ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 14, 2013-03-13 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: המערכת הציבורית נמצאת בימים לא פשוטים ואפילו סוערים, אבל הוועדה צריכה להמשיך לעשות את עבודתה, וכל עוד הוועדה הזמנית עובדת, אני צריך לעשות את תפקידי, חברי צריכים לעשות את תפקידם.

עמיר פרץ: איך המשפט הזה, גפני, על התרת הספקות?

משה גפני: "אין שמחה כהתרת הספקות.

משה גפני: "

ניסן סלומינסקי: עדיין יש ספק.

משה גפני: יש ספק גדול.

ניסן סלומינסקי: עמיר, עדיין יש ספק.

ניסן סלומינסקי: אפילו ביום שישי בין השמשות אתה עוד לא יודע מה יקרה.

משה גפני: זה לא רק יום שישי בין השמשות, לפי מה שדיברו אתי, אפילו מהבית היהודי, יש ספקות גדולים.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שיש.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים את זה.

יעל גרמן: מר גפני, אותנו זה לא מפחיד.

יעל גרמן: נשמח להיות באופוזיציה.

יעל גרמן: נכון, מאיר?

מאיר כהן: אמרתי את זה ברדיו, אז כולם התנפלו עלי.

ניסן סלומינסקי: בגלל הבחירות.

ניסן סלומינסקי: לאופוזיציה זה בסדר, לבחירות אמרו: וואלה, לבחירות עוד מיליארד?

משה גפני: לא שמעתי.

יעל גרמן: אמרתי שאותנו זה לא מפחיד, נשמח להיות אופוזיציה לך.

משה גפני: אני באופן אישי גם אשמח להיות אופוזיציה לכם - -

יעל גרמן: אתה רואה.

משה גפני: - - אבל לא מפריע לי להיות אתכם ביחד.

משה גפני: הייתי עם כולם.

משה גפני: לא הייתי עם כולם, נכון, אנחנו הלכנו רק עם הימין, אתם שמאל.

משה גפני: עכשיו אני כבר לא יודע מה זה ימין, מה זה שמאל.

משה גפני: אם ניסן סלומינסקי יכול לשבת אתך בקואליציה, בברית כזאת, מי אני שאחלוק על זה?

<קריאה: חזון אחרית הימים.

ניסן סלומינסקי: אם אברהם אבינו היה, הוא לא היה יושב אתה?

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אני אזכיר לך את אברהם אבינו הזה בהמשך.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

משה גפני: לא הגעתי אף פעם עד לאברהם אבינו בעניין הפוליטי.

ניסן סלומינסקי: אפילו כשהגיע לחברון ו"קום התהלך", גם אז תזכיר לנו, כי אתם שכחתם.

משה גפני: שכחתי כל הזמן.

משה גפני: יעל, אנחנו נגיע לחברון, נזכיר לניסן את אברהם אבינו.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני אזכיר לך את אברהם אבינו, אתה שכחת אותו בחברון.

משה גפני: לא תוכל להזכיר לי שום דבר, כי נצטרך להזכיר לה, ליעל גרמן תצטרך להזכיר.

ניסן סלומינסקי: איימת ש - - -

משה גפני: לא איימתי בשום דבר.

משה גפני: אמרתי: אם ייפגע ציבור מסוים, הכול יהיה על השולחן.

מאיר כהן: השעה 10:30, אדוני היושב-ראש, אנחנו פה מ-09:55.

משה גפני: תודה רבה לך.

עמיר פרץ: מאיר, זה החלק המעניין.

עמיר פרץ: עוד לא התחלת - - -

משה גפני: טוב, רבותי.

עמיר פרץ: - - - אני 25 שנה ונהנה מכל רגע.

משה גפני: בכנסת בלאו הכי לא עושים היום כלום, לפחות הוועדה הזאת עושה דברים.

משה גפני: אישור השקעה בחברת בניין הבימה בע"מ.

משה גפני: יאיר טל פה?

משה גפני: אה, יאיר טל.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, מתי נקבל את הדוח על ההשקעות בשטחים?

משה גפני: על ה - - -?

עמיר פרץ: ההשקעות בשטחים – סיכום קדנציה.

מאיר כהן: התחייבתם, גפני.

משה גפני: לא אמרתי דבר כזה.

עמיר פרץ: דוח.

עמיר פרץ: לא אמרנו שתפגע בהם.

מאיר כהן: לא לפגוע - - -

עמיר פרץ: שקיפות.

עמיר פרץ: שקיפות.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: מי מציג את הנושא של הבימה?

משה גפני: יאיר טל, אתה?

משה גפני: תתקרב לפה, בבקשה.

<יאיר טל: שר האוצר פנה לוועדה בבקשה לאשר את השקעת המדינה בחברת בניין הבימה, שהיא חברה ממשלתית עירונית, חברה בבעלות ממשלת ישראל ועיריית תל-אביב, וכל תפקידה הוא להיות הבעלים של המבנה שבו פועל כיום התיאטרון הלאומי הבימה.

עמיר פרץ: יש הפרדה בין חברת המבנה לחברת ההפעלה?

עמיר פרץ: אלה שתי חברות שונות?

<יאיר טל: הבימה כהבימה זה גוף ממשלתי, גוף מלכ"רי, עכשיו זה חל"צ, היה בעבר הקדש, ובשנות ה-60 השחקנים, כמו אומנים אחרים, העבירו את הנכס.

<יאיר טל: הם לא רצו את הנכס אצלם, העבירו אותו למדינה.

<יאיר טל: עד אז המבנה היה בבעלות הקואופרטיב.

ניסן סלומינסקי: מה האינטרס של המדינה?

ניסן סלומינסקי: היא מרוויחה מזה?

<יאיר טל: המדינה היא הבעלים של המבנה.

<יאיר טל: בשנות ה-60 הקואופרטיב של השחקנים העביר את המבנה למדינה ולעיריית תל-אביב, ומאז המבנה בבעלות המדינה ובאחריותה.

ניסן סלומינסקי: יש שם רווחים?

ניסן סלומינסקי: רק שנבין.

עמיר פרץ: למה רווחים?

עמיר פרץ: מה צריך להרוויח בהבימה?

<יאיר טל: אין רווחים.

<יאיר טל: זה בניין - - -

משה גפני: רבותי, רבותי, מה קרה?

משה גפני: זה לא שמעבירים למדינה את ישיבת פוניבז' ומשקיעים שם מיליונים, זה הבימה.

משה גפני: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאני רוצה להבין, שאם אין רווח - - -

משה גפני: אני רוצה לדעת כמה כסף הושקע בהבימה על-ידי עיריית תל-אביב ועל-ידי המדינה עד היום.

משה גפני: הרי אנחנו מאשרים את זה פה כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: וכל הזמן זה גדל וגדל, זו חבית בלי תחתית.

משה גפני: כל הזמן מוסיפים עוד כסף.

משה גפני: אני תל-אביבי, אני עובר ליד הבימה.

משה גפני: כמה אפשר להשקיע בבניין אחד?

<יאיר טל: קודם כול, שיפוץ הבניין הסתיים בינואר 2012.

משה גפני: כמה כסף הושקע שם?

<יאיר טל: סך-הכול הושקע בשיפוץ מ-2007 100 מיליוני שקלים.

<יאיר טל: זה היה כלל השיפוץ בבניין הזה.

<יאיר טל: זה בניין שהיו בו בעיות הנדסיות מאוד-מאוד קשות.

משה גפני: 100 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: לבנות אותו מחדש היה יותר זול.

משה גפני: 100 מיליון שקל זה הוצדק?

משה גפני: באמת כמו שניסן אומר, אולי היה כדאי לבנות אותו מחדש.

משה גפני: היינו שם בסיור, שמו על הגג של הבניין מלא אנטנות סלולריות.

משה גפני: אז קולט אביטל לקחה אותנו.

עמיר פרץ: ומוצדק היה לנסר בבית אל בכל-כך הרבה כסף?

משה גפני: זו שאלה טובה.

ניסן סלומינסקי: אתה צודק לא היה מוצדק, ועכשיו בונים שם - - -

עמיר פרץ: ניסן, אל תדבר על דברים מוצדקים.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שלא מוצדק.

עמיר פרץ: בפעם הבאה אני אזכיר לך את מיגרון ואת בית-אל, לא נצא מזה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שלא מוצדק, אני מסכים אתך.

עמיר פרץ: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: לא מוצדק היה לנסר, היה צריך להשאיר את זה.

עמיר פרץ: באמת?

ניסן סלומינסקי: עכשיו בונים שם מחדש.

עמיר פרץ: הוא צודק, כדי שכל החיילים שלנו ישמרו עליכם כל - - -

משה גפני: עמיר, עם כל הכבוד לך, אתה הולך אתו לקואליציה אחת.

עמיר פרץ: הבנתי.

עמיר פרץ: אולי תזהיר אותו מקואליציה אתי?

משה גפני: אני לא מזהיר מאף אחד, אני רק רוצה שידעו.

משה גפני: אתם יכולים להרחיב רגע בוויכוח הזה?

עמיר פרץ: בוודאי.

עמיר פרץ: נשמח.

משה גפני: עכשיו אני ענייני.

<יאיר טל: חשוב לציין שזה לא 100 מיליון שקלים שהשקיעה המדינה.

<יאיר טל: 100 מיליון סך-הכול שהושקעו במסגרת השיפוץ.

מאיר כהן: תל-אביב - - -

<יאיר טל: כן, עיריית תל-אביב - - -

משה גפני: עיריית תל-אביב היא גם רשות שלטונית, זה כספי ציבור.

<יאיר טל: העירייה שמה אפילו חלק יותר גדול, היה שם שיפוץ שהיא רצתה להוסיף.

משה גפני: מה?

<יאיר טל: אני אומר שעיריית תל-אביב שמה חלק גדול יותר מהממשלה, כי מעבר לשיפוץ הראשוני שהוסכם עליו - - -

משה גפני: לא זה מה ששאלתי.

משה גפני: אני לא מביע עמדה לכאן או לכאן.

משה גפני: אני אבקש מחברי הוועדה לאשר, אני מקווה שיאשרו את זה, לא זאת הבעיה.

משה גפני: שאלתי כמה הושקע בזה, ועיריית תל-אביב זה גם כספי ציבור, אלה לא כספים שהגיעו מתורם אלמוני מקולומביה.

משה גפני: עיריית תל-אביב השקיעה, מדינת ישראל השקיעה, משרד האוצר שם בזה כסף.

משה גפני: אני שואל: כמה עלה למשלם המסים הישראלי והתל-אביבי – כמה עלה השיפוץ?

ניסן סלומינסקי: כמה תוכנן שיהיה וכמה היה בפועל?

משה גפני: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי 76 מיליון תוכנן ובפועל זה כבר עובר על 100 - - -

<יאיר טל: אתה צודק.

<יאיר טל: ב-2007, כשהוחלט לשפץ את המבנה, בשל כל הבעיות שהיו בו, סוכם על שיפוץ שעלותו הוערכה ב-76 מיליון.

<יאיר טל: זכרת במדויק.

ניסן סלומינסקי: בינתיים זה כבר מגיע ל-100 מיליון.

<יאיר טל: קודם כול, שתי הערות.

<יאיר טל: זה הסתיים.

<יאיר טל: המבנה הזה פועל מינואר 2012, זאת אומרת, השיפוץ נגמר.

<יאיר טל: במהלך השיפוץ העירייה החליטה שהיא רוצה לשפץ עוד שני אולמות שלא תוכנן לשפץ, אז היא מימנה, זה עלה עוד - - -

משה גפני: אני לא שומע.

משה גפני: אמנון, רוברט, תעשו לי טובה, זה דיון חשוב, אני רוצה לשמוע.

משה גפני: כן.

<יאיר טל: כמו שאמר חבר הכנסת סלומינסקי, ב-2007, כשהוחלט לשפץ את המבנה, תוכנן שיפוץ בעלות של 76 מיליוני שקלים.

<יאיר טל: השיפוץ הסתיים, התיאטרון כבר פועל בו מינואר 2012, והוא עלה 100 מיליוני שקלים.

משה גפני: 100 מיליון שקל עלה השיפוץ של הבימה למשלם המסים הישראלי.

משה גפני: 100 מיליון שקל.

עמיר פרץ: נו, מה הבעיה?

משה גפני: זה בסדר גמור, אני אתמוך בזה, אבל שנדע.

עמיר פרץ: תמכת בזה קודם, אתה אישרת את זה.

עמיר פרץ: עכשיו אתה נזכר?

משה גפני: נכון.

משה גפני: אגב, למה היתה החלטה שהמדינה תיקח את זה?

ראובן ריבלין: כי זה התיאטרון הלאומי.

משה גפני: אומר ניסן סלומינסקי, כבר היה עדיף להרוס את המבנה ולבנות בניין חדש.

משה גפני: זה 100 מיליוני שקלים.

משה גפני: למה לא?

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: בכל מדינת ישראל תעשה חישוב, אין שום השקעה כדאית.

עמיר פרץ: אתה מכיר מישהו שהיה קונה את המדינה במחיר שהשקענו בה?

עמיר פרץ: מה עכשיו אתה בא עם השטויות שלך?

עמיר פרץ: זה תיאטרון לאומי.

ראובן ריבלין: מורנו ורבנו יושב-ראש ועדת הכספים, עוד מעט יאמרו המיתולוגי.

ראובן ריבלין: חביבי, להספיד פה אנשים חופשיים לגמרי ומאוד לארג'ים, אז אני אומר לך שעוד מעט אתה - - -

משה גפני: האמת היא שאתה צודק, כי פתאום אני רואה שוועדת הכספים – אף פעם לא היה דבר כזה – הפכה להיות המצרך המבוקש ביותר אצל המפלגות.

ראובן ריבלין: כי עדיין אין ועדות אחרות.

משה גפני: לא בגלל זה.

משה גפני: ארבע מפלגות רבות על התפקיד הזה, אף פעם זה לא היה.

עמיר פרץ: אחרי ששדרגת את התפקיד.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לך - - -

משה גפני: כן, בבקשה.

ראובן ריבלין: - - שעלות שימור בית פרומין, להבדיל – אני לא אומר אלף הבדלות – יצר למדינה צורך של השקעה של קרוב ל-200 מיליון שקל, לא סופי, ובכל זאת חשבנו שיש דברים שהם ערכיים ובעניין זה אנחנו צריכים לנקוב אפילו בסכום הזה.

ראובן ריבלין: בית הבימה הוא בניין בעל ערך למדינת ישראל, לציונות ולעם היהודי, בכל זאת "הדיבוק" היה שם אפילו לפני שנולדנו, ונולדנו לפני הרבה זמן.

משה גפני: אתה צודק, רק - - -

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר עוד דבר אחד אם כבר התפרצתי.

ראובן ריבלין: בזמנו הייתי חבר העיר ירושלים, ונשאלה השאלה האם לבנות את תיאטרון ירושלים, ובאותה עת אנחנו משקמים את השכונות, את הקטמונים.

ראובן ריבלין: אמרתי לראש העיר בתור חבר מועצה חדש – אף פעם בפוליטיקה לא הייתי צעיר, דרך אגב – מדוע לא נשקיע את אותם כספים המיועדים לבניית תיאטרון ירושלים כדי לשקם את השכונות, להיטיב עם בני השכונות שלא שפר מזלם והאזור מחייב טיפול?

ראובן ריבלין: אמר לי ראש העיר המיתולוגי חד-משמעית, ראש העיר של כל הערים – זאת אומרת, הוא חיפש את התירוץ שראש עיר מחויב – הוא אמר:

ראובן ריבלין: קיבלתי תרומה והתורם מבקש להשקיע רק בתיאטרון.

ראובן ריבלין: אמרתי לו: תיקח את התרומה לתורם ותאמר לו: אם זה כך, אנחנו לא רוצים.

ראובן ריבלין: בא אלי אחר-כך טדי ואמר: תשמע, כשאני אלך אליו, יכול להיות שהוא יאמר להחזיר אותו, אבל אני אומר לך, רובי, שחשוב מאוד שיהיה תיאטרון בירושלים.

ראובן ריבלין: אתה יודע מה?

ראובן ריבלין: הוא צדק.

ראובן ריבלין: אתה יודע מה?

ראובן ריבלין: הוא צדק, כי זה תפארת כל ירושלים.

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא כמו הבימה.

ראובן ריבלין: כשפתחנו את הסינימטק בשדרות – שמחנו.

ניסן סלומינסקי: רובי, זה שונה מהבימה.

ראובן ריבלין: גם קולטורה זה דבר חשוב.

ראובן ריבלין: תאמר על גולדה, אם היה צריך שיהיה - - -

ניסן סלומינסקי: הבימה כמו הקאמרי כמו אחרים, יש הרבה.

ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר לגמרי.

אבישי ברוורמן: גם תרבות וגם קולטורה.

אבישי ברוורמן: ..

ראובן ריבלין: זה לא רק תרבות, זה גם קולטורה.

ראובן ריבלין: ..

עמיר פרץ: תתקדם נו, הצבעה.

משה גפני: עמיר, דקה.

משה גפני: רובי, יש חלק שני לעניין הזה, ואת זה ביקשתי לברר.

משה גפני: צריך להשקיע, המדינה השקיעה, בסדר, השאלה אם ההתנהלות הכספית היתה טובה, את זה גם צריך לברר – כמה העלות הכוללת, כמה היה התכנון.

משה גפני: אומר יאיר טל שזה בסדר, זאת אומרת, זה מה שנעשה, והתפקיד של הוועדה זה לפקח על עבודת הממשלה.

ראובן ריבלין: בזה אתה צודק במאה אחוז.

משה גפני: זה לא כמו שאם יהיה פה מישהו שיהיה מהמפלגה של שר האוצר, ועל זה אולי לא נפקח.

משה גפני: ..

ראובן ריבלין: אין שמים אפוטרופוס על הציבור, אלא אם כן קופה של שרצים תלויה על גבו.

משה גפני: נכון.

משה גפני: צריך לבדוק את זה.

משה גפני: אישור השקעה בחברת בניין הבימה בע"מ – הבקשה של שר האוצר, כפי שהסביר סגן החשבת הכללית, יאיר טל.

משה גפני: מי בעד אישור?

ניסן סלומינסקי: זו הבקשה האחרונה או שיהיו עוד בקשות?

עמיר פרץ: די, ניסן.

יעל גרמן: יש לי שאלה.

משה גפני: יעל, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע מה אני שואל.

משה גפני: ניסן שואל האם זו הבקשה האחרונה.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי, אני יודע מה אני שואל.

משה גפני: דקה.

משה גפני: דקה.

משה גפני: דקה.

ניסן סלומינסקי: בפעם הקודמת אמרתי את זה, וגם אז אמרו "נגמר", ומאז זה עלה ב-24 מיליון.

אבישי ברוורמן: הממשלה הבאה תעצור את הכספים בהתנחלויות ותעביר אותם להבימה.

ניסן סלומינסקי: מהפעם הקודמת זה עלה ב-24 מיליון, רק שתדע, אז אני שואל אם זו הבקשה האחרונה.

ראובן ריבלין: לא יעצרו, לא להבימה וגם לא למתיישבים.

יעל גרמן: אנחנו רוצים לקבל כמה תשובות לכמה שאלות.

עמיר פרץ: ויתרתי על השאלות, אני בעד.

משה גפני: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: כעיקרון אני תומך בכל עזרה להבימה ושני דברים אנחנו רוצים לדעת: האחד, היתה שם חריגה של 22 מיליון - - -

ניסן סלומינסקי: 24 מיליון.

מאיר כהן: 24 מיליון.

מאיר כהן: לא שמענו אפילו מלה אחת למה.

מאיר כהן: אגב, חבר הכנסת רובי ריבלין, בניתי בדימונה תיאטרון, הסיבה שמקום שאין בו תרבות, זה כמו גוף שאין בו נשמה.

ראובן ריבלין: חנכת את זה - - -

מאיר כהן: אתה היית.

עמיר פרץ: מאיר, באיזה מספר התחלת ובמה גמרת?

מאיר כהן: התחלתי ב-11 מיליון, סיימתי ב-10 מיליון, כי קיבלתי עוד תרומה באמצע.

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: עמיר שאל אותך מה היתה העלות של הבניין בהתחלה ומה היה בסוף.

מאיר כהן: 11 מיליון וסיימתי עם 10 מיליון, כי מיליון שקלים קיבלנו תרומה לכיסאות מקרן "ברכה".

מאיר כהן: מה שתכננתי, עמדתי בו, לכן נראה לי מוזר 24 מיליון.

מאיר כהן: הדבר השני – זאת השאלה החשובה - - -

משה גפני: קארין, בבקשה.

קארין אלהרר: יש לי שאלה – אני מבינה שבשנת 2002 יצאו לדרך – כי היתה בעיית נגישות מאוד קשה לאנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: להבנתי מתלונות שקיבלתי גם כאשר התיאטרון היה בנוי ורצו לפתוח בצורה מסודרת, עדיין היו בעיות נגישות ואני רוצה לוודא שהפעם גם העלות התקציבית הנוספת פותרת את כל בעיות הנגישות והתיאטרון יעמוד בתקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אני כמובן מצטרפת לחברתי, קארין אלהרר.

יעל גרמן: אני חושבת שנאמר את זה במפורש: אנחנו נתנגד למתן כסף כל עוד אין נגישות.

יעל גרמן: כל עוד האולם לא מונגש, אנחנו מתנגדים להעביר כסף.

יעל גרמן: יש כמה שאלות.

יעל גרמן: קודם כול, הייתי רוצה לדעת מה מקורות הרווח של החברה הספציפית, האם יש לה נכסים?

יעל גרמן: האם יש לה רווחים על הנכסים?

יעל גרמן: זאת שאלה אחת.

יעל גרמן: שאלה שנייה, וזה ליושב-ראש ועדת הכספים או לנציג הממשלה שביקש את זה - - -

משה גפני: נציג הממשלה זה יאיר טל, הוא ביקש את זה, הוא בשם שר האוצר.

יעל גרמן: השאלה היא, מדוע על-ידי הקצאת מניות, כשאין לזה כל ערך?

יעל גרמן: זה כמו להדפיס כסף.

יעל גרמן: אנחנו מוסיפים עוד מניות, שזה חסר כל ערך, ומדוע לא הלוואת בעלים שאולי ביום מן הימים, אולי הבימה יום אחד תהיה רווחית ותוכל להחזיר את זה לממשלה?

אבישי ברוורמן: דוד בועז, שהוא אדם מאוד רציני, היה יושב-ראש, היה אחראי על התקציבים, ואחד האנשים הרציניים, הוא יושב-ראש הוועד המנהל של הבימה, של התיאטרון, נכון?

עמיר פרץ: אבישי, הם מפרידים בין החברות, יש חברת הבניין וחברת ההפעלה.

אבישי ברוורמן: חסרה לי נקודת המבט של האנשים האחרים.

עמיר פרץ: הם מפרידים.

עמיר פרץ: לחברת ההפעלה אין נכסים.

עמיר פרץ: אלה שתי חברות שונות.

משה גפני: אבישי, לאן אתה הולך?

אבישי ברוורמן: אני הולך לצלצל לדוד בועז לשאול את דעתו, זה חשוב לי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: ניסן.

ניסן סלומינסקי: אותן שאלות.

ניסן סלומינסקי: א', האם זה באמת הסכום הסופי?

ניסן סלומינסקי: ב', האם יש רווחים, ואם יש רווחים, האם זה בכלל לא קשור?

ניסן סלומינסקי: כאן יש גוף אחד שרק משקיע וגוף אחר שאולי עושה רווחים בנושא הזה.

<יאיר טל: אני אשיב.

ניסן סלומינסקי: ג', האם מעבר לתוכנית המקורית יש תוספות, כשתוך כדי יש תיאבון ומחליטים לשפץ עוד דברים ועוד דברים?

<יאיר טל: אני אתייחס.

<יאיר טל: קודם כול, לגבי - - -

משה גפני: רגע.

<יאיר טל: סליחה.

<יאיר טל: אני להוט לענות.

משה גפני: אני מצטרף לשאלות שנשאלו כאן, גם בטלפון דיברתי על זה, ואני מקווה שתשיב.

משה גפני: יש לי שאלה, כיוון שרובי ריבלין העלה את הנושא הזה של תיאטרון ירושלים.

משה גפני: יש חשיבות לעם היהודי, וזה ייחודי לעם היהודי, זה לימוד תורה, האם מאז קום המדינה ועד היום המדינה השקיעה בשיפוץ של ישיבה אחת?

משה גפני: אחת, אני לא אומר, יש הרבה, כמו שלא משקיעים בכל התיאטרונים.

משה גפני: יש תיאטרון הבימה בתל-אביב, יש את התיאטרון בירושלים, נדמה לי שהמדינה בדימונה גם כן עזרה לך - - -

ראובן ריבלין: יש בהרצליה היום יופי של תיאטרון.

משה גפני: כן.

משה גפני: בהרצליה ודאי.

מאיר כהן: המדינה עזרה לי גם בשיפוץ של ארבע ישיבות בדימונה.

מאיר כהן: אתה רוצה, אני אשלח לך מסמך כמה המדינה עזרה.

יעל גרמן: בהרצליה הקימו כוללים ומקוואות על חשבון העירייה.

משה גפני: מקוואות וישיבות זה משהו אחר.

יעל גרמן: כוללים.

מאיר כהן: גם ישיבות.

מאיר כהן: לא מזמן - - -

משה גפני: אני רוצה להגיד לך שאם המדינה עזרה בשיפוץ ישיבה בדימונה, אני מוסיף לך מכספי כסף.

מאיר כהן: אדוני, האם פיתוח של חצרות - - -

משה גפני: אין פיתוח של חצרות בבתי ספר בכל המקומות?

מאיר כהן: לא, סליחה, הפיתוח היה מיועד רק לישיבה.

משה גפני: אמרת גם מקווה, זה בסדר.

משה גפני: שאלתי.

משה גפני: אתה לא נציג החשב הכללי.

משה גפני: אני שואל את נציג החשב הכללי, האם היה מאז קום המדינה שלקחו ישיבה אחת – בכל אופן זו התרבות של העם היהודי – ושיפצו אותה ב-100 מיליון שקל?

משה גפני: האם היה דבר כזה?

אמנון כהן: במיליון לא ב-100.

משה גפני: במיליון.

עמיר פרץ: אני רוצה רק לחדד את השאלה שלך, גפני.

משה גפני: בבקשה.

עמיר פרץ: מכיוון שמגדירים את הישיבות, מה שנקרא "מלאכתם – אומנותם" - -

משה גפני: תורתם – אומנותם.

עמיר פרץ: - - זה במסגרת האומנות.

עמיר פרץ: אתה יכול להכניס את הישיבות, זו אותה מסגרת יחד עם התיאטרון.

עמיר פרץ: ..

עמיר פרץ: נכון או לא?

משה גפני: זה נושא קצת מצחיק מה שהעליתי, אבל אני מתייחס לזה מאוד ברצינות.

משה גפני: אני הבאתי את זה, אני הולך לתמוך בזה, אני חושב שיש רבים מאוד שחושבים שזה חשוב, לכן צריך לאשר את זה, ואני קורא לחברי הוועדה לאשר את זה אחרי שתהיינה תשובות.

ראובן ריבלין: לבעלזא לא נתנו?

משה גפני: שקל לא.

משה גפני: המדינה לא נתנה שקל.

משה גפני: הם הביאו תרומות.

משה גפני: אין שקל אחד מתקציב המדינה לשיפוץ של ישיבות.

משה גפני: אפילו לא שקל, ולא לבתי כנסת.

ניסן סלומינסקי: נאמר "קנאת סופרים, תרבה חוכמה".

ניסן סלומינסקי: כמה שאלה בונים גדול, אלה בונים יותר גדול.

משה גפני: לא לישיבות.

משה גפני: אתה יודע מה, גם לא לישיבות הסדר, גם לא לישיבות הציוניות-דתיות.

אבישי ברוורמן: גפני, אם זה יימשך עוד יום, אתה תהיה יושב-ראש ועדת כספים.

אבישי ברוורמן: אתה מדבר כמו יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: בבקשה, יאיר.

<יאיר טל: אני אתחיל עם השאלה שלך.

ראובן ריבלין: כך אתה עוד יכול להיות ראש ממשלה בכנסת הזאת.

ראובן ריבלין: ..

ניסן סלומינסקי: רובי, יטילו עליך אולי באיזה שלב לפני.

ראובן ריבלין: אני לא אפסול אף אחד, אני מבטיח לך.

ניסן סלומינסקי: תפסול אחד, כן.

ראובן ריבלין: אין לי שום דבר נגדי, אני לא אפסול אף אחד...

אבישי ברוורמן: אין חרמות.

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

משה גפני: בבקשה, יאיר.

משה גפני: אם אתה יכול להשיב, לפי הסדר.

<יאיר טל: אני אתחיל עם שאלתך בתור היושב-ראש.

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אני אחד מהחברים.

משה גפני: לא שאלתי בתור יושב-ראש, שאלתי כמו אחד מהחברים.

<יאיר טל: אין בעיה.

משה גפני: לפי הסדר.

<יאיר טל: קודם כול, לשאלת הנגישות.

<יאיר טל: עוד פעם, אני אומר את הדברים למיטב ידיעתי.

<יאיר טל: בפעמים שהייתי במבנה, המבנה מונגש למיטב ידיעתי.

<יאיר טל: בכל מקרה, אני מתחייב לחזור אליך.

<יאיר טל: אחרי הדיון אני ארים טלפון לברר את זה.

<יאיר טל: למיטב ידיעתי הוא מונגש, אני לא יכול פה להתחייב.

משה גפני: יעל אמרה שהם לא יתמכו.

משה גפני: אני מוכן לעשות הפסקה.

ניסן סלומינסקי: האישור יהיה מותנה בזה.

משה גפני: כן, או שנעשה הפסקה.

משה גפני: יש לנו עוד סעיפים.

<עירית פוגל: אני מנהלת תחום התיאטרון במשרד התרבות, ואני יכולה להעיד שתיאטרון הבימה הוא תיאטרון מונגש.

קארין אלהרר: בהתאם לתקנות החדשות?

<עירית פוגל: כן.

משה גפני: קארין, עשינו משהו.

משה גפני: בבקשה, יאיר, הלאה.

<יאיר טל: לגבי החריגה וסופיות התהליך.

<יאיר טל: קודם כול, התהליך הוא סופי, כי התיאטרון כבר פועל במבנה.

<יאיר טל: המבנה נחנך בינואר 2012.

<יאיר טל: להגיד לך שבעתיד לא יצטרכו עוד שיפוצים, אני לא יכול לדעת, אבל השיפוץ הזה יצא לדרך ב-2007 והסתיים ב-2012.

<יאיר טל: ההליך הזה הסתיים.

משה גפני: זאת אומרת, לא יהיו יותר בקשות של תקציב?

<יאיר טל: על הפרויקט הזה – לא.

<יאיר טל: הוא הסתיים הפרויקט.

<יאיר טל: ביחס לפער בין העלות הסופית לעלות ההתחלתית – קודם כול, מעבר ל-76 מיליוני שקלים, עיריית תל-אביב הוסיפה עוד 15 מיליוני שקלים על שני אולמות שבתכנון המקורי לא נכללו בשיפוץ.

<יאיר טל: הוחלט שאין מקום לשפץ אותם.

<יאיר טל: עיריית תל-אביב רצתה לשפץ את שני האולמות התחתונים, מי שמכיר, בבניין הבימה, אז היא הוסיפה עוד 15 מיליון שקלים.

ניסן סלומינסקי: הם בתוך ה-100 או שהם בנוסף?

<יאיר טל: לא, בתוך.

<יאיר טל: הם חלק מהפער בין ה-76 ל-100, חלק מאותם 24 מיליוני שקלים.

<יאיר טל: בנוסף, מי שזוכר, היו בזמנו סכסוכים בין הקבלן שנבחר לבצע לקבלן אחר שביצע את הפרויקט, היו שם עיכובים בפרויקט, היגררות של התהליך, שזה גרר עלות נוספת של 9 מיליון שקלים.

<יאיר טל: לשאלה, הפרויקט הסתיים.

<יאיר טל: לשאלתך על מקורותיה של החברה.

<יאיר טל: חברת בניין הבימה זו חברה שעיסוקה היחיד זה להחזיק את הבניין הזה, היא הבעלים של הנכס.

<יאיר טל: תיאטרון הבימה משלם לה דמי שימוש בגין המבנה.

<יאיר טל: אין לה נכסים מעבר, אין לה רווחים.

יעל גרמן: מה המאזן האחרון שלה, דוח רווח-הפסד?

<יאיר טל: אין לי פה, אני אחזור אליך עם הנתונים.

<יאיר טל: זו חברה שזה כל עיסוקה.

<יאיר טל: אני אחזור אליך עם הנתונים האלה, אני לא יודע לשלוף לך מהראש.

יעל גרמן: החניון הוא לא חלק ממנה?

<יאיר טל: החניון לא.

יעל גרמן: רק הבניין עצמו?

<יאיר טל: כן.

<יאיר טל: גם נמצא פה נציג החברה אם הוא רוצה להוסיף משהו - - -

משה גפני: מי זה נציג החברה?

משה גפני: בבקשה.

<אורי קופרברג: אני מחברת המשכן לאומנויות הבמה, ואנחנו מנהלים את חברת בניין הבימה.

<אורי קופרברג: לשאלתך, החברה לא רווחית, יש לה רק הבניין הזה.

<אורי קופרברג: החניון לא קשור אליה.

ראובן ריבלין: האם החניון שייך לעירייה?

<אורי קופרברג: החניון שייך לעירייה, חברת "אחוזת החוף" מנהלת אותו.

ניסן סלומינסקי: לשותף אחד יש רווחים, השותף השני רק נותן.

<אורי קופרברג: אנחנו מקבלים את דמי השימוש מהתיאטרון.

ניסן סלומינסקי: כמה זה?

ניסן סלומינסקי: זה סמלי או אמיתי?

<אורי קופרברג: 5% מההכנסות של התיאטרון בבניין, זה סדר גודל של - - -

יעל גרמן: דוח רווח-ההפסד שלכם לשנת 2011.

<אורי קופרברג: ב-2012 יש הפסד.

ניסן סלומינסקי: לא מקבלים כלום בדרך כלל, אתה אומר.

<אורי קופרברג: גם הכסף שמקבלים לא מיועד להשקעה בחזרה בבניין, זה לא כסף שמחלקים עכשיו.

יעל גרמן: אם אתם גרעוניים.

יעל גרמן: מה תעשו כאשר לא תוכלו לתחזק את הבניין?

<אורי קופרברג: אנחנו לא גרעוניים.

<אורי קופרברג: אם אין לנו כסף, אנחנו פחות משקיעים בבניין.

<אורי קופרברג: כרגע הבניין חדש.

יעל גרמן: יכול להיות שבעוד 5 או 10 או 15 שנים, כאשר הבניין לא יהיה חדש, מכיוון שאתם לא מספיק רווחיים כדי לשים בצד את הכספים שצריך לשים בגין פחת ובלאי, תבואו לכאן שוב ותבקשו.

<אורי קופרברג: בהנחה שהתיאטרון ישלם, אני לא צריך להיות בבעיה.

<יאיר טל: במסגרת ההסכם מופיע מה גובה דמי השימוש.

<יאיר טל: זה הסכם משולש – הממשלה, העירייה והחברה.

<יאיר טל: מופיע שם מה דמי השימוש שישלם התיאטרון, זה בהסכם.

יעל גרמן: למה הקצאת מניות ולא בעלים?

אבישי ברוורמן: גפני, ב-11:00 יש מליאה.

משה גפני: ביקשנו אישור להמשיך.

משה גפני: מה יש לך לעשות במליאה, נאומים בני דקה?

אבישי ברוורמן: לא מליאה, יש לי פגישות אחרות.

משה גפני: הצעת אי-אמון.

משה גפני: .. לא ניקח הרבה זמן, אבל הנושא של קריית-גת אני רוצה - - -

<יאיר טל: אני חייב לה עוד תשובה.

משה גפני: בטח-בטח.

משה גפני: אתה גם חייב לי בסוף.

<יאיר טל: לגבי מתכונת ההשקעה – למה מניות נדחות ולא הלוואת בעלים?

<יאיר טל: זאת מתכונת ההשקעה בחברה.

<יאיר טל: אין לזה מבחינתנו משמעות, כי ממילא החברה הזאת זו לא חברה שצוברת עודפים ואמורה לחלק, אלא זו חברה שכל פעילותה, שמה שהיא מכניסה היא משקיעה בחזרה בבניין.

<יאיר טל: היה ובעתיד החברה הזאת תפורק מסיבה כלשהו וייוותרו נכסים לחלוקה, גם המניות הנדחות - - -

משה גפני: התקיים דיון על השאלה הזאת שיעל שאלה?

משה גפני: זאת אומרת, מתי שהחליטו על הדבר הזה, התקיים באיזה פורום דיון או שאתה עכשיו עונה תשובה?

<יוני כהן: אני מרשות החברות הממשלתיות.

משה גפני: היא שאלה שאלה.

משה גפני: האם התקיים על זה דיון באיזה פורום מתי שהחליטו על כך?

<יוני כהן: התקיים דיון גם בחברה עצמה, קודם כול בדירקטוריון, וגם בין הבעלים, באיזה דרך להשקיע בחברה, והביאו כל מיני שיקולים בחשבון, היו גם שיקולי מיסוי – האם כשאנחנו נותנים לחברה הקצאה בדרך של הלוואה, האם יש מע"מ על הסכום הזה.

<יוני כהן: זאת אומרת, זה תקצוב נוסף שהמדינה צריכה לתת.

<יוני כהן: אני חושב שהגיעו למסקנה שבדרך של השקעה, בדרך הון-מניות, הסיכון הזה נמוך יותר.

<יוני כהן: בנוסף, כמו שאמר יאיר, אף אחד לא מצפה שההלוואה הזאת תחזור.

<יוני כהן: הדייר העיקרי, הם לא מוציאים מכרז להשכרה של הבניין.

<יוני כהן: יש להם דייר אחד ידוע – תיאטרון הבימה, שהוא מתוקצב על-ידי מדינת ישראל.

<יוני כהן: זאת אומרת, הכסף בחלקו הגדול בא מהמדינה ומכרטיסים, והחברה הזאת אמורה לקבל.

<יוני כהן: במשך השנים התיאטרון היה בתהליך הבראה, במשך איזה עשר שנים.

<יוני כהן: אם התיאטרון יעמוד בהתחייבויות שלו, החברה תוכל להחזיק מעמד.

<יוני כהן: אם התיאטרון לא יעמוד בהתחייבויות שלו, המדינה בזרוע אחרת צריכה לתקצב אותו, ואולי מהתקצוב הזה החברה תקבל את הכסף לתפקוד השוטף.

<יוני כהן: זה פחות או יותר הסידור.

<יוני כהן: הכול ציבורי.

<יוני כהן: אולי חלק של הכרטיסים לא ציבורי, אבל חלק גדול מהכספים מהדייר וגם מהמשכיר - - -

ניסן סלומינסקי: לבעלים, כלומר למדינה, יש מעמד בניהול?

<יוני כהן: אתה מדבר על התיאטרון?

<יאיר טל: בניהול של התיאטרון?

מאיר כהן: אתם מדברים על חברה בורסאית?

מאיר כהן: באמת נו, זה מתחיל להיות מוגזם.

מאיר כהן: התיאטרון הזה יורד לכל הארץ, רץ לכל הפריפריה, מביא הצגות בהפסד, מסבסד הצגות.

מאיר כהן: אתם מתייחסים אליו כאילו הוא איזה בנק שמניב כסף.

ניסן סלומינסקי: הפוך, לא הבנת.

ניסן סלומינסקי: יש כאן קשר – ככל שהתיאטרון מפסיד, המדינה תזרים יותר כסף.

ניסן סלומינסקי: זה הלינקייג'.

מאיר כהן: עדיין המדינה בקושי מזרימה כסף.

מאיר כהן: אתה יודע מה ההבדל בינינו לבין צרפת?

ניסן סלומינסקי: מאיר, שאלתי אם למדינה יש איזה - - -

מאיר כהן: זה קצת מעמיד אותנו כאיזה חטטנים.

אבישי ברוורמן: זו כבשת הרש - - -

מאיר כהן: הבימה זו הבעיה שלנו?

משה גפני: רבותי.

משה גפני: מאיר.

מאיר כהן: מספיק, נו באמת.

משה גפני: לא.

משה גפני: אין מספיק.

משה גפני: מותר לאנשים לשאול שאלות.

משה גפני: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: המדינה נותנת 50 מיליון, היא יכולה להזרים כל הזמן?

מאיר כהן: הם לא מזרימים כל הזמן.

מאיר כהן: הם החליטו לשפץ, שיפצו.

מאיר כהן: אם היית רואה מה קורה בתיאטרון גשר, שכל שנתיים נותנים - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי הוא חבר ועדת הכספים הזמנית, מכובד, רציני, שואל שאלות, ואני אאפשר לו, עם כל הכבוד.

משה גפני: כן, מה הדיון הזה?

ניסן סלומינסקי: אני שואל שאלה פשוטה.

ניסן סלומינסקי: האם למדינה יש מעמד בניהול התיאטרון או השפעה, מאחר שבכל גירעון של התיאטרון המדינה תזרים בדרך הזאת כספים?

עמיר פרץ: זה לא הדיון עכשיו.

משה גפני: יאיר משיב לך.

עמיר פרץ: לא דנים על התיאטרון עכשיו.

עמיר פרץ: מה קורה פה?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שאל שאלה, יאיר ישיב לו.

עמיר פרץ: דנים רק על חברת הבניין, לא על התיאטרון.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אתם סתם מבזבזים זמן.

ניסן סלומינסקי: החברה כל הזמן תזרים כספים.

עמיר פרץ: היא לא מזרימה.

ניסן סלומינסקי: היא כן תזרים.

ניסן סלומינסקי: לא שמעת על הלינקייג' שיש.

עמיר פרץ: ניסן, אני שומע וקולט מהר.

עמיר פרץ: יש פה חברה.

עמיר פרץ: אם אני הנהלת החברה, תבוא אלי המדינה ותגיד: אנחנו רוצים לתת לכם 20 מיליון שקלים לשיפוץ, אני לא רוצה, מה פתאום שאני אקח הלוואה כשאין לי מאיפה להחזיר אותה.

ניסן סלומינסקי: לא דיברתי על הלוואה.

עמיר פרץ: סליחה.

עמיר פרץ: אין קשר בין ההכנסות של חברת התיאטרון לבין - - -

ניסן סלומינסקי: יש קשר.

ניסן סלומינסקי: לא שמעת.

משה גפני: עמיר, עזוב את הדיאלוג זה לוקח זמן.

ניסן סלומינסקי: יש קשר, לא שמעת.

משה גפני: ניסן שאל שאלה.

ניסן סלומינסקי: השכירות שהיא - - -

משה גפני: הבית היהודי לא שומע לי בכלל?

משה גפני: שאלת שאלה.

משה גפני: עמיר פרץ, נכון לעכשיו - - -

עמיר פרץ: יש דמי שכירות קבועים.

ניסן סלומינסקי: - - - משלמים את זה בגלל שהם בגירעון כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: למה אתה לא שומע?

משה גפני: איזו קואליציה?

משה גפני: תקשיב לי.

משה גפני: ניסן, שאלת שאלה, נציג הממשלה צריך להשיב לך.

משה גפני: עמיר פרץ נכון לבוקר הזה עדיין לא נציג הממשלה, היום הוא חבר כאן.

עמיר פרץ: הוצאת את שק המלח השני.

עמיר פרץ: דבר.

משה גפני: אתם סתם מאריכים את הזמן.

משה גפני: שאלת שאלה, אני מאפשר לך - - -

אמנון כהן: הוא חבר ועדה מכובד.

משה גפני: בבקשה, יאיר.

משה גפני: תשיב לו.

<יאיר טל: אני אשיב לו.

<יאיר טל: תיאטרון הבימה הוא תיאטרון שנמצא תחת תוכנית הבראה שחתמנו עליה לפני כחודשיים, שלושה חודשים.

מאיר כהן: לא היה להם כסף למשכורות.

<יאיר טל: התיאטרון כיום פועל תחת חשב מלווה מטעם המדינה.

<יאיר טל: יש תוכנית הבראה עם מתווה להבאת התיאטרון למתכונת פעילות בת קיימה באופן עצמאי.

<יאיר טל: התיאטרון כמובן הוא גוף נתמך על-ידי הממשלה, אבל מעבר לכך אנחנו דואגים להרים אותו על הרגליים במסגרת כל התוכנית.

<יאיר טל: בין היתר התיאטרון כן משלם לחברה את דמי השכירות שנקבעו.

אבישי ברוורמן: הערה של 20 שניות, כבוד היושב-ראש.

משה גפני: שנייה, הוא באמצע תשובה.

משה גפני: ניסן, קיבלת תשובה?

ניסן סלומינסקי: כן.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אתה רוצה להעיר הערה?

אבישי ברוורמן: 20 שניות.

משה גפני: 20 שניות, בסדר.

אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי, בגלל שאני מעריך ומכבד את התיאטרון בדקתי עם יושב-ראש הוועד המנהל דוד בועז, שהוא אדם רציני, והוא הסביר לי.

אבישי ברוורמן: אני אגיד לך מה מפריע לי בכל הדיונים האלה: אמרתי ליעל קודם בהערת ביניים, "penny smart and pound foolish" – על ה-5 מיליון האלה של הבימה תיכף יבואו פה מיליארדים.

אבישי ברוורמן: תקציב הביטחון, התנחלויות, הם עוברים כאילו לא היה כלום, ולכן במקרה הזה התרבות כל-כך מופלית לרעה, ואמר את זה ידידי משכבר הימים, מאיר כהן.

אבישי ברוורמן: בניתי הרבה בחיים שלי, לפעמים יש לך קצת חוסר, ומכיוון שאני מאוד סומך על דוד בועז שמנהל את הבימה ושמעתי את דבריו, אני חושב שאפשר להפסיק את הדיון הזה, וכאן אפשר להצביע ולעבור לנושאים הבאים.

עמיר פרץ: נכון מאוד.

משה גפני: יעל.

יעל גרמן: הערה אחרונה.

יעל גרמן: אני מאוד-מאוד מעריכה את פרופ' ברוורמן וגם מחשיבה אותו כמורה ומלמד.

יעל גרמן: אני חושבת שדין פרוטה כדין מאה.

יעל גרמן: אנחנו יושבים כאן מתוך אחריות ציבורית על כל שקל ו-5 מיליון שקל.

אבישי ברוורמן: אני מקבל מה שאת אומרת, אבל יש - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: תאפשר לה, תאפשר לה.

יעל גרמן: ולכן אנחנו צריכים לדון בכובד ראש - -

אבישי ברוורמן: קיבלתי את הדבר הזה.

יעל גרמן: - - גם על 5 מיליון, גם על 50,000 וגם על 500 מיליון - -

אבישי ברוורמן: לצערי על 500 מיליון אנחנו לא דנים.

יעל גרמן: נתחיל לדון.

אבישי ברוורמן: זו ההערה שלי לידידי היקר, שהוא היה חבר אתי בוועדת הכספים הקודמת.

משה גפני: אבישי, אתה מפריע לה, וסביר להניח שיהיה שר אוצר חדש ויהיו חברי אופוזיציה חדשים וידונו עכשיו גם על 500 מיליון.

משה גפני: ..

עמיר פרץ: נכון, הכול יהיה בשקיפות.

משה גפני: הכול יהיה בשקיפות.

משה גפני: גם על ה-500 מיליון ידונו.

משה גפני: .. שכחת מה דיברנו בינינו, מה נעשה ביחד?

אבישי ברוורמן: נעשה טוב.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם על המיליארדים ידונו.

משה גפני: גם על המיליארדים.

יעל גרמן: - - עם זאת, אני חייבת לציין בהערה לגבי מספר הערות שניתנו כאן:

יעל גרמן: התרבות זה לא דבר רווחי, מדינה חייבת לתקצב את התרבות.

משה גפני: אני אומר את זה כל הזמן.

יעל גרמן: המדינה מתקצבת את התרבות לא מספיק, התקציבים שלנו קטנים מאוד, גם לעומת העולם וגם לעומת הארץ.

יעל גרמן: דרך אגב, אני סבורה שאין לערבב בין תכנים לבין תקציב, וצריך להיות חופש אומנותי כמו חופש אוניברסיטאי, ולכן אין לערבב בין השניים, ולא הייתי רוצה שמפני שהמדינה מתקצבת היא תאמר לתיאטראות באלו תכנים - -

ראובן ריבלין: עוד מעט יהיה לך דיון על השידור הציבורי של קול ישראל, של רשות השידור, תביני.

יעל גרמן: - - הם יעסקו.

יעל גרמן: מבחינתי קיבלתי תשובות מספקות, ואני תומכת.

משה גפני: אתה רוצה להגיד משפט?

משה גפני: אנשים בלחץ.

<עמי צדיק: רק משפט אחד קטן.

<עמי צדיק: מבדיקה שעשינו בנושא אחר, הסתבר שההוצאה הציבורית לתרבות בישראל נמוכה בצורה דרמטית - - -

משה גפני: זה לא הדיון עכשיו.

משה גפני: יאיר, בבקשה.

משה גפני: היתה לי שאלה האם מדינת ישראל משקיעה בישיבה אחת.

<יאיר טל: שאלת האם שופצו ישיבות במימון הממשלה מאז קום המדינה.

<יאיר טל: מאז קום המדינה קצת גדול עלי להשיב.

משה גפני: תשיב על התקופה שלך.

<יאיר טל: אני אשיב על העשור האחרון.

משה גפני: התקופה שלך.

<יאיר טל: אני יכול להשיב על העשור האחרון.

<יאיר טל: קודם כול, הישיבות מקבלות תמיכה שוטפת מהממשלה.

משה גפני: גם התיאטרון מקבל תמיכה.

משה גפני: לא זה מה ששאלתי.

משה גפני: אם אתה רוצה להשיב כך, אז אל תשיב.

משה גפני: שאלתי האם לקחה מדינת ישראל – ואני מחשיב את התרבות, ותרבות, כמו שיעל אמרה, זה לא דבר רווחי – לא על השוטף ולא על כל הדברים האלה – האם לקחו בניין אחד והשקיעו בו 100 מיליון שקל על התרבות היהודית?

<יאיר טל: בתקופתי, לא מוכר לי.

משה גפני: לא מוכר לך, התשובה היא לא.

<יאיר טל: התשובה היא לא.

משה גפני: אז למה אתה לא עונה?

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: מי בעד אישור ההלוואה להבימה, ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

עמיר פרץ: זה לא הלוואה.

עמיר פרץ: סליחה, זה לא הלוואה.

משה גפני: השקעה, סליחה.

משה גפני: הייתי תחת הרושם של הישיבה.

משה גפני: מי בעד אישור הבקשה של שר האוצר להבימה, השקעה בחברת בניין הבימה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אין.

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: הבקשה אושרה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: אגב, הכסף כבר הועבר להבימה?

<יאיר טל: לבניין לא.

משה גפני: מחכים לזה?

<יאיר טל: כן.