ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 15, 2013-03-13 10:40

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף השני שאתה מבקש, ששר האוצר מבקש – אישור הלוואה צמיתה לחברת מקווה ישראל – כל ישראל חברים בע"מ.

משה גפני: בבקשה, מי מסביר את זה?

<יאיר טל: אני.

משה גפני: בבקשה, מקווה ישראל.

משה גפני: יעל, יאיר טל ביקש ממני.

משה גפני: אמרתי לו: למה זה צריך להיות בוועדה הזמנית, אולי נשאיר את זה לוועדה הקבועה?

משה גפני: אז הוא אומר: נמצאים בפיגור - - -

<יאיר טל: הפרת הסכם מול החברה.

יעל גרמן: אתה מדבר על הבימה?

משה גפני: על הבימה, על הבימה.

יעל גרמן: כנ"ל גם פה?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: פה זה פחות דחוף, רק אמרתי: אם מביאים את הבימה, צריך להביא גם את הבקשה השנייה.

משה גפני: בבקשה.

<יאיר טל: מקווה ישראל הוא כפר נוער שהוקם במאה ה-19 על-ידי כי"ח.

<יאיר טל: בכפר הנוער היו גירעונות וסוכם על הקמת - - -

אבישי ברוורמן: תסביר שכי"ח זה כל ישראל חברים (אליאנס).

ראובן ריבלין: תסביר היום כשאתה אומר כי"ח, כי יש היום דורות חדשים.

<יאיר טל: כל ישראל חברים, אליאנס מי שמכיר.

<יאיר טל: בשנות ה-50 סיכמו המדינה וכי"ח שהכפר יעבור לבעלות של חברה מעורבת, חברה בבעלות המדינה וכי"ח.

<יאיר טל: אני אתן עוד מידע כשברקע גם קיים חוק, חוק מקווה ישראל לגבי מתכונת הפעילות של כפר הנוער הזה.

משה גפני: מתי עבר החוק הזה?

<יאיר טל: בשנות ה-70, בשנת 76'.

ראובן ריבלין: הוא מקנה לו סעיף תקציבי?

<יאיר טל: לא, אין לו סעיף תקציבי, אבל זה קובע שכפר הנוער צריך לפעול כחקלאי וכל שינוי בתקנון - - -

ראובן ריבלין: הם יכולים להעביר כספים למקווה ישראל באופן ישיר, לא דרך משרד?

<יאיר טל: מקווה ישראל כיום מתוקצב כמו כל בית ספר אחר.

<יאיר טל: יש שם ארבעה בתי ספר שמתוקצבים על-ידי משרד החינוך.

ראובן ריבלין: זה לא סעיף תקציבי מיוחד כמו "רבין" ו"בגין"?

<יאיר טל: לא.

מאיר כהן: יש היום גם חינוך וגם רווחה.

<יאיר טל: כן, יש שם הרבה משרדים שמשתתפים וגם - - -

מאיר כהן: מי הבעלים היום?

אמנון כהן: תן לו לסיים.

אמנון כהן: מה אתה רוצה עכשיו?

מאיר כהן: לא רק כי"ח.

מאיר כהן: מי הבעלים?

<יאיר טל: הבעלים של החברה זו הממשלה, 50% המדינה, 50% כי"ח.

יעל גרמן: אז למה יש לי כאן

יעל גרמן: מסמך שאומר שהבעלים זה 50% אלמליח ו-50% קדוש לוז?

יעל גרמן: אני רוצה להעביר לך את המסמך, אני לא מבינה אותו, אולי אתה תסביר לי.

יעל גרמן: אני לא רואה שמדינת ישראל מחזיקה, אני רואה שיש שני בעלים.

מאיר כהן: אולי אלה אנשי כי"ח.

עמיר פרץ: אולי שניהם ביחד 50%.

יעל גרמן: אני לא יודעת.

יעל גרמן: לי רשום 50% אלמליח, 50% קדוש.

מאיר כהן: לוז קדוש ואלמליח אליהו.

ראובן ריבלין: אלה נציגים של כי"ח.

מאיר כהן: יכול להיות שאלה הנציגים של כי"ח, זה נשמע הגיוני.

<יוני כהן: יכול להיות שאלה הדירקטורים.

<יוני כהן: את מתכוונת לדירקטורים?

יעל גרמן: כתוב אומנם שמדינת ישראל - 50%, וכל ישראל חברים - 50%, אבל - - -

<יוני כהן: יכול להיות שאלה הדירקטורים, הם לא הבעלים בוודאות.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהם בכלל לא חיים אפילו, אבל עדיין - - -

ראובן ריבלין: המשפחות האלה הקימו את כי"ח, בוודאי – לוז ואלמליח.

יעל גרמן: יכול להיות.

ראובן ריבלין: ודאי, לא יכול להיות.

ראובן ריבלין: דרך אגב, כתוב שזאת חברה פרטית.

<יוני כהן: חברה פרטית לפי החוק.

ראובן ריבלין: ודאי, אחרת הם לא היו יכולים לקבל תרומות.

<יאיר טל: בשנים האחרונות החברה נקלעה לקשיים כספיים לא פשוטים, שנובעים מכמה סיבות: קודם כול, הסיבה הראשונה והבסיסית היא שכפר הנוער הזה הוא שטח גלילי, זאת אומרת, הוא שטח שלא כפוף לשום רשות.

<יאיר טל: יש לזה הרבה השפעות כלכליות וכל מיני עלויות שמושתות עליו וקשה לו לעמוד בהן.

מאיר כהן: למזלנו הגדול, אחרת היו בונים שם שכונה.

<יאיר טל: על-פי חוק כל שינוי בתקנון או בייעוד הקרקעות דורש הליך של אישור מאוד-מאוד מורכב.

<יאיר טל: החוק משנות ה-70 מגן על הקרקעות של כפר הנוער ואי-אפשר לעשות בהן שינויים.

<יאיר טל: זה הליך מאוד מורכב – יש אחריות לכל השרים.

משה גפני: אני רוצה לשאול את היועצת המשפטית, האם אין בעיה שהמדינה משקיעה בכפר הנוער – ואני חושב שזה חשוב מאוד – כלפי כפרים אחרים, כאילו יש פה אפליה?

<שלומית ארליך: לגבי השאלה הזאת צריך לבדוק, אבל הבנתי שהמדינה תקצבה את כפר הנוער באופן נמוך ממה שהיתה צריכה.

<יאיר טל: קודם כול, כפר הנוער הזה הוא כפר נוער מתוקצב כמו כל כפר נוער אחר.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אני שואל האם אין פה בעיה שוויונית.

<יאיר טל: לא - - -

משה גפני: פתאום מישהו ילך לבג"ץ ויגיד - - -

<יאיר טל: המדינה היא הבעלים.

<יאיר טל: המדינה גם פונה לוועדה כבעלים וגם כל הטיפול בהסכם שעשינו עם החברה הוא כבעלים.

<יאיר טל: באוגוסט האחרון חתמנו על הסכם הבראה עם החברה, נקבעה תוכנית כלכלית מאוד מפורטת למתכונת הפעילות שלה, כולל יעדים ממש מפורטים, ברמות של סעיפים.

<יאיר טל: אם תרצו, אני אציג.

<יאיר טל: הוצב חשב מטעמנו שמלווה את החברה.

<יאיר טל: באנו בבקשה לאשר את הסיוע של הממשלה לחברה.

ניסן סלומינסקי: פה מדובר על הלוואה, נכון?

<יאיר טל: כן, הלוואת בעלים, אני גם אפרט למה.

ניסן סלומינסקי: האם מצפים שהיא תוחזר?

<יאיר טל: לא זו הלוואת בעלים - - -

עמיר פרץ: היא הופכת לצמיתה.

משה גפני: תסביר קודם למה, ואז נראה.

עמיר פרץ: דבר נוסף, היה מתוכנן לקום על השטח שלהם משרד החקלאות?

משה גפני: בעבר?

עמיר פרץ: כן.

<יאיר טל: משרד החקלאות אני לא יודע, היו כל מיני מחשבות אחרות לכל מיני מבנים שם.

ראובן ריבלין: הם היו שותפים לרעיון לעשות שם flea market של משקיעים פרטיים, ובלמנו את זה, ובצדק בלמנו את זה.

ראובן ריבלין: בזמן שמפריטים את ים המלח, לך תדע איך - - -

מאיר כהן: איך זה ייגמר.

אבישי ברוורמן: פנו אלי בזמנו, כשהייתי נשיא האוניברסיטה, כי הכרתי גם את משפחת לוונט, את כל הדברים שהחזיקו את אליאנס וכו'.

אבישי ברוורמן: היה ניסיון, כולל הצעות מאנשים שלא אזכיר את שמם, להפריט את כל השטח הזה ולבנות את כל הדברים האלה.

אבישי ברוורמן: ולכן כל הנושא הזה, כשאחד משניכם יהיה שר הפנים הבא – כבר הצהירו – אני מבקש שנעלה את כל הסיפור של מקווה ישראל.

אבישי ברוורמן: זה real estate אדיר, זה דבר מאוד-מאוד מורכב ונפתח את הדיון.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: זאת עוד אחת מהסיבות שאסור היום לאשר את הדברים.

יעל גרמן: צריך לפתוח בדיון.

ניסן סלומינסקי: פה זה הלוואה.

יעל גרמן: יש הרבה מאוד שאלות, אבל בואו נשמע.

יעל גרמן: לי יש הרבה שאלות.

<קריאה: אני אשיב לך.

<יאיר טל: על-פי הסכם ההבראה המדינה מעמידה סיוע לחברה, סיוע במספר אבני דרך, סיוע שיועמד כהלוואה צמיתה.

<שלומית ארליך: באיזה סכום מדובר?

<יאיר טל: אני אפרט לפי אבני הדרך.

<יאיר טל: בשנת 2010 ניתנה לחברה מקדמה, היא ממש היתה במצוקה תזרימית ברמה שמשכורות לא יכולות להיות משולמות.

<יאיר טל: ניתנה מקדמה של 4.5 מיליון שקלים, לאחר מכן במסגרת ההסכם ניתנה גם התייחסות אליהן.

משה גפני: 4.5 מיליון מעבר לתקציב השוטף?

<יאיר טל: כן.

<יאיר טל: על-פי ההסכם 2.5 מיליון שקלים מתוך המקדמה, מתוך אותם 4.5 מיליון שקלים, יהפכו להלוואה צמיתה מייד לאחר אישור הוועדה, עוד 2 מיליון שקלים יועמדו כהלוואה מותנית, כפוף לעמידה באבני דרך שהוגדרו לחברה במסגרת ההסכם, יהפכו גם הם להלוואה צמיתה, יש עוד 1.8 - - -

עמיר פרץ: פה זה 4 מיליון.

משה גפני: 4.5 ועוד 2.

עמיר פרץ: 2.5 מיליון הופכים מייד להלוואה צמיתה?

משה גפני: מתוך ה-4.5.

<יאיר טל: מתוך ה-4.5.

<יאיר טל: נתנו בעבר לחברה מקדמה – 2.5 יעברו הלוואה צמיתה ועוד 2 מותנים.

<יאיר טל: חוץ מזה יש עוד 2 מיליון שקלים שהם הלוואה מותנית, גם באבני דרך מוגדרות שלאחר מכן יעברו להלוואה צמיתה, ועוד 1.8 הלוואה צמיתה שמיועדים לעוד השקעה במבנה שם, ובהתאם לאבני דרך יעמדו להלוואה צמיתה.

<יאיר טל: בנוסף, במסגרת ההסכם שמורה לחברה אפשרות לקבל הלוואה של 2 מיליוני שקלים בתנאים שנקבעו, במידה ותצטרך לסוגיה מסוימת שהוסדרה בהסכם.

<יאיר טל: ההלוואה הזאת תהיה סך הכול לשבע שנים.

קארין אלהרר: האם כבר נחתם ההסכם?

<יאיר טל: ההסכם נחתם.

קארין אלהרר: האם יש סעיף מיוחד שאומר שאם היא תדרוש, היא תקבל עוד הלוואה?

<יאיר טל: כן.

<יאיר טל: זה מופיע בתוך ההסכם.

<יאיר טל: זה סעיף.

<יאיר טל: זה פרטני.

<יאיר טל: הלוואה של 2 מיליון שקלים לתקופה של שבע שנים, שנתיים גרייס ועוד חמש שנות פירעון.

<יאיר טל: זו המסגרת הכלכלית של ההסכם הזה.

<שלומית ארליך: יאיר, בבקשה המקורית שהוגשה לוועדה בדצמבר 2012 נכתב שהסכום הכולל הוא 8.3 מיליוני שקלים, ובבקשה עכשיו, שהגיעה ב-11 במרץ, אם סוכמים את אבני הדרך, אנחנו מגיעים ל-10.3 מיליוני שקלים.

<יאיר טל: ההלוואה של ה-2 מיליון שקלים לא קשורה לדיון, היא במסגרת ההסכם.

<יאיר טל: זו הלוואה של הממשלה, זו לא השקעה.

<שלומית ארליך: בשורה התחתונה אתם מבקשים 8.3 מיליוני שקלים?

<שלומית ארליך: האם זו הבקשה?

<יאיר טל: כן.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מה אתה מבקש מהוועדה?

<יאיר טל: אנחנו מבקשים מהוועדה את אותם 8.3 מיליון.

משה גפני: וה-10 שמופיע פה?

<יאיר טל: ה-10.3 מיליון זה ה-8.3 מיליון שקלים, שתיארתי כהלוואות צמיתות והשקעות, ועוד 2 מיליון שקלים שלחברה יש אפשרות לקבל במסגרת ההסכם הלוואה רגילה שגם תיפרע כלפי הממשלה.

משה גפני: אני לא חושב שאנחנו יכולים לאשר את ה-2 מיליון הנוספים.

משה גפני: תבוא לוועדה ותבקש.

<יאיר טל: ה-2 מיליון שקלים לא - - -

ראובן ריבלין: הוא לא ביקש.

משה גפני: הוא כן מבקש.

משה גפני: בבקשה עכשיו יש 10.3, מה שלא היה - - -

ראובן ריבלין: הוא מתאר לך את העובדות.

ראובן ריבלין: מה שהוא מבקש זה רק 8.

<יאיר טל: אני מתאר את העובדות.

<יאיר טל: אני מבקש את האישור על 8.3 מיליוני שקלים.

ניסן סלומינסקי: שזו הלוואה צמיתה.

<יאיר טל: אני מתאר את כל המסגרת ההסכמית, אבל 2 מיליון השקלים לא באים לאישור הוועדה.

משה גפני: בבקשה, יעל.

יעל גרמן: יש לי שאלות רבות.

יעל גרמן: קודם כול, שאלה פרלימינרית.

יעל גרמן: האם אנחנו חותמת גומי, מפני שאני מבינה שנחתם הסכם עם הממשלה?

ראובן ריבלין: היא חייבת את האישור של הוועדה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא חותמת גומי.

ראובן ריבלין: אם לא נאשר, לא - - -

<יאיר טל: אני לא יכול לבוא לוועדה בלי הסכם, אבל ההסכם בפירוש כפוף לאישור הוועדה.

משה גפני: למה אתם מפריעים לה?

משה גפני: יעל שואלת שאלות מצוינות.

משה גפני: שאלה טובה.

יעל גרמן: יופי.

יעל גרמן: עכשיו אפשר להתחיל את הדיון.

יעל גרמן: השאלה שלי היא כזאת.

יעל גרמן: אתם מביאים לנו הסכם שאתם מבקשים שאנחנו נאשר.

יעל גרמן: ההסכם נסמך על הסכם אחר שנקרא "תוכנית הבראה", שלא הובא בפנינו ולא ראינו אותו.

יעל גרמן: איך אנחנו יכולים לאשר הסכם שנסמך על הסכם הבראה, כשאנחנו לא ראינו את הסכם ההבראה ואנחנו לא יודעים אם הסכם ההבראה הזה הוא בדיעבד, הוא מראש, אם אנחנו יכולים היום לעצור ולבדוק אם אבני הדרך שבהסכם ההבראה התממשו ולכן אפשר לאשר את ההלוואה או שהן לא התממשו?

יעל גרמן: אנחנו לא יכולים לקבל את ההחלטה.

יעל גרמן: זה דבר אחד.

יעל גרמן: זה נושא עקרוני.

יעל גרמן: אנחנו מתבקשים היום לתת הלוואה בשל גירעון.

יעל גרמן: חיפשתי את המאזנים של הדוחות הכספיים, דוח כספי אחרון שמצאנו היה משנת 2008, הוא דוח גרעוני, בתוכו יש לי גם שאלות.

יעל גרמן: יש שם גם רווחון, על מה הרווח?

יעל גרמן: יש הרבה מאוד שאלות שאני רוצה לשאול, אבל אפילו לא נתתם לנו איזה דוח כספי נכון ל-2011, אני לא מדברת על 2012.

יעל גרמן: זו שאלה שנייה או הערה שנייה.

יעל גרמן: הערה שלישית.

יעל גרמן: אני אישית מרגישה מאוד שלא בנוח כאשר לוקחים מוסד שהמטרה שלו והייעוד שלו חינוכי וחקלאי והופכים את הנדל"ן שלו לנדל"ן מניב, כי זו בדיוק המשמעות כאשר מבקשים מאתנו לאשר השקעה של 1.8 מיליון שקל במבנה שהיום משמש לחינוך ומחר ישמש למשרדים, כשמתוך ההכנסה של המשרדים זה ישמש לחינוך.

יעל גרמן: יש פה גם משהו ערכי וצריך לשבת ולחשוב, וצדק יושב-ראש הוועדה, זה יכול להוות תקדים.

יעל גרמן: בגלל כל השאלות האלה, שלהערכתי אנחנו צריכים לקבל עליהן תשובות, אני ממש לא חושבת שהוועדה הזאת יכולה לקבל היום החלטה.

משה גפני: לפני שאנחנו ממשיכים.

משה גפני: מה הדחיפות בסיפור הזה?

משה גפני: בהבימה אמרת שיש דחיפות, בגלל ששם אנחנו נמצאים בהפרת חוזה.

משה גפני: מה הדחיפות בעניין הזה?

משה גפני: יעל שואלת שאלות נכונות.

משה גפני: בימים רגילים לא הייתי מאשר את זה, הייתי מביא את האנשים.

משה גפני: השאלות הן נכונות.

משה גפני: אם אתה אומר שזה דחוף, ניכנס לפרטים.

משה גפני: אם זה לא דחוף, אפשר להשאיר את זה לוועדה הקבועה.

<יאיר טל: חשוב לי בכל מקרה להשיב לשאלות שנשאלו, אבל אני אהיה כן לחלוטין.

<יאיר טל: הנושא של בניין הבימה היה נושא בהול, אין לי הגדרה אחרת; הנושא הזה, אני לא יכול להגיד שהוא בהול.

יעל גרמן: אז אני מציעה שנדחה את זה.

משה גפני: תשמעי אותו קודם.

משה גפני: אמרתי קודם שכאשר יאיר אמר לי שהבימה דחוף וזה חייב להיות בוועדה הזמנית אחרת אנחנו בהפרת חוזה, הבאתי את זה, ואמרתי: אם כן, מונחת אצלנו בקשה דומה של מקווה ישראל, אז אני אביא גם את זה.

משה גפני: הוא אמר לי: זה לא בהול, כמו שהוא אומר עכשיו.

משה גפני: אם זו תהיה התשובה, אני אגיד שאני מקבל את השאלות שלך, באמת צריך להיות דיון וזה צריך להיות בוועדה קבועה אם מבחינת המדינה זה לא קריטי כמו בהבימה.

משה גפני: בבקשה, יאיר.

ניסן סלומינסקי: אלא אם כן התשובות יהיו טובות.

<יאיר טל: אני אשיב.

<יאיר טל: קודם כול, שאלת ההסכם, תוכנית ההבראה ואבני הדרך ומימושן – קודם כול ההסכם הוא הסכם שקוף, אפשר גם להציג אותו אם צריך.

יעל גרמן: היה צריך להציג אותו מראש.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יעל, קיבלתי את הדברים שלך.

<יאיר טל: חזקה על נציגי הממשלה - - -

ראובן ריבלין: אין חזקות פה.

ראובן ריבלין: .. אני מסכים אתך במקרה זה.

ראובן ריבלין: יש לי תשובות אליה, אבל היא צודקת בעניין חזקות.

ראובן ריבלין: דרך אגב, זו בקשה שהאוצר מגיש, בדרך כלל האוצר בולם.

ראובן ריבלין: עוד מעט יהיה לנו את הסעיף הבא ותראי את ההבדלים כשאנחנו מבקשים לפרוץ מסגרות כדי לעזור בנקודות מסוימות אשר צריכות ישועה והאוצר דוגמטית לא עושה אותן.

ראובן ריבלין: אבל אני רוצה לומר לך שמה שאמרת חשוב ביותר, ומי שיהיה חבר בוועדה נקפיד על זה, משום שפעמים יכול להיות מצב שבו יש קנוניה, שלוביסטים, שהון, שאנשים במערכת יוצרים מצג בפני הוועדה ומאשרים דבר שלאחר מכן הוא מופרט לחלוטין.

אבישי ברוורמן: מופרך.

ראובן ריבלין: אחרי שהוא מופרט אנחנו מופרכים, לא הוא מופרך.

ראובן ריבלין: אני יודע את ההבדל בין מופרט למופרך.

ראובן ריבלין: אנחנו בעניינים אלה לפעמים עוברים לסדר-היום, כי אומרים לנו שזה בסדר.

ראובן ריבלין: מה בסדר?

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שכבר קרו מקרים בעולם.

ראובן ריבלין: למשל בניין פרומין נמכר ב-10 מיליון שקל, אחר-כך זה עלה למדינה 250 מיליון כדי לפדות אותו.

מאיר כהן: והכנסת הישנה?

משה גפני: הכנסת הישנה זה בניין פרומין.

משה גפני: היה נורא ואיום.

מאיר כהן: כמה עלה לפדות אותו?

אבישי ברוורמן: העסקאות הטובות ביותר היו הכשרת היישוב ויכין-חק"ל, שנמכרו באפס, כי היו להם הפסדים, וכל אחד ידע ששני האנשים האלה יקבלו את כל הדלא ניידי אחרי זה ויעבירו את זה - - -

ראובן ריבלין: לכן אני אשמח מאוד - - -

אבישי ברוורמן: זה היה - - -

יעל גרמן: אני מציעה לדחות את זה, גם אין לנו הרבה זמן.

ראובן ריבלין: אני הולך אתך.

אבישי ברוורמן: קדימה, דחה את הדיון.

עמיר פרץ: יעל צודקת.

מאיר כהן: יש פה אנשים ממקווה ישראל - - -

עמיר פרץ: לא עכשיו - - -

יעל גרמן: נדחה את הדיון.

יעל גרמן: נקבל את כל - - -

משה גפני: רבותי, שנייה, שנייה, שנייה.

משה גפני: חברת הכנסת יעל גרמן, בימים רגילים של הוועדה, דבר כזה היה נדחה - - -

עמיר פרץ: על הסף.

משה גפני: לא על הסף, היה נדחה.

משה גפני: היינו מבקשים את הדוחות, בגלל שגם אני רציתי לשאול אותו את השאלה הזאת.

משה גפני: אנחנו מדברים על מוסד שהוא מוסד חינוכי-חקלאי.

משה גפני: כל השאלות האלה הן שאלות מתבקשות.

משה גפני: אם היה אומר יאיר טל: אנחנו נמצאים במצב קריטי וכו' וכו', היינו מקיימים פה דיון ומנסים לדלות את הפרטים כמה שיותר, ואולי , אולי לאשר, וצודק חבר הכנסת ריבלין, לפעמים יש דברים – אף פעם לא אמרתי בוועדה יהיה בסדר, זה בסדר, הממשלה דנה.

משה גפני: אין דבר כזה אצלי, הממשלה גם חטפה ממני פה קיתונות של צוננים על דברים - - -

ראובן ריבלין: למעט אם יאמרו לנו שמקווה ישראל יהפוך לישיבה, שאז...

משה גפני: לא, גם על ישיבות אמרתי את זה, רק שחיפשתי תקציב שאני אוכל לתקוף ולא מצאתי.

יעל גרמן: יש למקווה ישראל בית ספר דתי.

רוברט אילטוב: הקואליציה אומרת שצריך לדחות את הדיון.

משה גפני: מי זה הקואליציה היום?

יעל גרמן: הוא כבר צרף אותנו, זהו.

יעל גרמן: קיבלנו את החינוך?

רוברט אילטוב: זה עוד לא אמרנו.

אבישי ברוורמן: אתם נותנים להם את ועדת הכספים.

משה גפני: יאיר אם אתה רוצה להשיב, תשיב טלגרפית.

אבישי ברוורמן: דחה את זה, יאיר.

משה גפני: רגע.

משה גפני: יאיר, תשיב לה ממש טלגרפית.

משה גפני: אני דוחה את הדיון בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש לדיון הבא שיתקיים, אני לא יודע באיזה מתכונת הוא יתקיים, להביא את הנושא הזה של תוכנית ההבראה, כל מה שעלה כאן בדיון.

משה גפני: תענה לה טלגרפית, ואנחנו עוברים למפעל "מיקרון".

<יאיר טל: היתה תוכנית הבראה עם אבני דרך, והממשלה עוקבת אחרי אבני הדרך באמצעות חשב שלה.

<יאיר טל: אין העברת כספים אוטומטית, הם מתבקשים לעמוד ביעדים, זה לא שהם עשו פה איזה משהו ומזרימים כספים.

<יאיר טל: זה בתמצית.

<יאיר טל: אם תרצי הרחבה, אני אשמח.

<יאיר טל: סוגיית המבנים שמשמשים למטרות חינוך וכדומה.

<יאיר טל: קודם כול, כיום יש מבנה שעומד נטוש וריק, אפשר לייצר ממנו ערך לטובת הכפר, וגם בהסכם כתוב שכל שימוש במבנים דורש את אישור המנהל ההתיישבותי ולוודא שהוא למטרות שהמינהל מאשר.

יעל גרמן: גם ועדת התכנון והבנייה לשימוש חורג.

<יאיר טל: זה ברור, זה לא מעל החוק.

משה גפני: יאיר, תודה.

משה גפני: יאיר, אני מודה לך.

משה גפני: לדיון הבא אני מבקש את כל הדברים שעלו פה וגם מה שלא עלה, להביא פירוט כדי שנאשר את זה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: קיימנו את בקשתך לגבי הבימה.

משה גפני: אני שמח שענית תשובה כנה, אבל אני עצוב שאין בנושא של התרבות היהודית מבחינה תקצובית מימון לישיבה אחת במדינה מאז קום המדינה.

<יאיר טל: לא אמרתי מאז קום המדינה.

משה גפני: לא.

משה גפני: בתקופה שלך.

משה גפני: אני יודע שזה גם מאז קום המדינה.

ראובן ריבלין: אם יעבירו את בית הכנסת של הגאון לירושלים, אז זה ערך לאומי...

משה גפני: אולי.

משה גפני: אולי בעתיד...

משה גפני: אבל אז החסידים יעשו בעיות, וזה של הגאון מווילנה.

ראובן ריבלין: אז תן להם פיצוי.

ראובן ריבלין: ..

משה גפני: אני אתן להם גם פיצוי.

משה גפני: ..