יותר, או מכל הקשר אחר- - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל בינתיים הם לא זה ולא זה, אני מבינה.

<אהרון ברנשטיין: השנה העברנו תקציב למשרד הרווחה.

<טלי יוגב: תספרו מתי הועבר התקציב.

<אהרון ברנשטיין: התקציב הועבר אחרי תחילת שנת הלימודים, אבל מאז חלפה כבר חצי שנה.

<טלי יוגב: ב-20 בדצמבר 2012, לקראת סגירת שנת התקציב.

<טלי יוגב: אבל לא משנה, אני אגיד את זה.

<אהרון ברנשטיין: בסדר, זה תקלה כשלעצמה שהנושא לא הוסדר השנה, אבל לאחר שהועבר הכסף הנושא עד היום לא ממומש מבחינת התקציב.

<אהרון ברנשטיין: אנחנו מציעים לגבי ההמשך, אני לא מדבר דווקא לגבי השנה, השנה צריך פשוט להסדיר את מימוש התקציב.

<אהרון ברנשטיין: אנחנו מציעים – אנחנו מקיימים דיונים משותפים, התחלנו בתהליך בתחילת השנה, עם קידום נוער ועם הרווחה – שמאחר ומדובר פה בעצם בשלושה גופים ממשלתיים: משרד הרווחה שמנהל את המוסדות, משרד החינוך שמנהל את בית-הספר, את כל הפעילות של התלמידים דרך קידום נוער, פרויקט היל"ה, והדלתא שלנו של הכשרה מקצועית- - -

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שאתם התעכבתם בהעברת התקציב- - -

<טלי יוגב: לא, בביצוע הפעולה.

אורלי לוי אבקסיס: ולבצע את הפעולה, כמובן, להוציא את המכתב הרשמי, שאיני יודעת כמה זמן צריך לקחת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר לקראת סוף שנת הלימודים ואותם ילדים – אני בכוונה קוראת להם ילדים, תקראו להם בני נוער או כפי שתרצו – לא קיבלו הכשרה מקצועית, לא קיבלו קורס לכישורים, שאחר-כך יוכלו לעזור להם בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אומרים: בגלל שאנחנו לא מסתדרים בצורה כזאת או אחרת העברנו את הכסף, כך לקראת סוף השנה ראינו שלא מילאנו את תפקידנו, יש עכשיו את סיכום התקציבים בסוף השנה, נעביר מהר את ה-1.5 מיליון שקל, את הכמה גרושים האלה, למשרד הרווחה ופטרנו את עצמנו מתשובות?

<אהרון ברנשטיין: לא פטרנו כלום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל פטרתם את עצמכם.

<אהרון ברנשטיין: יש פיקוח, יש ליווי של כל התהליך.

<אהרון ברנשטיין: כרגע הסוגיה עומדת בכך שהכסף עומד ואמורה להיות הסדרה בין החשבות של משרד הרווחה ובין החשבות של משרד הכלכלה.

<אהרון ברנשטיין: הנושא הזה משום מה לא הוסדר.

<אהרון ברנשטיין: ברגע שהוא יוסדר- - -

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא אמור להיות מוסדר?

אורלי לוי אבקסיס: תסביר לי.

אורלי לוי אבקסיס: אולי אני קשת-הבנה.

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא אמור להיות מוסדר אם לא הוצאתם אפילו מכתב רשמי?

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא אמור להיות מוסדר?

<טלי יוגב: אני ממונה על המעונות, מנהלת רשות חסות הנוער במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.

<טלי יוגב: אני רוצה להגיד שזה מהלך של מדיניות, שרוני ברנשטיין הציג אותו בתחילת דבריו אבל חשוב לי לשים על זה דגש.

<טלי יוגב: משרד התמ"ת החליט בהחלטה חד-צדדית שהוא לא רוצה להמשיך לעשות את ההכשרות המקצועיות במעונות חסות הנוער.

<טלי יוגב: הם הוציאו אי-אילו מכתבים רשמיים שנתקלו בהתנגדות גדולה מאוד שלנו.

<טלי יוגב: היו דיוני מנכ"לים על זה ולאור דיוני המנכ"לים היתה החלטה שלפחות בשנת הלימודים הנוכחית משרד התמ"ת ממשיך לבצע את מה שהוא ביצע עד כה.

אורלי לוי אבקסיס: וההחלטה הזאת לא יצאה אל הפועל.

<טלי יוגב: ואז היה חסר הכסף במשרד התמ"ת.

<טלי יוגב: לקח להם כמה חודשים עד שהם איתרו תקציב לטובת הפעולה, ואז הגיע סוף שנת תקציב, וכדי שהכסף לא יירד לטמיון הם ביקשו להעביר את הכסף אלינו כדי שנצליח לא לאבד את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה בכסף?

<טלי יוגב: הכסף כרגע עומד, למרות שאני חייבת להגיד שלאור המצוקה הגדולה וזה שלא היו לנו תוכניות לילדים, החל ב-1 בספטמבר הפעלנו כל מיני תוכניות אחרות, שהן תוכניות מפצות בעצם, כנגד הקורסים של ההכשרה המקצועית.

<טלי יוגב: אבל חשוב להגיד שהחשבת שלנו הוציאה לבקשתם, בגלל שזאת שנת תקציב בעייתית מאוד ועובדים בתקציב של 1/12 ולא כרגיל, היתה בעיה עם העברה מסודרת של תקציב התמ"ת.

<טלי יוגב: היא הוציאה מכתב התחייבות של המשרד שלנו, שכנגד כל פעולה שאנשי התמ"ת יבצעו המשרד יעביר את הכסף, אך עד היום לא קורה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, לא בוצע כלום.

<טלי יוגב: לא.

<טלי יוגב: נכון שלאור זה ש- - -

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף עכשיו?

<טלי יוגב: הכסף נמצא במשרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אין לו שימוש כי לכם אין תוכניות?

<טלי יוגב: אני אומרת עוד פעם, אנחנו מבצעים- - -

<אהרון ברנשטיין: את אומרת שאתם משתמשים בו לצורך הפעלות מסוג אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא לייעוד שלשמו הכסף ניתן.

<טלי יוגב: לא, אני גם רוצה להגיד כאן שעל כל הפעולות המפצות שעשינו מספטמבר ועד דצמבר – מנכ"ל המשרד השית קיצוץ בתוך משרד הרווחה כדי לממן את הפעולות הללו.

<טלי יוגב: זה בכלל לא היה מהתקציב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה קטסטרופה, אתם מבינים.

<טלי יוגב: אני מבקשת שהעניין כאן יהיה מדויק.

<טלי יוגב: לאור זה שהיתה החלטת מדיניות בתמ"ת, אנחנו ביקשנו את הסיוע של משרד החינוך, של תוכנית היל"ה, ואכן אנחנו נפגשים עם אנשי משרד התמ"ת בשביל לנסות לחשוב איך מעבירים את ביצוע הפעולה ממשרד התמ"ת שהחליט שהוא לא יכול- - -

אורלי לוי אבקסיס: השנה הזאת "מתה".

<טלי יוגב: "מתה".

אורלי לוי אבקסיס: מה יהיה בשנה הבאה?

<טלי יוגב: העניין תלוי-תקציב.

<טלי יוגב: משרד החינוך, שיושב כאן נציג שלו, יכול לדבר על זה.

<טלי יוגב: שוב, זה תלוי-תקציב.

<טלי יוגב: אם התקציב יעבור ממשרד התמ"ת למשרד החינוך, משרד החינוך לא יהיה מסוגל לבצע את מה שמשרד התמ"ת חושב שאי אפשר לבצע, ולטעמנו כן אפשר לבצע.

<מוריאל נחמן: או שהוא לא רוצה לבצע במהות.

<מוריאל נחמן: הם אמרו: אנחנו לא חושבים שצריך להעביר את ההכשרה המקצועית במעונות חסות הנוער.

<מוריאל נחמן: צריך לדבר על המהות, לא רק על התקציב.

יחיאל חיליק בר: יש איזה גורם שמתאם בין המשרדים בכל זאת?

<רחל שרביט: מי שעושה את העבודה זה- - -

<איילת כוכבי: אני מפקחת ארצית בחסות הנוער.

<איילת כוכבי: המהות היא שהקורסים שלהם כפי שהם, בפורמט שלהם, לא מתאימים לאוכלוסייה שלנו.

<איילת כוכבי: כפי שמשרד החינוך עושה את ההתאמות כדי שהילדים שלנו יוכלו ללמוד ולהוציא בגרויות וכן הלאה, גם משרד התמ"ת, שיש לו קורס שנמשך שנה, כאשר הילד נמצא במעון 5-6 חודשים, כי זה הצו שלו, צריך לעשות התאמות, איך הילד הזה יכול לעבור קורס מסוים בזמן שמוקצב לו.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים אני מבינה שיש להם סוג של עסקת חבילה: יש לנו קורסים לשנה, לא משנה לנו לאן אנחנו מחויבים להעביר את הקורסים הללו, אנחנו לא משנים שם כלום, ואם אנחנו לא יכולים להתמודד עם זה אז נחפש מישהו אחר שיעשה את זה, רק שיפטרו אותנו מעולו של זה.

אורלי לוי אבקסיס: מוזר, בכל מה שקשור לילדים בסיכון זה קורה לא מעט פעמים.

אורלי לוי אבקסיס: זה שמשרד התמ"ת מעורב בזה, זה קטסטרופה בפני עצמה כי כל המשרדים, לצערי הרב, מאז הכניסה שלי אני מגלה שכל פעם מישהו מחפש על מי להטיל את "כאב הראש" הזה ומחפש מתנדבים.

אורלי לוי אבקסיס: מתנדבים לא יהיו.

<אהרון ברנשטיין: אני רוצה להדגיש את הנושא המהותי.

<אהרון ברנשטיין: כל הדברים שטלי יוגב הציגה נכונים.

<אהרון ברנשטיין: מעבר לסוגיה התקציבית שהתייחסתי אליה קודם- - -

אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה שההחלטה היתה חד-צדדית.

<אהרון ברנשטיין: היא חד-צדדית במובן שאנחנו הודענו.

<אהרון ברנשטיין: דנו ביחד, משרד הרווחה לא קיבל את עמדתנו וכאחראים על ההכשרה המקצועית הכרענו.

<אהרון ברנשטיין: אבל אני רוצה להסביר, בקצרה.

<אהרון ברנשטיין: אנחנו שנים על גבי שנים, מאז שזה קיים, משהו כמו 18 שנים, שוב ושוב נתקלים בהרבה מאוד מתחים.

<אהרון ברנשטיין: כפי שהסבירה גם הגברת הנכבדה איילת כוכבי, הקורסים שלנו ודרישות הפיקוח שלנו לא מותאמים למסגרת של חסות הנוער.

אורלי לוי אבקסיס: מה הבעיה לעשות התאמות?

אורלי לוי אבקסיס: מה הבעיה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי אתם מכירים את האוכלוסייה, 18 שנים אתם נמצאים בתוך המערכת.

<אהרון ברנשטיין: למרות שנעשו התאמות ויש קורסים שקיימים רק במעונות, כמו ריצוף וקרמיקה, שזה משהו מאוד-מאוד ייחודי, כדי לא לדרוש את כל המקצוע וכיוצא בזה, ומקצועות כמו צורפות שהם מאוד ייחודיים בנוער, רק בחסות הנוער, כדי לאפשר מסלולים קצרים יותר, זה לא עבד.

<אהרון ברנשטיין: שוב ושוב, עם המון-המון ויכוחים עם המפקחים, הגענו למסקנה שבואו נקרא לילד בשמו, אנחנו מוכנים לתת את כל הפיקוח ולעודד כל מורה וכל תלמיד שיכול להגיע לתעודה, אבל הצענו להסדיר.

<אהרון ברנשטיין: אני עכשיו לא מדבר על הנושא התקציבי של השנה, אני מדבר על המהות.

<אהרון ברנשטיין: במקום להמשיך ולהתגושש, כי אנחנו לא יכולים- - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל אף אחד אחר לא נכנס לנעליים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין איזה חוסר אחריות מבחינת המשרד שלכם להגיד: אנחנו פוטרים את עצמנו עכשיו מהחובה הזו, בלי לדעת שמישהו אחר, שיהיה מחויב לרעיון הזה, נכנס לנעליים הללו?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים כמה ילדים נשארים חסרי-מעש?

<אהרון ברנשטיין: הדברים לא כך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הם אומרים לנו, אלא אם כן מישהו כאן משקר.

אורלי לוי אבקסיס: או שאתה אומר: זה נכון, אבל תבינו אותי.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להבין אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין את אותם ילדים.

<אהרון ברנשטיין: כבוד היושבת-ראש, צריך להבדיל בין מה שקרה השנה- - -

אורלי לוי אבקסיס: זה היה חד-צדדי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון?

<אהרון ברנשטיין: אני רוצה להבדיל בין מה שקרה השנה ובין המהות, כי אנחנו מדברים גם לקראת השנים הקרובות.

<אהרון ברנשטיין: אני חוזר ואומר, הסיכום הוא שבמשותף – הגענו למתווה משותף עקרוני ואנחנו צריכים להסדיר אותו עם שלושת המשרדים.

<אהרון ברנשטיין: שוב, עכשיו אני לא מדבר על התקציב, שיכול להגיע מאתנו או מכל גורם אחר – שהדרך הגמישה והנוחה יותר, שכל מה שקשור למסוגלוּת תעסוקתית, מיומנויות, אמירות שהן יותר רכות וגמישות לנערים האלה- - -

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, לְמה אתם טובים?

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה עכשיו לחשוב על הדברים שאמרת.

אורלי לוי אבקסיס: לְמה אתם טובים?

אורלי לוי אבקסיס: הרי את לשכות התעסוקה "ייבשתם" כדי שאחר-כך תגידו לנו שצריך את "ויסקונסין 2" או "ויסקונסין 3", כדי שמישהו אחר יעשה את זה טוב יותר מכם.

אורלי לוי אבקסיס: בואו תסגרו את משרד התמ"ת – ששינו את שמו למשרד הכלכלה, אבל המהות אותה מהות – ונפריט אותו.

אורלי לוי אבקסיס: מה תפקידכם בפועל?

אורלי לוי אבקסיס: מה תפקידכם במשק הישראלי?

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מספיק טובים בשביל להכשיר את הנערים האלה שיש להם קשיים, גם כאשר זה בכובע שלכם; למחרת אתם אומרים: כבר כמה שנים מנסים להעביר תוכנית קטסטרופלית, ואתם אומרים: תפטרו אותנו מזה, אנחנו לא מצליחים להשיג; "ייבשתם" את שירותי התעסוקה, מוציאים את זה להפרטה לגורמים פרטיים שיש להם אינטרס לשלול קצבאות, כי אחר-כך יש להם גם רווח אישי וחלק מן הכסף בכלל משחק בחו"ל.

אורלי לוי אבקסיס: מה תפקידכם בפועל?

אורלי לוי אבקסיס: מה משרד התמ"ת, התעסוקה, הכלכלה עושה?

אורלי לוי אבקסיס: הפכתם להיות רק נציגים של הטייקונים?

אורלי לוי אבקסיס: מה?

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מנסה להבין.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר מהותית מה תפקיד משרד התמ"ת במדינת ישראל.

<אהרון ברנשטיין: תפקיד משרד הכלכלה בתחום הנוער, שעליו אנחנו מדברים ועליו אני אחראי – אני לא יכול להתייחס לנושא המבוגרים – הוא להעניק הכשרה מקצועית, יכולת מקצועית, תעודה מקצועית לבני נוער.

<אהרון ברנשטיין: ובאמת בבתי-הספר של חסות הנוער- - -

אורלי לוי אבקסיס: כאשר מדובר בבני נוער שיש להם קצת קשיים, אתם אומרים: לא מתאים לנו, קחו את זה מאתנו.

<אהרון ברנשטיין: היום יש לנו מערכת של 13,000 תלמידים.

<אהרון ברנשטיין: לפי כל הנתונים, כולל בדיקות של ראמ"ה (רשות מחקר והערכה במערכת החינוך), שערכה מחקר השוואתי עם משרד החינוך, אנחנו עוסקים באוכלוסיית קצה.

<אהרון ברנשטיין: רוב התלמידים שמגיעים אלינו נשרו מבתי-הספר, חלק גדול מכיתות מקדמות בחינוך מיוחד, לקויות למידה.

<אהרון ברנשטיין: אנחנו עוסקים עם נוער שהוא בסופו של דבר מקביל, ורבים מהם עם "תיקים", שהוא דומה מאוד לאוכלוסייה שנמצאת בחסות הנוער.

<אהרון ברנשטיין: הייחוד שלנו – אם שאלת מה תפקידנו – בשונה ממשרד החינוך, שהמערכת שלו עוסקת בלימודים מדעיים-טכנולוגיים – הוא במתן מקצוע לנערים, במסגרת התיכון לתת להם לימודים שמביאים אותם לתעודת מקצוע, בנוסף ליכולת לצבור יחידות בגרות וחינוך באופן מלא.

<אהרון ברנשטיין: אני אומר שוב, הייחוד שלנו, גם בבידול ממשרד החינוך, שבהקשר שלנו שם יותר דגש על הבגרויות, על חינוך מדעי-טכנולוגי, אנחנו המערכת היחידה שמכשירה ב-73 בתי-ספר 13,000 תלמידים להגיע לתעודת מקצוע במהלך תקופת לימודיהם.

<אהרון ברנשטיין: יש לנו הרבה מאוד תוכניות, גם חד-שנתיות.

אורלי לוי אבקסיס: מה דעתך אתה כראש האגף הזה על כך שאתם בעצם פוטרים את עצמכם מאוכלוסיית הקצה הזאת?

<אהרון ברנשטיין: אנחנו לא פוטרים את עצמנו, להיפך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אומרים: חפשו משהו אחר, אנחנו לא רוצים להמשיך להתעסק בזה.

<אהרון ברנשטיין: כבוד היושב-ראש, היו לנו שתי אפשרויות: או להגיד, אחרי מריטת נוצות הדדית שחוזרת שוב ושוב, תשמעו, בסדר, אבל אותם מוסדות, כמו בתי-הספר האחרים שלנו, שאנחנו לא מרוצים מהם, או כיתות בבתי-הספר שלנו ששוב ושוב לא מגיעות להצלחה באופן עקבי, שמגיעות להצלחה אפסית והמורים לא מגיעים בכלל וכדומה, אנחנו סוגרים אותן.

<אהרון ברנשטיין: היה אפשר להגיד: תראו, פשוט נקודתית לא נאשר, או: בואו נגדיר פתרון – וזה מה שאנחנו מציעים, שיהיו הכשרות עם אותן מיומנויות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם לא באתם להסדיר פתרון.

אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך מדוע.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא חדשה, אני קצת מכירה איך הדברים עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שבאמצע השנה, אחרי תחילת שנת הלימודים, בדצמבר אמרתם להם: קחו 1.5 מיליון שקל, לנו אין תוכניות, לא מפעילים את התוכניות בשנה הזאת, הם לא הצליחו, גם אם היו מנסים, לא הצליחו לגבש תוכנית חלופית.

<אהרון ברנשטיין: לא היה צורך בתוכנית חלופית.

<אהרון ברנשטיין: מדובר היה שאנחנו נפעיל את זה.

אורלי לוי אבקסיס: באופן חד-צדדי הסרתם את האחריות שלכם מאותה אוכלוסייה, שהיא האוכלוסייה הכי קשה שיש, כי קצת קשה שם.

אורלי לוי אבקסיס: באופן חד-צדדי, בלי לבדוק שיש משהו בכוורת, שיש איזו תוכנית שיכולה להיכנס לנעליים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שלאחר ששנת הלימודים התחילה גם אי אפשר להתחיל משהו חדש.

אורלי לוי אבקסיס: שנה אחת "מתה", נהרסה, נגמרה, אין על מה לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: מה יהיה בשנה הבאה?

אורלי לוי אבקסיס: רק להזכירך, החופש הגדול הוא כבר או-טו-טו, אנחנו כבר בחודש מאי.

<אהרון ברנשטיין: אני חוזר ואומר, בלי קשר לדיון הכולל, אני לא רואה שום סיבה שלא נסדיר את המתווה שעליו אנחנו מדברים לשנה הזאת, אין שום סיבה שבעולם לא לעשות כן, ואנחנו לא בורחים לשום מקום, גם מבחינת הליווי, גם מבחינת הפיקוח.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שאתם חצופים מבחינה מנהלית, אתם יודעים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: החבר'ה פה יודעים מה זה כפייה מנהלית?

אורלי לוי אבקסיס: אי-ביצוע של תפקידכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה בית-המשפט הגבוה, זה לא סתם.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם יש אינטרס ללכת על זה, ד"ר קדמן.

<יצחק קדמן: האינטרס הוא לעשות קצת סדר, וזה מה שהתחלת לעשות כאן היום.

<יצחק קדמן: הסיפור הזה לא התחיל אתמול, הוא נמשך כבר המון זמן.

<יצחק קדמן: אני יודע שקיבלתי התרעה מחסות הנוער כבר לפני הרבה מאוד זמן.

<יצחק קדמן: הם כבר מזמן לא רצו את "הילד" הזה, הם לא רצו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הם רק לא דאגו שיהיה לו "הורה" אחר.

<אתי בנימין: הרחוב, זה הכי פשוט.

<יצחק קדמן: מי שנותן את הקורסים המקצועיים לבני הנוער הוא משרד התמ"ת.

אורלי לוי אבקסיס: מי שלא נותן השנה.

<יצחק קדמן: אמור היה לתת.

<יצחק קדמן: בשלב מסוים הם הפסיקו בטענה שהקורסים שלהם לא מתאימים לאוכלוסייה, או האוכלוסייה לא מתאימה לקורסים שלהם, אבל לא בנו תחליף.

<יצחק קדמן: בני נוער שנמצאים כמה שעות ביום בלי שום תעסוקה כי נוצר חלל, עושים שם בלגן שלם במעונות.

מרדכי יוגב: בסך הכול מדובר במספר קטן מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מזה, המספר קטן כי עומדים רבים בתור.

אורלי לוי אבקסיס: יש 400 בני נוער שאמורים להיכנס למסגרת הזאת, מתוכם כ-200 בנים.

אורלי לוי אבקסיס: זה משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: גם אליכם נגיע, לרגע לא נשאיר כאן אנשים חסרי התייחסות.

אורלי לוי אבקסיס: נחזור לנושא התכנים, לא סיימנו עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, תצפו שכולנו ניפגש כאן שוב בקרוב כי את הסדר אתם תצטרכו לעשות לנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נעשה את זה במקומכם.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם שיעורי בית, חברים, תהיו מוכנים לזה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לדעת מה קרה – ואפנה לנציגי משרד הרווחה, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לקרוא כאן משהו מסיכום שהיה פה ב-2010.

אורלי לוי אבקסיס: במשרד הרווחה אמרו לנו שעד סוף אוקטובר 2010 יהיו עוד מעונות, השיפוצים יושלמו, ייפתחו עוד מקומות.

<רחל שרביט: דובר על השיפוץ ב"מצפה ים".

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה עם זה?

<רחל שרביט: אני ממשרד הרווחה.

<רחל שרביט: נאמר שהשיפוץ ב"מצפה ים" יסתיים עד סוף אוקטובר 2010, והוא אכן הסתיים.

<יצחק קדמן: ואז התמוטט המבנה ב"צופייה".

<רחל שרביט: זה סיפור אחר.

<רחל שרביט: אני יכולה לפרוש את כל מה שקרה מבחינת תור ההמתנה, כי אני חושבת שכדאי לקבל תמונה.

<רחל שרביט: ב"מצפה ים" הבעיה דווקא נפתרה.

<רחל שרביט: אמנם זה ארך זמן רב מאוד, מעבר למצופה, כי יש לנו בעיה שכל דבר שאנחנו רוצים לבנות במדינת ישראל אורך זמן רב.

<רחל שרביט: לולא הבינוי היינו פותרים את בעיית תור ההמתנה, כמובן בתקציב מתאים ממשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: רק רגע, השר כחלון הצליח להשיג 30 מיליון שקלים למטרה הזאת.

<רחל שרביט: אתאר מה עשינו עם ה-30 מיליון שקל.

<רחל שרביט: קיבלנו 17 מיליון שקל בשנה הקודמת ו-13 מיליון שקל נקבל השנה.

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה ב-17 מיליון השקלים?

<רחל שרביט: אם תרשי לי אגיד את הדברים בפירוט רב יותר כדי לתת תמונה מדויקת של מה שקורה.

<רחל שרביט: קודם כול אני רוצה לפרט מה הביא אותנו לתור ההמתנה הזה, מה המקורות השונים.

<רחל שרביט: זה חלק קטן מאוד מן הצרות שאנחנו מתמודדים איתן.

<רחל שרביט: אציג תמונה מה אנחנו עושים היום.

<רחל שרביט: במשך תקופה מסוימת בנינו תוכנית על מנת להתמודד עם צמצום תור ההמתנה.

<רחל שרביט: קודם כול, הבעיה שהתחלתי לדבר עליה היא בעיית הבינוי.

<רחל שרביט: "מצפה ים" זה דוגמה למשהו שהיה צריך להסתיים בתוך 3-4 חודשים אך ארך למעלה משנה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: מי אשם?

<רחל שרביט: אני יודעת שאנחנו, כולל מנכ"ל המשרד באופן אישי, מתרוצצים בין הגורמים השונים.

<רחל שרביט: הבעיה במדינת ישראל של הבירוקרטיה, של קבלת האישורים לכל דבר והוצאת מכרזים והמתנה לקבלנים, כל שלב נמשך כמה חודשים.

<רחל שרביט: ניקח לדוגמה את "צופייה", שם קרס המבנה.

<רחל שרביט: נשבר המבנה הישן וכתוצאה מכך היינו צריכים לפנות את הנערות.

<רחל שרביט: אמרנו: מה יותר פשוט?

<רחל שרביט: נציב קרוואנים ויהיו מבנים.

<רחל שרביט: אנחנו עוסקים בעניין הזה כבר שנתיים, לשים קרוואנים במדינת ישראל.

<רחל שרביט: אני לא יודעת, זה מדינת חֶלֶם.

אורלי לוי אבקסיס: רחל, כמה זמן את נמצאת בתוך שירות חסות הנוער?

<רחל שרביט: 40 שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מודעים לכך שיש בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את האמירה הכל-כך מזעזעת של מי שהיה אחראי מבחינת מערכת המשפט על בית-המשפט לנוער, שאמר שהוא לא ישן בלילה כי הוא יודע שיש ילדים שמאחר שאין מקומות, שלא יצרתם תשתית שתקלוט מספיק נערים, הוא שולח אותם לבתי-כלא.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יודע שהוא חסם להם את הדרך להשתלב אחר-כך בחברה, הוא יודע ולכן השינה מתרחקת ממנו בלילות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא יודע מה עובר עליהם שם, אבל הוא בהחלט יודע שלשקם אותם יהיה כבר בלתי אפשרי.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה גם לצטט את הדברים מילה במילה.

<יצחק קדמן: אל תנסו לנחש מי זה, כי אמרו את זה כל נשיאי בית-המשפט לנוער לדורותיהם.

אורלי לוי אבקסיס: וכל מי שפורש אומר את זה שוב.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, זה לא בעיה חדשה, רחל.

אורלי לוי אבקסיס: פרט לשיפוץ של מבנים קיימים היתה לכם תוכנית עבודה?

<רחל שרביט: אציג את הכול.

אורלי לוי אבקסיס: השרים התחלפו אך הפקידים נשארו.

אורלי לוי אבקסיס: תסלחו לי, את ידעת והיית מודעת לבעיה הזאת, לא מאתמול, לא משלשום וגם לא מלפני שנתיים, הרבה לפני כן.

אורלי לוי אבקסיס: שיפוץ פה, שיפוץ שם, הוסיף 20 מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: המהות, מסתבר, גם מה שהיה כבר לא קיים ואין חלופה אחרת.

<רחל שרביט: אנחנו צריכים לבנות.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים המקומות המעטים שיש לא רק שלא מצליחים לספק מסגרות לאותם נערים, ואחר-כך הם הולכים לרחוב בלי פיקוח ובלי מסגרת, או שהם הולכים לבתי-כלא ומשם הם ייצאו עבריינים מתוחכמים יותר.

<רחל שרביט: הכול נכון.

אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה פספסנו את הילדים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מערכת הרווחה תצטרך להוציא עליהם בהמשך?

אורלי לוי אבקסיס: פי 20 ופי 30.

<רחל שרביט: אני מסכימה.

<רחל שרביט: המקרים מגיעים אליי יום-יום.

<רחל שרביט: יושבים כאן אנשים שמדברים אתי באופן אישי על כל מקרה, ואנחנו מנסים לכל מקרה למצוא פתרון, לפחות פתרון ביניים חלופי לפתרונות שאין לנו.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתם עושים?

<רחל שרביט: המעונות הנעולים הם מעונות ממשלתיים.

<רחל שרביט: כל מעון פרטי אנחנו יכולים להקים בתוך זמן קצר, לצאת למכרז ולקבל זוכה.

<רחל שרביט: מעונות ממשלתיים, חד-משמעית המדינה צריכה לדאוג להם מן המסד ועד הטפחות.

<רחל שרביט: לבנות – זה עקב אכילס.

<רחל שרביט: אני אומרת דבר כל-כך פשוט, לשים קרוואנים, לשים משטח – הרי גרנו כולנו במעברות, אני חייתי את תקופת המעברות.

<רחל שרביט: מה היתה הבעיה?

<רחל שרביט: התקינו בלי סוף.

אורלי לוי אבקסיס: את מדברת על זה כאילו מדובר בקוטג'ים, כאילו זו חלופה נהדרת, הילטונים.

מרדכי יוגב: באיזו רשות מקומית נמצא מעון "צופייה"?

<טלי יוגב: בחבל יבנה, אבל אני חייבת להגיד שיש לנו שם תמיכה וסיוע מראש הרשות המקומית עד כל המלכות, להבדיל מראשי רשויות מקומיות אחרים שגם שמים מקלות בגלגלים.

<טלי יוגב: דווקא ב"צופייה" ראש הרשות המקומית היה אתנו ותמך.

<טלי יוגב: אבל הליכי רישוי ותכנון לוקחים זמן רב.

<טלי יוגב: גם לצורך הקמת קרוואנים צריך הליכי רישוי ותכנון, לא יעזור כלום.

מרדכי יוגב: זה לא מועצה.

מרדכי יוגב: זה ועדה מקומית.

<טלי יוגב: קודם כול, זה ועדה אזורית.

אורלי לוי אבקסיס: פניתם אליהם?

<טלי יוגב: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: מתי פניתם?

<טלי יוגב: פנינו מייד כשהתחילו הבעיות במבנה.

מרדכי יוגב: בבנימין בנינו 1,000 קרוואנים ב-5 שנים.

<רחל שרביט: מה לעשות, יש לנו מספר מקומות לפי מה שאנחנו מקבלים, לא יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לקרוא לך משהו שנאמר כאן בפרוטוקול, ויכול להיות שזה הסיבה האמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: ב-1 ביוני 2010, בדיון שעסק בדיוק באותו נושא, בישיבת הוועדה לזכויות הילד נאמר: "אני חוזרת על כך שאנחנו לא זקוקים ליותר.

אורלי לוי אבקסיס: מספר המעונות הנעולים הוא שניים, ואני חוזרת, אנחנו לא זקוקים ליותר.

אורלי לוי אבקסיס: "

<רחל שרביט: לבנות.

אורלי לוי אבקסיס: "אנחנו רוצים בתפיסתנו לפתח מסגרות אלטרנטיביות לנעילה.

אורלי לוי אבקסיס: אם שני המקומות הקיימים יעבדו בתפוסה מלאה הם יענו על כל הצרכים".

אורלי לוי אבקסיס: הם עובדים בתפוסה מלאה.

אורלי לוי אבקסיס: הם עונים על כל הצרכים?

<רחל שרביט: לא, הם לא עובדים בתפוסה מלאה, מה פתאום.

<רחל שרביט: "צופייה" לא עובד בתפוסה מלאה.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שקרס המבנה.

<רחל שרביט: בגלל הקריסה של המבנה הוא לא עובד בתפוסה מלאה.

אורלי לוי אבקסיס: יש 200 נערות בחוץ בלי מסגרת אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: בתפיסה שלכם, אתם לא רוצים מוסדות נעולים.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: מה החלופה?

<יצחק קדמן: זה השתנה.

אורלי לוי אבקסיס: ברור שזה השתנה, אבל זה כל פעם על-פי הממצאים שאנחנו מביאים ומה שנוח יותר.

<רחל שרביט: נכון שבתפיסה אנחנו לא רוצים מעונות נעולים.

<רחל שרביט: לא שאנחנו נבטל את המעונות הנעולים, אבל אנחנו רוצים יותר ויותר מסגרות שיהיו בקהילה, שיתנו פתרונות אלטרנטיביים, ויש כאלה בעולם.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת שחלק מהשופטים בסופו של דבר בגלל זה פוסקים להם בית-כלא.

<ברוריה זלצמן: זה לבנים.

<ברוריה זלצמן: הבנות פשוט יורדות לזנות או מתות.

<ברוריה זלצמן: אני נסערת מאוד לשמוע כאן שיחה – כולם כאן קולגות שלי, אני מכירה את כולם אישית, את כל עובדות חסות הנוער – נשות מקצוע מדברות חצי שעה על בינוי.

<ברוריה זלצמן: פשוט מטריף אותי.

<ברוריה זלצמן: מה מעניין אותי בינוי עכשיו?

<ברוריה זלצמן: קוראים לי ברוריה זלצמן.

<ברוריה זלצמן: אני אחראית על טיפול בנערות במצוקה בעיריית תל-אביב.

<ברוריה זלצמן: בדרך כלל אני לא נוהגת להגיע לירושלים לישיבות של ועדות, אני לא כל-כך טובה בדיבורים, אבל העניין הזה ממש בנפשי.

<ברוריה זלצמן: אני מתכתבת עם רחל שרביט באופן שוטף.

<ברוריה זלצמן: רק בחודשיים האחרונים כתבתי לרחל שרביט 3 מיילים על שתי בנות ובן.

<ברוריה זלצמן: נעזוב את הבן כרגע, נדבר על שתי הבנות.

<ברוריה זלצמן: בת אחת, אם לא הייתי כותבת, אם לא היתה היום ב"מסילה" היתה מתה.

<ברוריה זלצמן: אני לא יודעת אם היינו מגיעים ללוויה שלה כי אנחנו עסוקים מאוד, אבל היום היא היתה מתה.

<ברוריה זלצמן: מזל שקצת הפעלנו לחצים והנערה הזאת התקבלה ל"מסילה".

<יצחק קדמן: כי הוציאו מישהו אחר מן הרשימה.

<ברוריה זלצמן: בסדר, צר לי מאוד.

<ברוריה זלצמן: בתל-אביב אנחנו מטפלים בכ-700 נערות מדי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם הנערות שלא מגיעות למסגרות?

<ברוריה זלצמן: 700 הנערות הללו – אני רוצה להיות הגונה גם עם חסות הנוער – מתוכן 90% מטופלות בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: מה הטיפול בקהילה?

<ברוריה זלצמן: בקהילה יש לנו "בתים חמים", יש לנו עובדות סוציאליות מעולות שמטפלות בהן.

אורלי לוי אבקסיס: מי מממן את זה?

<ברוריה זלצמן: עיריית תל-אביב ומשרד הרווחה ועמותות שמפעילות חלק מן התוכניות.

<ברוריה זלצמן: נשאר לנו 10% מן הנערות, אלה שצריכות לצאת מן הבית, 70 נערות.

<ברוריה זלצמן: מתוך ה-10%, אני מדברת על הגרעין באמת הקשה במיוחד, בואו נאמר:

<ברוריה זלצמן: 40% מן ה-10% שצריכות לצאת מן הבית, אבל בתוך התחלה חייבות באותו רגע, לא מחר, לא מחרתיים, לא בעוד חצי שנה, כי בעוד חצי שנה תפגשי אותן מנוצלות מינית ומטופלות על-ידי עמותה שמפעילה תוכנית מפוארת מאוד למניעת זנות.

<ברוריה זלצמן: הרגע הן צריכות מעון נעול.

<ברוריה זלצמן: לא צריכים לשכנע אותי מה זה מעון נעול ולמה זה לא טוב לנערה.

<ברוריה זלצמן: לא הייתי רוצה להכניס שום נערה למעון נעול.

<ברוריה זלצמן: זה נשמע לא טוב, זה לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שאפילו קורסים לא נותנים להם בתוך המעון.

<ברוריה זלצמן: מה שקורה בפנים לדעתי מחייב דיון נוסף, כי אני גם רוצה שכאשר הן ייכנסו יהיה להן טוב שם.

<ברוריה זלצמן: על מה שקורה בפנים בואו נדבר ביום אחר.

<ברוריה זלצמן: היום אני מדברת על הרגע שאנחנו צריכים מקום סגור לנערה.

<ברוריה זלצמן: אנחנו צריכים את המקום הסגור להגן עליה מכיוון שבחוץ היא בסיכון, אבל להגן עליה בעיקר – ואת זה חשוב לי להדגיש – מפני עצמה, כי היא לא רוצה מקום נעול.

<ברוריה זלצמן: אם תשאלי אותה היא תגיד לך ש"סבבה" לה ויש לה חבר שנותן לה ג'ינסים ושעון, ומה רע?

<ברוריה זלצמן: "סבבה" לה, נהדר לה.

<ברוריה זלצמן: היא בת 14.

אורלי לוי אבקסיס: מה היא צריכה לעשות בשביל אותו ג'ינס?

<ברוריה זלצמן: לפני כמה חודשים התפוצצה פרשה של ילדות-נערות צעירות מאוד מנוצלות מינית מסחרית, כך אנחנו קוראים לזה.

<ברוריה זלצמן: אז התברר לי ש-4 מהן בת-ימיות.

<ברוריה זלצמן: אני באה מבת-ים וזה נגע לי, ואני מכירה את הקולגה שלי יגאל סמוך, מנהל היחידה בבת-ים.

<ברוריה זלצמן: התקשרתי אליו ואמרתי לו: יגאל, מה קרה?

<ברוריה זלצמן: הכרת את הבנות?

<ברוריה זלצמן: הוא אמר: מה זאת אומרת האם הכרתי אותן?

<ברוריה זלצמן: החומר על כל הנערות הללו נמצא בחסות הנוער, הן מועמדות לחסות הנוער, מועמדות למעונות נעולים.

<ברוריה זלצמן: זה שזה לא מוסרי, זה לא מוסרי.

<ברוריה זלצמן: אני לא רוצה להשתמש במונחים מן התחום הפלילי כי אני באמת נותנת את כל הקרדיט לעמיתות שלי.

<ברוריה זלצמן: ברמה האישית אני מעריכה כל אחת מהן.

<ברוריה זלצמן: יש כאן משהו, ואכן, כפי שאמרת קודם, נקבעה איזו מדיניות, אני לא יודעת מתוך מה – הם חשבו כנראה ש"בית חם" יציל נערה כזאת.

<ברוריה זלצמן: הוא לא מציל נערה כזאת.

<יהודית גבאי: "בית חם" לא נועד לנערות בקצה.

<ברוריה זלצמן: על זה בדיוק אני מדברת.

<ברוריה זלצמן: יש לנו גרעין של נערות, ולצערי הרב המקרים – אין על כך מחקרים, אבל בשטח אני רואה – הולכים ונעשים קשים יותר, אני אומרת לכם.

<ברוריה זלצמן: הילדות האלה בכל רגע נתון חייבות שיימצא להן פתרון, והפתרון המיידי הוא מקום נעול.

<ברוריה זלצמן: מה קורה בתוך המקום הנעול הזה ואיך הוא מתנהל?

<ברוריה זלצמן: בואו נדבר על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדבר על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם נבקש תוכנית.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי שכל אחד ילך מכאן עם שיעורי בית.

<ברוריה זלצמן: יפה, בואו נדבר על זה, ובואו נעשה אותו הכי טוב בעולם, ובואו ניסע לקליפורניה ואני לא יודעת לאן ונלמד איך עושים את זה שם.

<ברוריה זלצמן: אבל קודם כול תצילו את הבנות הללו.

<ברוריה זלצמן: לא יעלה על הדעת שאני בכל יומיים צריכה לכתוב לרחל שרביט.

<ברוריה זלצמן: לא יעלה על הדעת – זה המשפט שהיום אני הכי הרבה משתמשת בו.

<ברוריה זלצמן: יש לי כאן תכתובת, לא אציג אותה, כי היא באמת ברמה קולגיאלית ביני ובין רחל שרביט, זה בסדר גמור, אבל כאן אני רוצה להעביר את המסר.

אורלי לוי אבקסיס: את מרגישה חסרת-אונים כשאת מטפלת בפנייה מסוימת ואחר-כך אומרים לך, כפי שנאמר לי- - -

<ברוריה זלצמן: נאמר לי: את לא טובה, ובודקים אותי.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר לך: אם את רוצה מקום לילדה זה אומר שאוותר על ילדה אחרת בתור.

אורלי לוי אבקסיס: תוכלי לחיות עם זה מצפונית?

<מוריאל נחמן: היא יכולה לחיות עם זה מצפונית.

<מוריאל נחמן: אנחנו לא יכולים לחיות עם זה מצפונית.

אורלי לוי אבקסיס: נו, באמת, מצפונית אתם חיים טוב מאוד עם עצמכם, שלא ניהלתם ולא בניתם תוכניות חלופיות.

אורלי לוי אבקסיס: אל תתנו לי גם להרגיש לא טוב.

<ברוריה זלצמן: יש לך חסות על המצפון?

<ברוריה זלצמן: אני באמת נטולת מצפון.

<ברוריה זלצמן: אני לא מבינה איך מעסיקים אותי בכלל בתור עובדת סוציאלית.

<ברוריה זלצמן: ..

אורלי לוי אבקסיס: יש דברים שלא אסבול.

אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך למה, כי אתן לא חדשות במשרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: יכולים להאשים שרים שמתחלפים מדי שנתיים, שעדיין לא מספיקים ללמוד את כל המאטריה, ויש יותר מדי בעיות, ואני יודעת שלמאיר כהן, השר החדש, הולך להיות כאב ראש עצום עם כל מה שקורה במשרד הזה, אבל הרבה מאוד בעיות – אנחנו היינו פה פעם אחר פעם אחר פעם, והתרענו והתרענו והתרענו, וזה קרה לפני שנבחרתי לכנסת הקודמת, וזה קרה תוך כדי, וזה קורה גם עכשיו, ואני לא יודעת לעוד כמה שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מישהו כנראה יצטרך לתת את הדין על זה בצורה אישית ורק אחר-כך ילמדו וייזהרו להבא.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נקדים תרופה למכה.

אורלי לוי אבקסיס: מה החלופות שיש למשרד הרווחה להציע?

<ברוריה זלצמן: לנערות האלה – אין חלופות.

אורלי לוי אבקסיס: ד"ר קדמן, אתה יכול להאיר את עינינו?

<יצחק קדמן: קודם כול, אני רוצה לקרוא לכם קטע קצר: "משרד הרווחה אינו מקיים אפוא צווים של בתי-משפט בעניין נערות ונערים, שחלקם עברו על החוק, חלקם נמצאים בסיכון, ואשר בתי-המשפט קבעו כי מקומם במעונות לאבחון והסתכלות ומעונות נעולים של חסות הנוער.

<יצחק קדמן: כתוצאה מכך נוצר תור ארוך של קטינים הממתינים להשמה במעונות.

<יצחק קדמן: עומדים עובדים סוציאליים, קציני מבחן ושופטי נוער חסרי אונים, וקטינים נמצאים ללא מסגרת טיפולית ובינתיים מידרדר מצבם והם ממשיכים לעבור עבירות".

<יצחק קדמן: הקראתי לכם את זה, זה קטע קצר מתוך חוברת שלמה, רק כדי לשאול חידה: מי כתב את זה ומתי?

<יצחק קדמן: את זה כתב מבקר המדינה.

<ברוריה זלצמן: נערות מידרדרות ופוגעות בעצמן, חשוב לי להדגיש.

<יצחק קדמן: אני קורא את מה שכתב מבקר המדינה בשנת 1999.

<יצחק קדמן: עברו מאז 14 שנים.

<יצחק קדמן: אני יכול – לא אעשה את זה עכשיו – לקרוא לכם מה כתב השופט אליקים רובינשטיין מבית-המשפט העליון לפני חודשיים.

<יצחק קדמן: זהה כמעט מילה במילה.

<יצחק קדמן: זה כל הסיפור – 14 שנים לפחות העסק הזה מתנהל.

<יצחק קדמן: בינתיים – תעשו את החשבון בעצמכם.

<יצחק קדמן: נאמר כאן שמאות נערים ונערות נמצאים ברשימת המתנה.

<יצחק קדמן: תכפילו את זה ב-14 שנים ותראו כמה אלפי נערים ונערות אנחנו דחפנו אל סופם.

<יצחק קדמן: ברוריה זלצמן, אמרת שאם לא יצילו אותם הם ימותו.

<יצחק קדמן: יש נערות שכבר מתו, כולל נערה, שאמנם במותה היתה כבר בת 19, ומי שיודע יודע, שנרצחה והיתה יכולה להיות היום בחיים, וזה קרה לא מזמן במרכז הארץ.

<יצחק קדמן: אקרא לכם קטע נוסף מתוך מכתב של אמא.

<יצחק קדמן: אני שמח שברוריה זלצמן כאן.

<יצחק קדמן: אנחנו מדברים על מבנים, וזה חשוב, ואנחנו מדברים על תוכניות הכשרה, וזה חשוב, אבל צריך לזכור שמאחורי כל העניין הזה עומדים ילדים וילדות אומללים, אומללים, שהיו כבר בכל המסגרות הקיימות.

<יצחק קדמן: כותבת אמא: "המדובר בילדה בת 15, בת לאם חד-הורית שיש לה 3 אחים ואחיות, איננה מבקרת באופן סדיר בבית-ספר מזה חודשיים וחצי, התמכרה למשקאות משכרים ולסמים, כולל תופעות לוואי של השתוללות.

<יצחק קדמן: גורמת נזקים לאחיה ולי (לאם) ולכל שאר בני הבית.

<יצחק קדמן: פניתי ללשכת הרווחה" – לא חשוב איפה – "בעזרתם הגענו לבית-משפט לנוער.

<יצחק קדמן: בית-המשפט לנוער הוציא צו והורה על שליחתה ל'צופייה'.

<יצחק קדמן: נמסר לי כי ב'צופייה' אין מקום, ומאז עברו 4 חודשים ולא נעשה דבר על מנת להציל את ילדתי אשר ממשיכה לרדת שאולה.

<יצחק קדמן: כרגע הילדה לא נמצאת בשום מסגרת, למרות צו בית-משפט.

<יצחק קדמן: הילדה משתובבת ברחוב, ומה שנשאר הוא שתיית אלכוהול וצריכת סמים.

<יצחק קדמן: עקב הבעיה הפסקתי את עבודתי.

<יצחק קדמן: " – עכשיו גם אין לה איך לפרנס את המשפחה כי היא הפסיקה את עבודתה – "לצערי הפרח שהבאתי לעולם נובל מול עיניי וכאילו לא כתוב במקורות 'כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו' ".

<יצחק קדמן: פה יש את האם המודאגת שכותבת.

<יצחק קדמן: בעקבות זה פנינו, אך לא היה עדיין מקום ב"צופייה".

<יצחק קדמן: אני ער לדילמה הנוראית, איך להחליף בראש רשימת התור, אחד יוצא ואחד בא, הם כולם באותו מצב.

<יצחק קדמן: מי שלוחץ יותר – מנסים למשוך את השמיכה.

<יצחק קדמן: לא נמצא מקום לבת הזאת ובסופו של דבר מצבה הידרדר ואז נמצאה לה ישועה – היא מאושפזת היום בבית-חולים פסיכיאטרי.

<יצחק קדמן: זה מה שקורה.

<יצחק קדמן: זה קורה לנו יום-יום.

<יצחק קדמן: במקרים אחרים שופטים, במקרה של נערים שביצעו עבירות חמורות, מהססים לשלוח אותם לכלא, כי הם אומרים: יש להם זכות למעון נעול, אך אין מקום.

<יצחק קדמן: הם שולחים אותם לרחוב.

<יצחק קדמן: ואחר-כך כשנער כזה בקניון רוצח מישהו – ואני מדבר, שוב, על מקרה שהיה – כולנו מקימים קול צעקה: איזה בני נוער אלימים.

<יצחק קדמן: מה אנחנו עושים?

<יצחק קדמן: אנחנו מפנים את הגב לאוכלוסיית הקצה הקשה ביותר.

<יצחק קדמן: אז פעם זה בינוי, ופעם זה משרד התמ"ת.

<יצחק קדמן: צריך לפתור את הבעיה הזאת.

<יצחק קדמן: שלא תחשבו לרגע שאני מאושר ממה שקורה לפחות בחלק מן המעונות הנעולים.

<יצחק קדמן: מגיעות אלינו גם תלונות, גברתי היושבת-ראש, על מה שמתרחש שם – על מדריכים לא מתאימים, על אלימות, על דברים נוספים לא פשוטים.

<יצחק קדמן: אבל אין ברירה, יש אוכלוסייה של נערים ונערות בישראל שללא מעון נעול לא ישרדו ולא יהיה להם שום צ'אנס להיות אזרחים בוגרים, בכלל, ואזרחים בוגרים מועילים, בפרט.

אורלי לוי אבקסיס: ולא נדבר על הילדים שלהם בהמשך.

<יצחק קדמן: כמעט 40 שנים לא השתנה מצאי המעונות, כאשר אוכלוסיית הנערים והנערות גדלה פי שתיים.

<יצחק קדמן: יש לי כאן את הרשימה של התקנים שעומדים לרשות האוכלוסייה הזאת.

<יצחק קדמן: מילה אחרונה אני רוצה לומר, גברתי היושבת-ראש.

<יצחק קדמן: תור ההמתנה שציינו כרגע, 300 או 380, מסתיר בעיה הרבה יותר גדולה.

<יצחק קדמן: הזכרת את בת-ים.

<יצחק קדמן: אמרו לי בבת-ים ובעוד מקומות: הפסקנו לפנות, אנחנו כבר לא עושים רשימות המתנה.

<יצחק קדמן: בשביל מה?

<יצחק קדמן: אנחנו יודעים שאנחנו פונים ושום דבר לא קורה.

<יצחק קדמן: אמר לי יגאל סמוך מבת-ים- - -

אורלי לוי אבקסיס: יש הרבה יותר ממתינים מאלו שכבר נמצאים בתוך המערכת.

אורלי לוי אבקסיס: זה כישלון של הדרג המקצועי במשרד, כי הם מודעים לנתונים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: ד"ר קדמן, אתה לא מסתיר אותם, אף אחד לא מסתיר אותם, כולם יודעים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הם מקבלים פידבקים מהשטח, מעיריית תל-אביב, מבת-ים ומאחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתארת לעצמי שזה מתרכז אל מול צוואר הבקבוק אבל נתקע שם, כי אף אחד לא דאג להכין תוכניות.

אורלי לוי אבקסיס: אם מ-1999 מדבר על כך מבקר המדינה – אל תנענעו לי בראש, משנת 1999 מבקר המדינה זועק את הזעקה הזו, ואחריו השופטים בבתי-המשפט, ומתריעים, ואחר-כך אנחנו רואים את התוצאות בשטח, אבל איבדנו דור.

אורלי לוי אבקסיס: זה כמו מכפלות של סדרה הנדסית, זה לא רק אותו ילד אלא גם כל מי שסביבו ואחר-כך הילדים שלו והחברה שלנו, המשק שלנו, מה שלא תרצו.

אורלי לוי אבקסיס: פרט לטרגדיה האישית של אותו נער כולנו משלמים את המחיר, מחיר של שאננות של פקידים שלא נערכו לתופעה שהתדפקה להם על הדלת וזעקה יום אחרי יום.

אורלי לוי אבקסיס: ד"ר קדמן היה מי שהחזיק בשופר הרבה לפני שנכנסנו לכאן בכנסת הקודמת ותוך כדי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא ניתן לזה להמשיך כך.

<יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים להתאים את המקומות ואת התוכניות לנערים ולנערות, ולא להיפך.

<יצחק קדמן: מה שאנחנו עושים היום, אנחנו מנסים להתאים את הנערים והנערות למבנים הקורסים, לתוכניות שלא מתקיימות וכדומה.

<יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים לבנות תוכנית פעולה שתיתן מענה, והמצוקות ידועות, יודעים את זה אנשי חסות הנוער, יודעים את זה היטב.

<יצחק קדמן: מי שהוא היום מנכ"ל המשרד עמד בעבר בראש חסות הנוער והוא מכיר את הדברים לפני ולפנים.

<יצחק קדמן: במשרד יודעים על זה, בשטח יודעים על זה עוד יותר.

<יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים להציף את הבעיה, להגיד: זה המחסור.

<יצחק קדמן: איך אנחנו בתוכנית – לא מהיום למחר – שתימשך שנה-שנתיים מכסים על הפער, נותנים יותר מקומות, ומקומות טובים יותר, לאוכלוסייה הכי קשה שיש במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך, קיבלתם עליכם את מה שמשרד התמ"ת העביר?

<חיים מויאל: היו דיונים שאני השתתפתי בהם.

<חיים מויאל: שני דיונים אחרים התבטלו בשל כל מיני סיבות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מוכנים לקחת את זה עליכם?

<חיים מויאל: אנחנו מוכנים, אבל צריכה להיות פנייה רשמית, כי זה תהליך.

<חיים מויאל: תוכנית היל"ה מצליחה מאוד במעונות, יש בעקבותיה שינוי דרמטי ביכולות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא תהיו ערוכים לשנה הבאה בקצב הזה.

<חיים מויאל: נכון.

<חיים מויאל: אם לא נפעל מהר אז לא, מכיוון שיש מכרז.

<חיים מויאל: אנחנו צריכים לעשות הרחבה של המכרז כדי להפעיל.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתם צריכים כדי לצאת למכרז?

<חיים מויאל: שתהיה פנייה של משרד הכלכלה למשרד החינוך, בצורה רשמית, שהתקציבים שהיו צבועים לטובת העניין הזה יועברו למשרד החינוך ומשרד החינוך יפעיל את זה.

<חיים מויאל: אבל זה תהליך שצריך לקיים אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא אומרים שהכול מסודר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל שום דבר לא קורה בפועל.

<יעל קיציס: אני מהאגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים.

<יעל קיציס: אנחנו מייצגים כאפוטרופסים לדין, או לפעמים גם בייצוג ישיר של הקטינות – בדרך כלל זה קטינות, באמת, כי אנחנו מייצגים על-פי חוק הנוער (טיפול והשגחה), לא בהיבט הפלילי אלא נערות בסיכון ובמצוקה.

<יעל קיציס: אנחנו נתקלים במחסור אדיר.

<יעל קיציס: יש לנו מספר גדול של ילדים שלא מצליחים להיכנס למוסדות הללו.

<יעל קיציס: גיל הילדים שנמצאים במוסדות כמו "צופייה" או "מסילה" יורד מאוד.

<יעל קיציס: היום יש כבר ממש ילדים, ילדות בנות 12-13 נמצאות שם.

אורלי לוי אבקסיס: והתוכניות לא מותאמות?

<יעל קיציס: במקור אני חושבת שזה מיועד לגילאים מבוגרים יותר.

<קריאות: לא, לא, ממש לא.

<קריאות: התוכניות מותאמות.

<יעל קיציס: בסדר.

<יעל קיציס: אנחנו נתקלים בבעיה שקטינה בורחת ממוסד.

<יעל קיציס: היא יכולה לברוח ל-8 חודשים.

אורלי לוי אבקסיס: ואף אחד לא יודע?

<יעל קיציס: לא יודעים איפה היא, אבל בינתיים המקום מחכה לה.

<יעל קיציס: יש כאן באמת דילמה, האם לשמור לה את המקום.

<יעל קיציס: הבעיה באמת עקרונית.

<יעל קיציס: אני מצטרפת לדברי ברוריה זלצמן וד"ר קדמן, שחייבים להוסיף עוד מקומות כי פשוט המצב קשה מאוד, ואנחנו נתקלים בזה יום-יום.

מרדכי יוגב: האם יש לנו נתונים מדויקים?

מרדכי יוגב: כפי שיש כאן דוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, נוכל לקבל דוח עדכני ואז לבוא למשרד הרווחה בתביעה עדכנית?

<יצחק קדמן: מרכז המחקר והמידע של הכנסת ערך את הדוח בדיוק לפני הישיבה הזאת.

<מריה רבינוביץ': הנתונים מעודכנים.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר כאן על המדווחים.

אורלי לוי אבקסיס: כפי ששמענו כאן, כבר לא מדווחים יותר, בגלל שיודעים שאין מקומות, בגלל שיודעים שהתור הוא יותר ארוך מאלה שבכלל נמצאים בפנים, שיש להם תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: הכול עובד לפי מכסות ופשוט מתייאשים בדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים: אם 400 מחכים, עכשיו יחכה ה-401? נו, באמת.

אורלי לוי אבקסיס: שירות הרווחה המקומי יודע כבר שזה לא תשובה וזה לא פתרון אז מבחינתו זה סתם למלא עוד דוח.

<ברוריה זלצמן: הכי חשוב להדגיש שהנערות הללו חייבות להיכנס בזמן אמת, זאת הנקודה.

<ברוריה זלצמן: באמת לא משנה אם זה 10 או 20 או 200, לא זאת הנקודה.

<ברוריה זלצמן: אני חושבת שמבחינת חסות הנוער אתה תראה שהרשימות קצרות יותר, כי עם חלק מהנערות אנחנו כבר מתייאשים ומוציאים אותן מן ההמתנה.

<ברוריה זלצמן: זאת לא הנקודה.

<ברוריה זלצמן: הנקודה היא שאין מקרה אחד של נערה שצריכה להיכנס היום, ביום שלישי, והיא נכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: מה הזמן ההמתנה הממוצע?

<ברוריה זלצמן: חצי שנה.

<ברוריה זלצמן: זה לא מתקבל על הדעת.

<ברוריה זלצמן: חצי שנה בשביל נערה כזאת זה נצח.

אורלי לוי אבקסיס: עוד מישהו רוצה להגיד משהו?

<רחל דניאלי: אני מהסנגוריה הציבורית.

<רחל דניאלי: אנחנו פחות מטפלים בנערות.

<רחל דניאלי: אני רוצה קודם כול להגיד פה תודה, גם לוועדה וגם לבית-המשפט כי באמת ככל שהזמן עובר – אמרתי את זה לכל האנשים שנפגשנו איתם בנושא הזה, אנחנו נפגשים הרבה גם עם משרד הרווחה וגם עם בתי-המשפט – התחלנו להיות קהים, מי שעוסק בתחום.

<רחל דניאלי: היום כאשר אומרים לבית-המשפט שאין מקום אז הוא אומר: טוב, אז עוד חודשיים נקיים עוד דיון ונראה מה יהיה.

<רחל דניאלי: לכן בכל פעם שאנחנו מביאים את הדברים לבית-המשפט, אנחנו רואים שבית-המשפט העליון כן רגיש וכן אומר את הדברים, ונדמה לי שגם הוועדה יושבת כאן בעקבות הדברים האלה.

<רחל דניאלי: אז באמת תודה.

<רחל דניאלי: אני חושבת שזאת הזדמנות מצוינת.

<רחל דניאלי: הקבוצה שיושבת כאן יכולה לעשות דברים נהדרים.

<רחל דניאלי: כמובן נדרשים כאן תקציבים ובינוי וכולי, אבל אפילו רק במחשבה.

<רחל דניאלי: אני שמחה מאוד על מה שנאמר כאן, שיישבו כאן בצורה קצת יותר שוטפת, כי יש דברים שגם שיתופי-פעולה ומחשבה יכולים להביא, למשל לסדר עדיפויות או לקדימויות.

<רחל דניאלי: פרט לנערות, אחד הדברים שכולם יכולים להסכים כאן זה שנערים לא אמורים לשבת במעצר בבית-סוהר במקום חלופת מעצר טיפולית.

<רחל דניאלי: חסות הנוער יודעת את זה, היא הקימה 3 מסגרות שמטרתן:

<רחל דניאלי: אם אתה לא יכול להיות בבית כחלופת מעצר, החוק אומר, האמנות הבין-לאומיות אומרות שצריך למצוא מקום אחר, אז בנו באמת 3 חלופות.

<רחל דניאלי: אבל מי נשאר במעצר?

<רחל דניאלי: זה אותם קטינים שעצורים כרגע עד שמשפטם יסתיים אבל שצריכים מסגרת קצת יותר סגורה, קצת יותר מוגנת, נקרא לזה, כי כך חושבים גורמי הטיפול או כך חושב אפילו בית-המשפט, שהקטין צריך להיות במקום קצת יותר סגור.

<רחל דניאלי: לחסות הנוער יש עמדה מקצועית, שהמעונות הנעולים לא מתאימים, כי שם יש סוג טיפול אחר, ובעצם מה שמתאים זה חלופת מעצר שצריכה להיות כנראה קצת יותר מוגנת.

אורלי לוי אבקסיס: שיְפַתחו.

<רחל דניאלי: מדובר על מקרים ספורים, אבל כל אחד כזה, כל יום שהוא יושב במעצר- - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה ילדים יושבים עכשיו במעצר בגלל שאין להם חלופה?

<רחל דניאלי: זה מורכב, בתקופה מסוימת יש יותר, בתקופה מסוימת יש פחות.

<רחל דניאלי: השאלה גם כמה זמן הם מחכים ומה החלופה שמוצעת להם.

<רחל דניאלי: אבל כל יום פשוט מרחיק אותם.

<רחל דניאלי: הנערים האלה אחרי יומיים, שבוע, שבועיים, חודש אומרים: לא, אנחנו לא רוצים טיפול.

<רחל דניאלי: ברגע שהם נמצאים בבית-סוהר הם אומרים לא.

<רחל דניאלי: זאת אומרת, כאשר מחכים את הזמן הזה כבר החלופה אבודה.

אורלי לוי אבקסיס: איבדנו אותם.

<רחל דניאלי: כולנו יודעים את זה כאשר אנחנו מעבירים אותם לחלופת המעצר.

<רחל דניאלי: אני לא יכולה להגיד שבחלופות הקיימות הם מייד פורחים- -

אורלי לוי אבקסיס: לא, אנחנו גם נבדוק מה יש בתכנים.

<רחל דניאלי: - - אבל לתת להם את האפשרות הזאת.

<רחל דניאלי: כאן אני חושבת שזה באמת דבר קטן – לבנות אגף בחלופות שיש בהן מקום.

<רחל דניאלי: אלה דברים שאפשר לדבר עליהם.

<רחל דניאלי: אני חושבת שבדברים כאלה צריך לקיים חשיבה גם עם הנהלת בתי-המשפט בגלל שלפעמים מגיע גורם טיפולי ואומר: מתאים לו חלופה פתוחה, ובית-המשפט אומר: לא.

<רחל דניאלי: צריך לעשות את זה במחשבה משותפת, האם באמת לא ראוי לתת לו טיפול במקום קצת יותר פתוח במקום שיהיה בבית-הכלא.

<רחל דניאלי: זה משהו שמצריך מחשבה לא רק של חסות הנוער.

<רחל דניאלי: לא צריך לנצל את הבמה הזאת להתנגחויות כי יש דברים שאפשר לפתור גם בצורה הזאת.

<רחל דניאלי: זה נקודה אחת.

<רחל דניאלי: עוד דבר שאני חושבת שהוא חשוב, בעניין הדחיפות, זה אותם קטינים שדיברנו עליהם בעבר, קטינים מוגבלים קוגניטיבית.

<רחל דניאלי: אלה ילדים שלא נכון לומר שהיום הם מחכים בתור.

<רחל דניאלי: אין תור כי אין מקום.

<רחל דניאלי: לצערי הרב שמים אותם במסגרת שלא מתאימה להם ואז הם פשוט נמצאים שם ומחכים, או שלצערי, היום למשל אני יודעת על שניים כאלה שנמצאים בבית-סוהר.

<רחל דניאלי: אומרים: אם תיפתח מסגרת שמותאמת לאותם קטינים מוגבלים קוגניטיבית - - -

אורלי לוי אבקסיס: ילדים עם בעיות קוגניטיביות נמצאים עכשיו במעצר?

<רחל דניאלי: כן.

<רחל דניאלי: הם נמצאים במעצר כי אין מסגרת.

אורלי לוי אבקסיס: ומה עושים איתם שם?

<רחל דניאלי: היתה מסגרת שנסגרה, והיום אין.

<רחל דניאלי: אני יודעת שמנסים לשים אותם במקומות.

<רחל דניאלי: לצערנו, למשל, אחד הקטינים האלה היה במסגרת, הוא היה שם כמעט שנה, אבל כולם ידעו שזה לא מתאים לו עד שבסופו של דבר המסגרת אמרה: טוב, אנחנו לא יכולים לשים אותו אצלנו, הוא חייב משהו אחר.

<רחל דניאלי: זה דבר שהיה כבר.

<רחל דניאלי: אני יודעים שאנחנו מתקדמים לקראת, אבל מבחינת סדרי העדיפויות, הקטינים האלה עם כל הבעיות, כאן יש את האפיונים של הנערים הרגילים, אך הנערים האלה יש להם עוד אפיון של אותה הנמכה קוגניטיבית והם לא מתאימים.

<רחל דניאלי: גם פה, שוב, מספר הנערים לא גדול, לא מדובר על היקף גדול, אבל זה באמת מהדחיפות הגדולה ביותר.

<רחל דניאלי: אני רק מצטרפת לעניין המספר שצוין כאן, של 400.

<רחל דניאלי: אני מתארת לעצמי שלא נכללים בזה כבר בני ה-17.

<טלי יוגב: כולם שם, עד גיל 18.

<רחל דניאלי: אני חושבת שהוועדה הזאת צריכה לקחת את המספר הזה, 400, ולחשוב איך לצמצם את ההמתנה, לא רק במעונות נעולים אלא לפתח את התוכניות שקיימות גם בקהילה.

<רחל דניאלי: אני לא יכולה לחשוב ש-400 או 600 קטינים במדינת ישראל ברגע נתון צריכים להיות במקום נעול.

<רחל דניאלי: כדאי יותר להקדיש מחשבה איך במקום ה-400 עושים אותם רק 100 ומוצאים להם מקומות מתאימים יותר.

<רחל דניאלי: יש תוכניות מקסימות, אבל הן לא נמצאות בכל הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: אמשיך את הכיוון.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש עוד מישהו שרוצה לדבר ולא קיבל זכות, זה הזמן.

<רחל שרביט: אני רוצה להשלים.

<רחל שרביט: לא אתאר את הצרות שהביאו אותנו לכאן משום שבינוי זה בעיה שלנו, ואם משרד החינוך ייתן לנו תוכניות – כל התרחבות שלנו תזכרו שמצריכה גם ממשרד החינוך לתת לנו הרחבה של תוכנית היל"ה, וכל הזמן אומרים לי שלא נקבל.

<רחל שרביט: זה מצריך הרבה מאוד תיאום בין הרבה מאוד משרדים, חבל שאכנס אפילו לפירוט.

<רחל שרביט: כל משימה של שינוי בחסות הנוער מצריכה התערבות עם משרד החינוך, משרד הרווחה ומשרד התמ"ת, קודם כול.

<רחל שרביט: זאת המשימה שהשר לקח על עצמו.

<רחל שרביט: השר שלנו נכנס לעובי הקורה מיום שהוא החל בתפקיד וקודם כול ביקר גם ב"צופייה" וגם ב"מסילה".

<רחל שרביט: הוא קרא לטלי יוגב ולי, הצגנו לו את התוכניות שיש לנו.

<רחל שרביט: משרד האוצר כבר הבין היטב, הוא נתן 30 מיליון שקל בשנה שעברה והוא נותן היום 160 מכסות.

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה ב-17 מיליון השקלים?

אורלי לוי אבקסיס: לא אמרת לי עדיין.

<רחל שרביט: אמרתי, 17 מיליון שקל – לשדרג קודם כול את המסגרות המוגנות.

<רחל שרביט: היינו צריכים להגביר את הצוות, כי היום זה לא אותן בנות שאנחנו מכירים 40 שנה.

אורלי לוי אבקסיס: בטח, אלה אולי הבנות של אלה שהכרתם אז...

<רחל שרביט: יכול להיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לסכם את הדיון, אלא אם כן יש מישהו שרוצה לדבר.

מרדכי יוגב: אני מכיר את הנושא – לא אתאר כרגע את הרקע – מרגע שאני מכיר את עצמי.

מרדכי יוגב: האם לא נכון לזמן לכאן את מנכ"ל משרד הרווחה ולהציג את הבעיה עד הסוף?

מרדכי יוגב: זאת המשימה שלו.

מרדכי יוגב: דבר שני, יש כאן שלושה משרדי ממשלה שבוחשים בקדרה.

מרדכי יוגב: אני לא מכיר שמשרד החינוך לא יודע לתת לצורך העניין כיתה לכל תלמיד ופתרון לכל התלמיד, זו החובה הראשונית של משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא אומר שלא העבירו לו בכלל פנייה רשמית.

<קריאה: לא במעונות.

מרדכי יוגב: הייתי בוחן את האפשרות שלא 3 משרדי ממשלה יבחשו בקלחת אלא להעתיק את ההכשרה המקצועית הנקבעת באותם מעונות, ובעיקרה הכשרה מקצועית, או רב-תחומית, ולא רק לקראת בגרות, כי משרד הרווחה ומשרד החינוך יודעים לשתף פעולה במוסדות שונים, ולהוציא מהתמונה את משרד התמ"ת, לא בגלל שהם ברחו מן התמונה, אלא משום שזה יוצר פשוט סלט שבסוף לא מביא לתשובה.

מרדכי יוגב: ברור שצריך לחייב או לקבוע לצורך תוכנית העבודה הזאת את תוספת המקומות.

מרדכי יוגב: אני מסכים שזה יכול להינתן במגוון רחב של חלופות ולא כל ה-400 למוסד סגור.

מרדכי יוגב: להיפך, סתם לשם דוגמה, וכאן זעקה ברוריה זלצמן, לפני כ-3 שבועות מישהו היה צריך פתרון מיידי והושם במוסד של ילד ונוער ומצא פתרון, מי שהיה צריך השמה בדחיפות.

<מאיר אליפור: אני מהנהגת הורים ארצית.

<מאיר אליפור: רוב הדיון כאן בעצם נסוב סביב מה שהיה עד היום ועל המצב הנוכחי, איך זה נראה היום.

<מאיר אליפור: לפי הטבלה ולפי מה שאני מבין, הגרף עולה עם הזמן, מספר הילדים שנמצאים מחוץ למסגרת גדל.

<מאיר אליפור: השאלה שלי, מי הגוף שאחראי לצפות מה הולך להיות בהמשך ולדאוג למסגרות עתידיות למספר הילדים שגדל.

<מאיר אליפור: זאת אומרת, אם היום אנחנו בבעיה מה יהיה בעוד 3 או 4 שנים?

אורלי לוי אבקסיס: מי שאמון על זה הוא משרד הרווחה והוא אמור להציג את הצפי ואמור להתריע על כך שאנחנו כבר בפיגור.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שאני מסכמת את הדיון הזה, שהוא רק ראשון בין רבים, אני רוצה לקרוא דברים שאמר השופט רובינשטיין: "נציגתנו הוותיקה והמנוסה של שירות המבחן לנוער ציינה כי אין בפיה בשורה לשיפור.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש בחלונות הגבוהים הרלוונטיים מישהו שמקשיב בנושא זה?

אורלי לוי אבקסיס: המצוקות התקציביות נהירות, אך התוצאה לטווח הקצר, הבינוני והארוך כאחד משמעה עלול להיות צורך תקציבי גדול עוד יותר, ובראש ובראשונה ככל שפלוני לא ישוקם וימשיך להידרדר לעבירות – להוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: ומה באשר לקורבנות שבדרך?

אורלי לוי אבקסיס: " גם כלכלית זה לא חכם, גם חברתית זה טיפשי, וגם לגבי אותו ילד ספציפי זה אכזרי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא "החלונות הגבוהים", אנחנו ככה בקומה התחתונה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש את "החלונות הגבוהים" להגיע לכאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני דורשת עכשיו להכין תוכנית עבודה מפורטת.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת מה מתכוון משרד התמ"ת לעשות ואיך, מה התוכניות המוצעות על-ידי משרד החינוך, אבל רוב העבודה תתרכז כאן במשרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, מבחינתי זה יכול להיות הפורום של סיעור המוחות בכל הקשור באותם נושאים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לראות אחת ולתמיד תוכנית עבודה של משרד הרווחה שרואה את הבעיה היום וצופה פני הבאות.

אורלי לוי אבקסיס: מבחינתי תביאו חלופות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לראות תוכנית שתגובה בתאריכים, שתגובה במקומות, כמה מקומות יכולים להיות בעודX זמן, כמה אנחנו צריכים לעוד X זמן.

אורלי לוי אבקסיס: האמינו לי, תנו לנו את הכוח לעזור לכם, אנחנו יודעים להילחם, אתם יודעים את זה היטב, אנחנו יודעים לעשות רעש.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם, אני רוצה, רחל שרביט, שלא תופיעי כאן עוד פעם, אני רוצה שמנכ"ל משרד הרווחה יהיה פה, ואולי אפנה באופן אישי לשר, שיבין.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכל הגופים שהיו פה להכין שיעורי בית ולהציע רעיונות, אבל זה לא במקום תוכנית החומש.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן אתם צריכים כדי להכין תוכנית כזאת?

<רחל שרביט: יש לנו תוכנית.

<רחל שרביט: הגשנו אותה לשר לפני שבועיים.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לקבוע דיון נוסף בעוד חודש?

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן יש לכם את התוכנית הזאת?

<טלי יוגב: התוכנית קיימת זמן רב ולא מתוקצבת.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה בכל השנים הללו?

<טלי יוגב: נדרשת החלטת מדיניות שמפנים לזה את כל התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה "את כל התקציב"?

אורלי לוי אבקסיס: את כל התקציב של מה?

<טלי יוגב: זה דורש משאבים כבדים, גם במכסות וגם בבינוי.

אורלי לוי אבקסיס: מכסות – יש את חוק המכסות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתכוונת להעביר אותו בקדנציה הזאת.

<טלי יוגב: לנו אין חוק מכסות.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת על איזה חוק אני מדברת, על המסגרות החוץ-ביתיות, וזה בהחלט מסגרת חוץ-ביתית שאמורה להיכלל גם שם.

מרדכי יוגב: יש נקודה נוספת, סליחה שאני מתפרץ.

מרדכי יוגב: תקני אותי אם אני טועה.

מרדכי יוגב: את הבכירה כאן מן המשרד?

מרדכי יוגב: במשרד החינוך יש תקינה.

מרדכי יוגב: במשרד הרווחה אין תקינה, ונדמה לי שעובדים על זה כרגע.

מרדכי יוגב: אני לא בטוח מי עובד על זה ומי צריך להגיש את העבודה הזאת, וזו אחת הבעיות.

<רחל שרביט: אין חוק.

מרדכי יוגב: אין תקינה.

מרדכי יוגב: רוצה לומר, משרד החינוך יודע לתת כיתה פר ראש, יש תקינה.

<יצחק קדמן: משרד החינוך נתמך על-ידי מפעל הפיס.

<יצחק קדמן: משרד הרווחה פנו אל מפעל הפיס בעניין הזה והוא סירב, כדאי שתדעו.

<קריאה: הוא מסרב לתת.

אורלי לוי אבקסיס: בכל הקשור לבינוי, מפעל הפיס יודע לעשות את זה מהר מאוד.

<רחל שרביט: אם הוא יסכים לעשות אצלנו.

<טלי יוגב: הם לא מוכנים לתת.

<טלי יוגב: אפילו ביקשנו שזה יהיה לבתי-ספר בתוך המעונות, כי הם הסכימו לתת לבתי-ספר, וגם את זה הם לא הסכימו.

<טלי יוגב: עברנו את השלבים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים אני רוצה שתעבירו לוועדה את התוכנית, אבל תעבדו על חלופות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לא פחות מהמקומות גם שיהיו במסגרות הללו תכנים, לדעת מה התוכניות בתוך המסגרות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נציף את זה, ננסה אפילו – ד"ר קדמן – לבנות תוכנית עבודה שבה אנחנו נדע באופן מסודר מי אחראי על מה, איזה משרד לוקח עליו את מה שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: נרצה לשמוע ממשרד המשפטים ומהסנגוריה הציבורית את הרעיונות לחלופות.

אורלי לוי אבקסיס: ניפגש כאן בעוד חודש, אלא אם כן מישהו יגיד לי שאתם רוצים קצת יותר זמן.

אורלי לוי אבקסיס: לא צריכים יותר זמן?

<טלי יוגב: אם אנחנו צריכים לתאם עם משרדים אחרים אז ייתכן שצריך יותר זמן.

<טלי יוגב: מבחינת משרד הרווחה, אנחנו ערוכים.

<אהרון ברנשטיין: בתחום שלנו יש הסכמות.

אורלי לוי אבקסיס: אין הסכמות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם עשיתם פעולות חד-צדדיות.

<אהרון ברנשטיין: אנחנו יכולים באופן מיידי להגיע לסיכום ראשון.

אורלי לוי אבקסיס: תביאו את זה בכתב, כפי שנעשה כאן בפעם שעברה.

אורלי לוי אבקסיס: דאגנו להביא גם מהמנכ"לים ומשרי המשרדים התחייבויות שלהם לגבי חלקם בכוח, ונעשה את זה שוב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נוותר בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא נוכל להרשות שנערות ונערים יהפכו להיות טרף קל לדור הבא של אוכלוסיית הקצה של העבריינות.

אורלי לוי אבקסיס: היום לא קוראים לזה עבריינות, קוראים לזה נוער פורע חוק.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים להפוך אותם לעבריינים, אנחנו לא רוצים לטפח את זה, אנחנו לא רוצים לפספס שום ילד, ולא את הדורות הבאים.

אורלי לוי אבקסיס: תפקידנו לדאוג לכך שתהיה חלופה, שיהיה מקום לכל מי שנקבע, אם על-ידי גורמי מקצוע ואם על-ידי בית-המשפט, בזמן סביר, ולא בהמתנה של חצי שנה או שנה וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: זה התפקיד של המשרדים.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים אני רוצה, בבקשה, שידווחו לנו מה הקורסים שנלמדו עד עכשיו באותם מוסדות; מה החלופות שעולות בהידברויות שלכם עם משרד החינוך ומשרד הרווחה, שלא הגעתם להסכמות ושפעלתם באופן חד-צדדי; מה זה אומר ועל מה אנחנו שומרים; מה ההתאמה של אותם הקורסים לאוכלוסייה הנדונה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין איפה הבעייתיות בבינוי.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו שר חדש, אנחנו נפנה אליו, אולי אפשר יהיה לזרז תהליכים.

מרדכי יוגב: יכול להיות ששם כדאי לנו לבקר.

מרדכי יוגב: אנחנו רוצים לפגוש שם את ראש הרשות המקומית ואת הוועדה לתכנון ובנייה, המקומית או המחוזית.

אורלי לוי אבקסיס: נפנה למפעל הפיס, להבין מבחינה מהותית מה ההתנגדות לבנות מבני רווחה בכספים שהמדינה אישרה להם להרוויח מהימורים של הציבור הרחב, הימורים שקיבלו הכשר רק בשביל המטרה החברתית.

<יצחק קדמן: שרוב המממנים שלה זה אוכלוסיות חלשות.

אורלי לוי אבקסיס: האוכלוסיות הכי חלשות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך שביקרתי לפני שבועיים בצפון תל-אביב וראיתי שם את אחד ממגרשי הספורט היפים ביותר במדינה, באוכלוסייה הכי חזקה, והסתבר בסופו של דבר שמי שמממן זה אוכלוסיית קצה שעוד מפתים אותה, כי יכול להיות שהמזל יאיר להם פנים בהמשך, וזה מה שנשאר להם, לסמוך על המזל.

אורלי לוי אבקסיס: אז בסוף הם מממנים גם מגרשי ספורט לאוכלוסייה החזקה, אבסורד מוחלט.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש לקבל כאן תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: אז נזמן גם את מנכ"ל מפעל הפיס.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש להזמין לישיבה את מנכ"ל משרד הרווחה ואם אפשר גם את מנכ"לית משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: נערוך כאן ישיבה משולשת עם דרגים גבוהים יותר ונראה איך אנחנו פותרים את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: תם ולא נשלם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הישיבה נעולה.