ועדת הכספים, כנסת 19, פרוטוקול מספר 9, 2013-03-05 11:30

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: כוונת רשות המיסים להטיל מס של עד 48% על מענקי עידוד למתמחים בפריפריה או במקצועות במחסור.

משה גפני: זה מתחיל להיראות שיטה כזו.

משה גפני: אני מקדם בברכה את סגן שר הבריאות הרב סגן שר הבריאות יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: מי נמצא מטעם רשות המיסים?

משה גפני: מי נמצא מטעם רשות המיסים?

<טמיר כהן: הנה, שם.

משה גפני: מי מאגף תקציבים?

יעקב ליצמן: יש, ראיתי אותם.

משה גפני: אוקיי, בסדר.

משה גפני: זה המצב, עדיף שאני לא אגיד את חוות דעתי על משרד האוצר היום.

משה גפני: נשאיר את זה לפעם אחרת.

משה גפני: אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה, ואני רוצה להזכיר לאורחים, שהיתה החלטה לעודד רופאים ללכת לבתי-החולים בפריפריה.

משה גפני: תקן אותי הרב ליצמן אם אני אומר דבר שגוי.

יעקב ליצמן: זה בהסכם.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: הם היו אמורים לקבל תוספת.

משה גפני: אנשים עזבו את מקום המגורים שלהם ועברו לגור במקומות אחרים, ואכן המהלך הזה מאוד מאוד הצליח.

משה גפני: בבתי-החולים בפריפריה התקבלו רופאים חדשים שפתרו בעיות שהתעוררו שם עד ההסכם הזה.

משה גפני: מה שקרה הוא שהם קיבלו תוספות שכר לעניין כשמס הכנסה, רשות המיסים, גובים מזה 48% מס.

משה גפני: הם באים עכשיו ואומרים: אם לכך היתה הכוונה אז אנחנו לא היינו עוברים, לא היינו הולכים לעניין הזה.

משה גפני: לא זה היה ההסכם בינינו.

משה גפני: היתה אז גם ישיבה בוועדה והיתה גם ישיבה בלשכת סגן שר הבריאות עם כל נציגי המשרדים הנוגעים בדבר שבה השתתפתי, ועלו שלוש הצעות.

משה גפני: הצעה אחת, בדיון שגם היה כאן, היתה שרשות המיסים תתייחס לכסף הזה כמו אל רווח הון, שיהיה מיסוי על רווח הון, ושבמקום 50% יהיה 25%.

משה גפני: זאת היתה אפשרות אחת כאשר זו היתה האפשרות הכי ריאלית והכי מתקבלת.

משה גפני: האפשרות השנייה היתה שההסתדרות הרפואית תעתור לבית-המשפט נגד המציאות הזאת של ההסכם שלדעת הרופאים ההסכם הופר.

משה גפני: האפשרות השלישית היא להגיש הצעת חוק כשהצעת החוק תקבע שזה כמו מלגות, ולכן יהיה פטור לחלוטין ממיסוי.

משה גפני: הצעת החוק הונחה, עתירה הוגשה והעניין הזה נדון בבית-המשפט.

יעקב ליצמן: היה אתמול דיון בבית-המשפט.

יעקב ליצמן: האם מישהו יכול להגיד לוועדה על מה היה הדיון ומה אמרו?

יעקב ליצמן: חשוב לשמוע על זה לפני הדיון.

חנא סוייד: באיזה בית-משפט?

<שגית אפיק: מחוזי.

משה גפני: על כל פנים, אלו שלוש האפשרויות שעומדות.

משה גפני: האם מישהו יודע להגיד מה היה בבית-המשפט?

משה גפני: בבקשה.

משה מזרחי: עו"ד משה מזרחי, אני מייצג את ההסתדרות הרפואית בבית המשפט, ואני אעדכן.

משה מזרחי: הדיון היה אצל הנשיאה של בית-המשפט המחוזי מרכז, השופטת הילה גרסטל.

משה מזרחי: בתחילת הדיון היא היתה מאוד נחרצת.

משה מזרחי: היא נתנה רוח גבית מאוד משמעותית לתביעה.

יעקב ליצמן: מה היתה התביעה?

משה מזרחי: התביעה היתה להכיר במענקים האלה או בשווי אפס - זאת אומרת, שזה לא חייב במס בכלל - או לחלופין כמו שאמר הרב גפני כרווח הון.

משה מזרחי: המשמעות של זה היא 20% - 25% מס בלי ביטוח לאומי שזה מאוד מאוד משמעותי.

משה מזרחי: השופטת גרסטל פנתה למדינה ואמרה שהיא ממש לא מבינה את התנהלות המדינה.

משה מזרחי: היא אמרה: אתם יורים לעצמכם ברגל, הרי אנחנו כולנו ראינו את מה שקרה עם הרופאים.

משה מזרחי: היא אמרה למדינה גם שלדעתה אם הם יתעקשו הם הולכים להפסיד הרבה מאוד כסף כי היא תכתוב פסק-דין מאוד נחרץ בעניין הזה, והיא לא הרפתה מזה.

משה מזרחי: היא גם אמרה שהיא רוצה את מקבלי ההחלטות אצלה באולם.

משה מזרחי: הדיון הבא נקבע לתחילת חודש אפריל ביחד עם מקבלי ההחלטות מרשות המיסים.

משה מזרחי: אנחנו עדיין לא קיבלנו תשובה מי יופיע בפני בית-המשפט, אבל זה עומד שם.

משה גפני: מה זה "מקבלי ההחלטות"?

משה גפני: ראש הממשלה?

משה מזרחי: מקבלי ההחלטות ברשות המיסים.

משה גפני: הרב ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: יכול להיות גם מי שרוצה להיות ראש ממשלה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון.

יעקב ליצמן: אני רואה בנושא הזה של הרופאים הפרת הסכם.

יעקב ליצמן: אני שמח שהשופטת גם פחות או יותר מכוונת לכיוון הזה.

יעקב ליצמן: אני מציע שוב, רבותי, או שנגמור את זה היום או שאני מבטיח לכם, בלי נדר, שגם אם אני לא אהיה סגן שר הבריאות או שר הבריאות - לא משנה מה - אני אופיע בבית-המשפט ואני אגיד חד-משמעית ששודדים את הרופאים.

יעקב ליצמן: היה הסכם, 500,000 שקל, 300,000 שקל.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה זה עם מס, בלי מס.

יעקב ליצמן: אני יודע בדיוק כפי שאמרתי אז בדיונים הקודמים, שכשאני קונה קוטג' לא אומרים לי זה שני שקלים לפני מס ואחר כך מע"מ, לא אומרים לי.

יעקב ליצמן: אומרים לי: ארבעה שקלים, שבעה שקלים.

יעקב ליצמן: רבותי, זה נקרא אני לא רוצה להגיד רמאות או לא רמאות.

יעקב ליצמן: אבל ברור לי שבהסכם אני הבנתי שהם הולכים הביתה עם 500,000 שקל, הבנתי שהם הולכים הביתה עם 300,000 שקל.

יעקב ליצמן: זה מה שאני כסגן שר שהיה מעורב בתוך ההסכם הבנתי.

יעקב ליצמן: אחר כך פתאום התחיל שלא יודעים דרך כלשהי איך לעשות את זה בלי מס.

יעקב ליצמן: אם אתם לא יודעים דרך אז תעשו דרך.

יעקב ליצמן: אם לא יודעים לעשות דרך אז יש כל מיני פתרונות שמביאים לכאן לוועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אני מדגיש שזו הפעם הראשונה שרופאים מחפשים את הפריפריה לפני המרכז, ואתם הולכים להרוס את זה.

יעקב ליצמן: אני לא אתן את זה ולא משנה איפה אני אהיה.

יעקב ליצמן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כמי שבא מהפריפריה אני מרגיש את העניין הזה בקרב רופאים שאני מכיר באופן אישי, רופאים שעברו לצפת, לעפולה, לטבריה, לפוריה.

חנא סוייד: הם ממש ממש מרגישים שיש כאן מעשה רמייה ואומרים בפירוש שזה ישראבלוף.

יעקב ליצמן: מה זה ישראבלוף?

משה גפני: אומרים דבר אחד ועושים דבר אחר.

יעקב ליצמן: זה שקר.

משה גפני: זה שקר, שקר.

חנא סוייד: כן, זה שקר פר-אקסלנס.

יעקב ליצמן: מה זה פר-אקסלנס?

יעקב ליצמן: אני עולה חדש, אני לא יודע עברית.

יעקב ליצמן: אדוני, אני חייב להגיד לך שאמרתי בדיונים כאן מהרגע הראשון את מה שאני אומר היום, וזה לא בגלל שאני פורש.

משה גפני: אתה עוד לא פורש, עוד אין החלטה כזאת.

חנא סוייד: אתה קצת ממהר לפרוש, אני מציע לך לא למהר כל-כך.

חנא סוייד: אבל עדיין אתה האדם שייצג את הממשלה במגעים ואתה אומר במפורש שלזה התכוונת.

חנא סוייד: הסכמים מפרשים לפי הכוונה של החותמים.

חנא סוייד: זאת הפרשנות שלי, אתה לא צריך להסכים איתי.

יעקב ליצמן: זו גם הפרשנות שלי.

יעקב ליצמן: אבל צריך להגיד את האמת, מי שחתם על ההסכם זה היה הממונה על השכר, כפי שנדמה לי.

יעקב ליצמן: זה היה אילן, אבל גם קובי היה כיועץ משפטי.

יעקב ליצמן: הם חתמו ולכן הם אחראים יותר מה הכוונות.

יעקב ליצמן: כאשר דנו על ההסכם וכאשר ראיתי את ההסכם, ברור לי שהבנתי ש-500 זה 500.

חנא סוייד: אדוני סגן השר, כנציג הבכיר ביותר של הממשלה בפן המקצועי ובמשא-ומתן אתה אומר במפורש למה אתה התכוונת.

חנא סוייד: זה שפקיד זה או אחר חתם, זה כבר סיפור אחר.

חנא סוייד: אני לוקח את העניין הזה כפרשנות של מהות ההסכם שנחתם.

חנא סוייד: אני גם רוצה להוסיף.

חנא סוייד: אני מסתכל על העניין המהותי ואנשים בפריפריה ממש חיכו לכך שיגיעו מומחים טובים שיחזקו את בתי-החולים.

חנא סוייד: אנחנו רואים את ההבדל, ובמשרד הבריאות ערים לפערים בתפקוד וברמה של בתי-החולים בפריפריה לעומת המרכז.

חנא סוייד: רוצים להרוס גם את האקט הזה שבא לחזק את בתי-החולים בפריפריה?

חנא סוייד: רוצים להבריח אנשים שכבר הגיעו ושעשו החלטות חשובות במהלך הקריירה והחיים שלהם?

חנא סוייד: אני חושב שזה ישראבלוף פר-אקסלנס, אדוני סגן השר, וצריך להגיד דברים ברורים.

חנא סוייד: אני בעד שיהיה אפס מס על הכסף.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני סגן השר, זו הזדמנות לומר לך בפורום לא גדול תודה גדולה מאוד על מה שאתה עשית.

יעקב ליצמן: אבל אתם מחרימים אותי.

מאיר כהן: אנחנו לא מחרימים אף אחד.

משה גפני: ליצמן לא היה יכול לשתוק על זה.

יעקב ליצמן: תאמין לי אני מרגיש טוב.

יעקב ליצמן: אגב, אני רואה בהופעה היום מסיבת פרידה מוועדת הכספים.

מאיר כהן: אני משער שאתה תהיה כאן עוד.

מאיר כהן: אבל אני באמת רוצה להחמיא לך אז תן לי שנייה.

מאיר כהן: ליצמן, אני הקמתי חדר מיון בדימונה קטן.

מאיר כהן: סגן השר הזה עזר, בניגוד להרבה מאוד אנשים.

מאיר כהן: בדימונה במשך עשרות שנים ניסו להקים את זה.

מאיר כהן: נכון שהשגנו פילנתרופ כי המדינה הזאת מתפרקת מחובותיה ואתה צריך לחפש פילנתרופ.

מאיר כהן: אבל כשרצינו להקים את חדר הדיאליזה שנותן מענה לחמישים חולים, כולל הפזורה הבדווית, אז הגיע סגן השר ותיקצב ועזר.

מאיר כהן: אני בכלל חושב שאתה איש מצוין ואתה שר בריאות מצוין.

מאיר כהן: תודה רבה לך בשם אנשי הפריפריה.

מאיר כהן: אני עשיתי סבב ודיברתי עם מנהלי בתי-חולים בפריפריה, והסיפור הזה הוא סיפור שהוא באמת של שלומיאלים.

מאיר כהן: אנשים הגיעו, מתמחים הגיעו, והם חשבו שבאה עליהם הברכה.

מאיר כהן: כמו שאמר חבר הכנסת, הם מוצאים את עצמם עומדים לפני מיסים מוטרפים לגמרי.

מאיר כהן: זה פוגע.

מאיר כהן: יש שינוי.

מאיר כהן: מתחילים לראות את איילת השחר כמו שאומרים שתגיע בזמן המשיח.

מאיר כהן: לאט לאט מתחילים לראות איך האור עולה במקומות פריפריאליים.

מאיר כהן: יש רופאים טובים יותר ויש מתמחים.

מאיר כהן: בסורוקה באר-שבע יש את פרופ' גידי סער שעושה עבודה יוצאת מהכלל במחלקת הלב.

מאיר כהן: במקום לחזור על הדברים אני רוצה לשמוע ממך, אדוני היושב-ראש, אלו פתרונות אנו יכולים להציע כוועדת הכספים לגבי הפריפריה.

משה גפני: מה שאנחנו יכולים להציע זה הצעת חוק.

משה גפני: הצעת החוק הזאת מונחת.

משה גפני: אולי אפשר עוד להחתים, אני לא יודע.

משה גפני: הצעת החוק הולכת לצד המציאות הזאת שהמיסוי הוא אפס.

משה גפני: אנחנו ניסינו במשא-ומתן להגיע לפתרון עם רשות המיסים שזה יהיה כמו רווחי הון ואז זה יהיה 25% או 20% - לא משנה, אי-שם באמצע.

יעקב ליצמן: אגב, נדמה לי שזה היה גם כן על דעת הרופאים.

משה גפני: כן, תיכף נשמע את ד"ר לאוניד.

משה גפני: מהממשלה לא קיבלנו פידבק.

משה גפני: בממשלה כאילו יושבים, לא נותנים תשובה - בסדר.

משה גפני: רשות המיסים אומרת: אני לא יכולה לקחת את זה על עצמי, אגף התקציבים צריך לממן את זה.

משה גפני: משהו לא בסדר שם.

משה גפני: הרי יכול להיות שיהיה פסק דין של בית-המשפט.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו נצליח להעביר את זה החוק הזה ואז אנחנו הולכים למיסוי אפס עם תקדים מאוד מסוכן מבחינתם.

משה גפני: ואם אני מבין נכון, הדברים שאמרה השופטת גרסטל הם דברים חמורים מול הממשלה.

משה גפני: היא אומרת: תשבו ביניכם, תגיעו להסכמה, כי גם היא ראתה שמדברים פה על דבר שהוא גובל בפיקוח נפש, הפרת סיכום.

משה גפני: עומדים הגורמים המוסמכים בממשלה ואומרים: אנחנו צריכים את התהליך הזה, ורק בגלל שאנשים לא יכולים לקבל החלטות אמיצות אנחנו צריכים ללכת לפעולות דרסטיות.

משה גפני: אם לא נלך לפעולות דרסטיות, אם לא יהיה לזה פתרון, אז כל השיפור שאתה רואה עכשיו ייעלם בתוך שנה-שנתיים.

משה גפני: זה המצב כרגע.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לוועדה שמאז שעשו את המענקים הגיעו אליי תלונות כבר מהמרכז שהרוב רוצים לפריפריה בכלל.

יעקב ליצמן: אני לא צוחק, אני אומר עובדה.

יעקב ליצמן: ההסכם הוא לזכות הממשלה, אבל הם לא צריכים להתחמק.

יעקב ליצמן: צריך לשלם מה שצריך.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: ברמה העקרונית, אני חושב שברגע שחותמים הסכם וכל הצדדים - גם הממשלה, גם הסתדרות הרופאים, ומבחינתי גם האוצר שהוא נדבך חשוב - שותפים להסכם ואז כל אחד מבין את הצד שלו ואת המקום שלו.

אמנון כהן: הסכמים צריך לכבד.

אמנון כהן: היה פה מאבק עיקש במשך תקופה ארוכה וגם שביתות רעב.

אמנון כהן: כל המדינה פה נרתמה וברכנו על המוגמר.

אמנון כהן: אבל אי-אפשר לעשות סיבוב ופתאום ברגע לרמות.

אמנון כהן: איך ניראה בהסכם הבא מול גופים אחרים מול המדינה?

אמנון כהן: לכן, אני חושב שצריך למצוא את הנוסחה המתאימה.

אמנון כהן: כבוד סגן השר, אני מכיר אותך גם מהתפקידים הקודמים שלך.

אמנון כהן: תמיד היית לטובת הציבור.

אמנון כהן: ראית את העניין המהותי והחשוב ובו טיפלת.

אמנון כהן: למה צריך לעשות חוק אחרי הסכם?

אמנון כהן: זה משהו שהוא לא נורמאלי.

משה גפני: נכון מאוד.

יעקב ליצמן: שמעתי פעם משפירא שהיה יושב-ראש ועדת כספים שכאן במדינה אחרי שחותמים הסכם מתחיל משא-ומתן.

אמנון כהן: כן, זה היה לפני ארבעים שנה.

יעקב ליצמן: כן, זו כנראה עדיין ירושה.

אמנון כהן: כבוד סגן השר, אם היו כבר דיונים עם הסתדרות הרופאים וגם עם רשות המיסים, ואם כבר הגעתם לאיזושהי הבנה ופשרה שזה ייחשב כרווח הון באחוז מסוים שקבעתם, אז אנחנו לא צריכים עכשיו להתחיל עם החקיקה וכיפופי ידיים ועם רוב.

אמנון כהן: בוודאי שיהיה לכם את הרוב שלנו, אני לא יודע מה יצביעו יש עתיד.

אמנון כהן: אנחנו נצביע בוודאי איתכם.

יעקב ליצמן: אמנון, מה ששפירא אמר נוגע גם להסכם קואליציוני.

אמנון כהן: אני מבקש מכל האנשים שהדבר הזה חשוב להם למצוא פתרון, לא בבית-משפט, לא בחקיקה, אלא בהבנה הדדית בין אגף האוצר לבין רשות המיסים.

אמנון כהן: וכמו שהתכוון כבוד סגן השר, על הסכום המסוים או על המסגרת המסוימת - זה מה שצריך להיות בנטו.

אמנון כהן: כלומר, אם צריך להוסיף אז יוסיפו מעליו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ד"ר לאוניד אידלמן, יושב-ראש ההסתדרות הרפואית.

<לאוניד אידלמן: אני שמח לדווח לכנסת ש-700 רופאים כבר קיבלו מענקים.

<לאוניד אידלמן: המשמעות של זה היא שהם עברו לפריפריה או למקצועות במצוקה.

<לאוניד אידלמן: התוצאה מכך היא שבפעם הראשונה בהיסטוריה אומר לי מנהל מחלקת ילדים בסורוקה שאין לו בעיה עם המתמחים.

<לאוניד אידלמן: בפעם הראשונה בהיסטוריה פותחים עכשיו שלוש מחלקות בנהרייה, בפעם הראשונה בהיסטוריה יש תנועה כזאת גדולה של רופאים תוך זמן כל-כך קצר.

<לאוניד אידלמן: ההיסטוריה של הרפואה לא יודעת שינוי כל-כך משמעותי תוך זמן כל-כך קצר.

<לאוניד אידלמן: האיום הגדול עכשיו זה המיסוי, ובגלל זה הנושא הזה נמצא עכשיו אצלכם על השולחן.

<לאוניד אידלמן: אנחנו ישבנו הרבה עם אנשי רשות המיסים והם חוזרים ואומרים: בתור אזרחים אנחנו מבינים את הצורך, בתור אזרחים אנחנו מבינים את החשיבות, אבל אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.

<לאוניד אידלמן: רק חברי הכנסת יכולים לפתור את הבעיה.

<לאוניד אידלמן: באחד מהדיונים הם בפירוש אמרו לנו: אם יהיה חוק נפעל לפי החוק.

<לאוניד אידלמן: לא יהיה מיסוי על המענקים האלה.

<לאוניד אידלמן: המענקים זה חלק חשוב מאוד בשינוי דרמטי ברפואה הציבורית.

<לאוניד אידלמן: אנשים מרגישים היום שהתורים מתקצרים.

<לאוניד אידלמן: יש יותר רופאים פנימיים ובגלל זה בחורף הזה כאשר הרופאים נפלו מהרגליים הם היו יכולים לשחרר יותר חולים.

<לאוניד אידלמן: השינויים הם כל-כך גדולים והשינויים בכיוון חיסול אי-שוויון.

אמנון כהן: זה השוויון בנטל, זה.

<לאוניד אידלמן: זה בנפשנו, זה בנפשם של חברי הכנסת.

<לאוניד אידלמן: חברי הכנסת, אתם חייבים לעזור לרשות המיסים לעזור לרפואה הציבורית.

משה גפני: תודה, ד"ר אידלמן.

משה גפני: נמצאים פה חברי הכנסת מיכל בירן ומאיר כהן.

משה גפני: אנחנו יותר ותיקים.

משה גפני: אנחנו הרבה פעמים נתקלים בתופעה שאנחנו לא יודעים איך זה קרה.

משה גפני: פתאום אין רופאים בפריפריה, פתאום אנשים מתלוננים על תהליך שאף אחד לא מבין איך הוא קרה.

משה גפני: תראו את התהליך, את מה שקרה עכשיו.

משה גפני: מגיע סגן שר - גם אתה אמרת נכון, גם אני אומר את זה - שניער את האבק מהמשרד, באמת.

משה גפני: הוא עשה דברים שהם רפורמה ואי-אפשר לחלוק עליו.

משה גפני: הוא בא ואמר:

משה גפני: אנחנו הולכים לכיוון הזה של פתרון הבעיה בפריפריה.

משה גפני: הבעיה נפתרה.

משה גפני: אומר ד"ר אידלמן: 700, מהפכה במלוא מובן המילה.

משה גפני: עכשיו לא צריך לעשות שום דבר, צריך פשוט לתת לעניינים להתגלגל.

משה גפני: רשות המיסים לא תיגע בעניין הזה, אגף התקציבים לא ייגע בעניין הזה, הממשלה לא תעשה שום דבר.

משה גפני: נחכה שנה-שנתיים, והכול חוזר לקדמותו.

משה גפני: ואז אנחנו נקום בוקר אחד ונגיד: צריך לעשות מהפיכות, אין רופאים בפריפריה.

משה גפני: אני רוצה שתדעו מאיפה זה מתחיל, אני פשוט כבר עברתי את זה.

משה גפני: עברתי תהליכים כשהתהליכים היו שכשבא שר או סגן שר ועשה מהפכה ונעצר לו באמצע בגלל שגמרנו, עכשיו הוא כבר לא סגן שר.

משה גפני: עכשיו יש דברים אחרים שעומדים על סדר-היום.

משה גפני: הפקידים חוגגים.

משה גפני: הפקידים - אין לי טענות אליהם.

משה גפני: ראש קטן, זה החוק אני לא עושה יותר מזה שום דבר.

משה גפני: עם החוק הזה אנחנו קוברים את הרפואה בפריפריה.

משה גפני: זה התהליך - שתדעו.

משה גפני: אמרתי את זה היום.

משה גפני: אני מניח שבארבע השנים הקרובות או בחצי השנה הקרובה - תלוי - אנחנו נגיד את זה במלוא החומרה.

משה גפני: עדיף לעשות את זה עכשיו כשאנחנו פה.

מיכל בירן: פרקטית מה אנחנו יכולים לעשות כדי לקדם את זה?

משה גפני: חוק.

אמנון כהן: ולתמוך בו.

אמנון כהן: אפס מיסים.

משה גפני: כן, לתמוך בחוק.

משה גפני: אני הולך להעביר אותו.

יעקב ליצמן: יש עוד דרך, אבל כרגע זה לא רלוונטי.

משה גפני: כן, אמרתי.

משה גפני: תיכף נשמע את הממשלה.

משה גפני: ד"ר ישראל אייליג.

<ישראל אייליג: אני איש פריפריה ואתם מדברים כל הזמן בפריפריה.

<ישראל אייליג: אני מסורוקה שזה פריפריה ואני ממקצוע שכיום הוא מקצוע במצוקה, מקצוע בהכחדה.

<ישראל אייליג: אני רופא מרדים, לפעמים גם מעיר.

<ישראל אייליג: רק כדי שנבין מה עשה ההסכם.

<ישראל אייליג: בשנים קודמות היו מגיעים לסורוקה בין אפס לרופא מרדים אחד בשנה.

<ישראל אייליג: בשנתיים האחרונות הגיעו עשרה מרדימים צעירים.

<ישראל אייליג: יש עוד רופאים שביקשו והם מעוניינים.

<ישראל אייליג: אבל הבעיה היא לא רק סורוקה כי גם בתל-השומר הגדול שבגדולים אין מרדימים.

משה גפני: כן, אבל זה לא נושא הדיון.

<ישראל אייליג: זה כן נושא הדיון כי הסכימו על שני דברים: על מצוקה ועל פריפריה.

משה גפני: נכון, זה גם המקצועות.

משה גפני: זה כן נושא הדיון.

משה גפני: אם אנחנו מדברים על מצוקה בוא ניקח את המלר"ד.

משה גפני: כל אחד מאיתנו שביקר בחדר מיון חיכה ארבע, שש, שמונה שעות.

משה גפני: זה מקצוע מצוקה.

משה גפני: מישהו שהגיע למחלקה פנימית ושכב במסדרון - זה מקצוע במצוקה.

משה גפני: מישהו שמחכה חצי שנה לניתוח זה כירורגיה, זה מקצוע במצוקה.

משה גפני: לכן, אנחנו מדברים גם על מצוקה וגם על פריפריה.

מאיר כהן: אדוני, גם גריאטריה במצוקה.

<ישראל אייליג: וגם גריאטריה, ויש עוד מקצועות.

<ישראל אייליג: ההסכם עשה שינוי אדיר - 700 רופאים חדשים למערכת הזאת.

<ישראל אייליג: אני רוצה שנבין, יש ביקוש.

<ישראל אייליג: ברגע זה מנסים לעצור את הביקוש.

<ישראל אייליג: יש כבר שמועות בשטח שלא יהיו מענקים, שיהיו רק חלק.

<ישראל אייליג: יש שמועות שגורמות לאנשים הצעירים היום שמסתכלים שנה-שנתיים קדימה להגיד: סליחה, אני הולך למשהו אחר.

<ישראל אייליג: זה יהרוג את כל מה שנעשה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: זאב פלדמן, יושב-ראש האיגוד לנוירוכירורגיה.

<זאב פלדמן: השינוי ההתנהגותי שהוא לא היה מובן מאליו שההסכם הזה יגרום עקב מנוף כלכלי קרה.

<זאב פלדמן: למנוף הכלכלי יש שני רכיבים: רכיב אחד של שכר, של עידוד לשכר בפריפריה של 20% יותר מאשר במרכז שעליו אין חולק ומשלמים מיסים כדת וכדין.

<זאב פלדמן: הדבר השני כאשר פה עיקר המחלוקת הוא נושא המענקים.

<זאב פלדמן: רשות המיסים רואה בזה שכר לכל דבר ולכן היא רוצה לקחת מזה את המיסוי הגבוה בעוד שבאופן מעשי זה מענק חד-פעמי לאדם שמחליט לשנות את מהלך חייו.

<זאב פלדמן: אם עד היום היו כל שנה מצטרפים 20 כירורגים לפול של הכירורגים בישראל, השנה הצטרפו מעל 60 וזה דרמה.

<זאב פלדמן: זו דרמה גדולה שמבטיחה את עתיד הכירורגיה במדינת ישראל.

<זאב פלדמן: אם עד לתחילת ההסכם היה מתמחה אחד בנאונטולוגיה שזו רפואת הפגים, היום יש 16 מתמחים בנאונטולוגיה.

<זאב פלדמן: זה מבטיח מהותית את רמת הרפואה, את הפריסה שלה, וזה שינוי דרמטי ביותר, וחבל לקלקל אותו.

<זאב פלדמן: אם הדרך להגיע לזה שיהיה 0% מס על המענק כחוק אז בואו, הפשילו שרוולים ותעשו חוק במהירות האפשרית.

<זאב פלדמן: אם יש דרך אחרת לשכנע את רשות המיסים להבין שזה כמו מלגה ולתת את זה בלי חוק ובלי בית-משפט, אנחנו נברך על זה.

משה גפני: אדוני, בבקשה.

<ארנון אפק: שמי פרופ' ארנון אפק, ראש מינהל הרפואה במשרד הבריאות.

<ארנון אפק: כשאנחנו עוקבים אחרי ההשפעה של המענקים על פתיחת הפנקסים ועל פתיחת ההתמחויות, אנחנו רואים שיש כאן בהחלט אפקט גם ברמה של מקצועות במצוקה וגם ברמה של הפריפריה, ואני אתן לכם מספרים, כולל מה שאתה כבוד חבר הכנסת שאלת.

<ארנון אפק: למשל, אם אתה מסתכל על גריאטריה - הרי ב-2010 התחילו 14 איש התמחות, וב-2011 וב-2012 כ-30 מזה.

<ארנון אפק: פי 2 אנשים התחילו התמחות עם מתן באמת עדיפות לפריפריה.

<ארנון אפק: גם בפנימית.

<ארנון אפק: אם 124 איש התחילו התמחות ב-2010, ב-2011 זה כבר 167, וב-2012 זה כבר 172.

<ארנון אפק: בעקבות כך באמת נפתחה מחדש מחלקה פנימית בסורוקה שנסגרה מחוסר מתמחים.

<ארנון אפק: נפתחו מחלקות פנימיות ברמב"ם, בנהרייה, בשיבא, באיכילוב תיפתח.

<ארנון אפק: זאת אומרת, אנחנו רואים באמת שינוי מהותי.

<ארנון אפק: לכן, ברמה המקצועית, ואני מתייחס בצד המקצועי, צדק סגן השר וצדקו שאר חבריי גם מההסתדרות הרפואית, חשוב מאוד שנמשיך בכיוון הזה.

<ארנון אפק: חבל שהוא ייפגע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עו"ד מירי כהן מרשות המיסים, מה התפקיד שלך?

<מירי כהן: אני מנהלת את מחלקת הערעורים ברשות המיסים בחטיבה המשפטית וממונה, בין היתר, על תיקי בתי-המשפט, כולל ההליך המשפטי שמתנהל כרגע מול התאחדות הרופאים.

משה גפני: אני מאוד מכבד אותך.

משה גפני: את יכולה להגיד למנהל רשות המיסים שההתנהגות שלהם בעניין הזה היא התנהגות שראויה לכל גינוי.

משה גפני: אני עכשיו מנהל דיון משפטי כאן?

משה גפני: אני רוצה לדעת האם אפשר להגיע לפתרון.

משה גפני: אבל בסדר, את עושה את עבודתך.

<מירי כהן: כן, ואני גם הוסמכתי על-ידי הממונים עליי לייצג לא את עצמי, אלא את- - -

משה גפני: אני מכבד אותך לגמרי, את עושה את עבודתך נאמנה.

משה גפני: אני עם בטן מלאה על רשות המיסים, גם אתמול.

משה גפני: לבוא כל הזמן עם - - -.

משה גפני: בסדר, הבניין הזה הוא עגול.

<מירי כהן: אני רוצה לומר שגם עובדי רשות המיסים, ורשות המיסים כרשות היא חלק ממדינת ישראל, רואים את החשיבות הגדולה במהלך שנעשה בהסכם עם הרופאים.

<מירי כהן: אבל רשות המיסים כפופה לדין, ויש לנו תפיסה מסוימת של האפשרויות שיש לנו במסגרתו של החוק הקיים כפי שהוא.

<מירי כהן: אני רוצה גם להעיר ולהמשיך את מה שאמר חבר הכנסת אמנון כהן.

<מירי כהן: הסכמים אכן צריך לכבד ואנחנו סבורים שבעמדה שמוצגת על-ידינו אנחנו לגמרי מכבדים את ההסכם שנחתם עם הרופאים משום שבהסכם עם הרופאים נאמר באופן מפורש שרשות המיסים היא שתיקבע מה יעלה בעניין המיסוי של המענקים הללו.

<מירי כהן: ממי שניהלו מטעם המדינה את המשא-ומתן הוברר לנו, וגם מהניסוח - - -

מאיר כהן: אז קבעתם 48%?

מאיר כהן: קבעתם את המקסימום?

<מירי כהן: אנחנו לא קבענו 48%.

<ישראל אייליג: אבל הם כתבו בהסכם שזה לא יהווה שכר לכל עניין - סעיפים 15 ו-34, ואפשר לבדוק.

<ישראל אייליג: כתוב במפורש: לא יהווה שכר לכל עניין, ועכשיו 48% כי הם טוענים שזה שכר.

יעקב ליצמן: גברתי, אני מקבל את מה שאת אומרת.

יעקב ליצמן: אני לא מסכים, אבל אני מקבל.

יעקב ליצמן: אבל למה לא אמרת את זה בדיונים אז?

יעקב ליצמן: בהסכם לא אמרו להם שמזה ירדו מיסים, לא אמרו להם את זה.

<מירי כהן: אני לא הייתי בדיונים ההם.

יעקב ליצמן: אני יודע שלא היית כי אלה שהיו לא רוצים לבוא לכאן.

<מירי כהן: קודם כל, ההסכם כפי שהוא מנוסח, די ברור ממנו שיש מיסוי, ולא שאין מיסוי.

<מירי כהן: אני לא חושבת שזה הפורום שבו אנחנו רוצים להיכנס לסעיפי ההסכם כרגע.

<מירי כהן: אבל אם כבר העירו כאן

<מירי כהן: אז אני אציין - - -

יעקב ליצמן: גברתי, אני לא מסכים למה שאת אומרת, אני חייב להפריע לך.

יעקב ליצמן: גם בפורום קטן וסגור אצלי בלשכה, כאשר ישבנו עם יושב-ראש ועדת כספים, עם כל הכבוד שזה כן היה הפורום והמקום הנכון, גם לא הבאתם שום פתרון ולא היתה שום התקדמות.

יעקב ליצמן: מדברים ומדברים כל הזמן ולא מתקדמים ובינתיים רופאים רואים שאנחנו שקרנים כמו הספין הזה שהוא אמר שהולכים לקצץ בשכר הרופאים.

יעקב ליצמן: איך יכול להיות שבדקה חותמים ודקה אחר כך אומרים: כן, אבל יש קיצוץ?

יעקב ליצמן: אי-אפשר.

<מירי כהן: אני נורא מצטערת שהמונחים שעוברים כאן סביב השולחן הם שקרנים ולרמות.

<מירי כהן: אני לא חושבת שאנחנו שקרנים ואני גם לא חושבת שאנחנו מרמים או התכוונו לרמות מישהו.

<מירי כהן: צר לי שאלו המינוחים שבהם אתם משתמשים פה.

<מירי כהן: חד-משמעית מי שניהלו את המשא-ומתן אמרו לנו שהמספרים אליהם הגיעו, ראו לנגד עיניהם באותם מספרים את העובדה שיהיה כאן מיסוי ולא אחר.

<שגית אפיק: יש שני מודלים למיסוי.

יעקב ליצמן: לא אני ולא את ישבנו בדיון, לכן שנינו שווים.

יעקב ליצמן: יש כרגע אנשים סביב השולחן הזה שישבו בדיונים והם יגידו לך אם את צודקת או האם אני צודק.

<מירי כהן: בסדר גמור.

<מירי כהן: כשיגיע תורם הם יגידו.

יעקב ליצמן: הם אמרו כבר.

<מירי כהן: אני מדברת על נציגי הממשלה בעניין הזה.

יעקב ליצמן: לא, נציגי הממשלה לא באו.

יעקב ליצמן: הם ברחו מכאן.

יעקב ליצמן: נציגי הממשלה שישבו בדיונים האלה שלחו אותך ואת האחרים כאן.

יעקב ליצמן: הם לא היו בחתימה ובדיונים האלו.

יעקב ליצמן: אני יודע בדיוק מי היה.

יעקב ליצמן: אף אחד מאלו שהיו שם לא ישב כאן, אף אחד מהם.

יעקב ליצמן: כולם פוחדים לבוא לכאן.

יעקב ליצמן: תבדקו מי היה בדיון הראשון?

יעקב ליצמן: איפה כולם היום?

משה גפני: א

משה גפני: הרון אליהו אמר בישיבה הקודמת שיבדקו את העניין הזה ויחזרו עם תשובות.

משה גפני: הרי יש אפשרות למסות במיסוי רגיל שזה 48%, ויש אפשרות למסות את זה באופן כזה שזה יהיה ב-20% - 25%.

משה גפני: היו אמורים לחזור עם תשובה.

משה גפני: מותר לרשות המיסים לבוא ולהגיד: אני ראש קטן, אני הולך עם המיסוי הגבוה ושהכול יתרסק כפי שעובדתית ומקצועית זה נעשה.

משה גפני: כך אומר משרד הבריאות, כך אומר סגן שר הבריאות שהוא מופקד על הבריאות בישראל, כך אומרים הרופאים, כך אומרת ההסתדרות הרפואית.

משה גפני: מותר לכם לבוא ולהגיד: אנחנו משחקים ראש קטן, לא רוצים אחרי זה ביקורת.

משה גפני: אנחנו לא רוצים ללכת לאיזשהו פתרון ואנחנו רוצים שההכנסות ברשות המיסים תהיינה גבוהות.

משה גפני: וכפי שנאמר לי שאם אתם רוצים שנשנה את ההחלטה, תביאו את אגף התקציבים שיכסה את הכסף, כך נאמר לי.

משה גפני: אתם הולכים לרסק את הרפואה בישראל.

משה גפני: משחקים בבריאות של כולנו.

משה גפני: אני לא משתמש במילה "שקרן", בסדר.

משה גפני: רשות המיסים הם לא שקרנים.

משה גפני: אבל ראש קטן מותר לי להגיד?

משה גפני: מנהל רשות המיסים לא מגיע לדיון כזה כאשר סגן השר מגיע ומגיעה ההסתדרות הרפואית על מנת לבוא ולהגיד מה העמדה שלהם?

משה גפני: אז הולכים לספר לי עכשיו מה יהיה בבית-המשפט?

משה גפני: אנחנו נעביר את החוק, נעביר את החוק.

משה גפני: הם אמרו שיבואו עם תשובה.

משה גפני: האם זו התשובה שאליה מגיעים אחרי מה שאמר אהרון אליהו?

<מירי כהן: את התשובה אהרון אליהו גם נתן לרופאים בכתובים, וכמו שאתה ציינת בצדק מתנהל הליך משפטי מול הרופאים, אפילו יותר מאחד.

משה גפני: ההליך המשפטי יכול להיפסק מייד.

משה גפני: הנשיאה בבית-המשפט המחוזי תשמח מאוד שהעניין ייפסק אם נגיע להסכם.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתנצל.

מאיר כהן: אני צריך לצאת.

משה גפני: מאיר, מאה אחוז.

משה גפני: בבקשה, תשלימי את דברייך.

יעקב ליצמן: פלא שאתם לא אומרים סוביודיצה.

משה גפני: לא, אין דבר כזה.

<מירי כהן: יש מסלול של הליך משפטי שעדיין מתנהל, ויש גם דיונים שנוהלו בין רשות המיסים לבין הרופאים והם יכולים גם אולי להימשך.

<מירי כהן: ייתכן שהם יובילו למשהו, אינני יודעת.

<מירי כהן: מכל מקום, אני רוצה שתבינו שזה לא שרשות המיסים מתעקשת או מנסה לעשות ראש קטן.

<מירי כהן: מדובר בסוגיה מאוד מאוד מהותית.

<מירי כהן: השאלה היא מהי הכנסת עבודה של עובד, מה נכלל בהכנסת עבודה של עובד.

<מירי כהן: את ה-48% לא המציאה רשות המיסים.

<מירי כהן: זה החוק כרגע, זה שיעור המס השולי הגבוה בישראל.

<מירי כהן: פתיחת הפתח לייחד הכנסות מסוימות שמקבל עובד שכיר ולתת להן דין שונה היא פרצה שאני חוששת שאולי ועדת הכספים תצטרך להתכנס בהקשרים אחרים כדי לראות איך להתמודד עם השאלה לאן דבר כזה יכול להוביל.

<מירי כהן: ככל שיהיה תיקון חקיקה כמובן שרשות המיסים מחויבת לכבד את החוק ותכבד את החוק.

<מירי כהן: אבל כל עוד אין תיקון לחוק במצב המשפטי הקיים העמדה המשפטית של רשות המיסים - רשות המיסים מאוד מאוד מתקשה בוודאי ללכת לפתרונות כמו אלה שהוצגו .

<מירי כהן: רווח הון הוא פתרון שבעינינו הוא לא רלוונטי.

<מירי כהן: הוא לא פרשנות משפטית אפשרית לתשלום הזה שמקבלים הרופאים.

<שגית אפיק: למה?

<שגית אפיק: זה הכנסת עבודה?

<שגית אפיק: זה לא פיצוי?

<שגית אפיק: זה לא מענק?

משה גפני: אני מודה לך על הדברים.

משה גפני: אני רק אומר לך שתדעי.

משה גפני: הגעה להסכם שלא מדובר על שכר כפי שמופיע בסעיף 15 בהסכם, הגעה לפתרון מוסכם לא תיצור תקדימים.

משה גפני: אפשר לייצר את זה באופן כזה שזה לא ייצור תקדימים.

משה גפני: אני כבר רואה בעיני רוחי את המשך התהליך.

משה גפני: המשך התהליך יהיה שאני אעמוד במליאת הכנסת ואני אספר את מה שנאמר כאן בדיון.

משה גפני: אני אדבר על סורוקה, אני אדבר על פיקוח נפש בעפולה ועל דברים אחרים, ואני אבקש מחברי הכנסת.

משה גפני: ביניהם יש חברי כנסת חדשים כמו מאיר כהן שהם כנראה יהיו גם שייכים לקואליציה.

משה גפני: אני רוצה לראות אותם מצביעים נגד החוק.

משה גפני: והחוק יעבור, וזה יהיה התקדים שממנו אתם חוששים.

משה גפני: ברגע שזו תהיה חקיקה לא תוכלו לעשות נגד זה שום דבר.

משה גפני: אני מציע את מה שמציע סגן השר.

משה גפני: זו הצעה שהיא נוחה לכל הצדדים היא לא תיצור תקדים.

משה גפני: זה נאמר גם בסעיף 15 בחוק.

משה גפני: הרי בהצעה המקורית אנחנו לא אומרים לא לשלם מס, אנחנו אומרים לשלם, לשלם כמו על רווח הון.

משה גפני: אבל לי זה נראה ראש קטן, אולי אני טועה.

משה גפני: יכול להיות שברשות המיסים יש ראש גדול, אני לא מכיר אותו.

משה גפני: אני מודה לך, תודה.

משה גפני: נציג אגף התקציבים, בבקשה.

<רועי כפיר: אני חושב שהדברים נאמרו כאן.

יעקב ליצמן: לא, מחכים לצ'ק.

משה גפני: אומרים רשות המיסים מה שאמרו לי, זה לא נאמר עכשיו, שהם מוכנים ללכת למס על רווח הון אבל שאגף התקציבים יגבה אותם.

משה גפני: זה כסף.

משה גפני: את זה אומרים רשות המיסים.

משה גפני: עכשיו זה לא נאמר, אבל זה מה שאמרו לנו בשיחות.

משה גפני: האם אגף התקציבים בעניין הזה?

<רועי כפיר: אני לא חושב שזה מה ששמענו מרשות המיסים.

<רועי כפיר: עוד שכתבנו - זה אומנם היה מכתב נלווה להסכם - אבל כבר כשכתבנו אותו ב-2011 כתבנו פה במפורש שאחרי שתיעשה בדיקהpre ruling מול רשות המיסים נוכל אפילו לחזור לתוך העניין הזה ולשנות, אם זה את פריסת המענקים או את ההגדרות שלהם, כך שזה יאפשר להשיג איזה תוצאה אופטימאלית.

<רועי כפיר: גם מישיבות שבהן היינו עם רשות המיסים, וגם מדברים ששמענו מישיבות שלא היינו בהן, הבנו שלא הגיעו לאיזשהו פתרון שאפשר ליישם בתוך איזשהם שינויים בנוסח שיפתרו את הבעיה.

<רועי כפיר: צריך להבין שהמשמעות של הגדלת המענקים היא פשוט שיינתנו פחות מענקים, ואז השאלה פה היא שאלה - - -

משה גפני: אתם יכולים להוסיף על המענקים כדי שבסוף התוצאה תהיה אותה תוצאה.

<רועי כפיר: להוסיף כסף זה פתרון להרבה דברים, אבל אז השאלה- - -

יעקב ליצמן: התחלת טוב, התחלת טוב, שמס דווקא יביא לפחות מענקים.

יעקב ליצמן: לפחות מה?

<רועי כפיר: כן.

<רועי כפיר: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה הם סדרי העדיפויות, גם סדרי עדיפויות לאומיים וגם סדרי עדיפויות בתוך ה- - -

יעקב ליצמן: זאת אומרת שיהיו פחות רופאים בפריפריה, זה מה שאתה אמרת.

<רועי כפיר: ברור לנו שבמסגרת התקציב, במסגרת העלות שנקבעה פה, אפשר להביא שיפור, ושיפור בוודאי גם בדברים אחרים שעשינו בהסכם וגם במקומות אחרים.

<רועי כפיר: אם הכסף היה כפול מזה היינו יודעים לעשות עוד דברים טובים.

משה גפני: אבל זה כסף שאתם מקבלים חזרה, אתם מקבלים את זה ממיסוי.

<רועי כפיר: אנחנו לא בנינו על הכסף הזה כשעשינו את ההסכם.

<רועי כפיר: לא כך אנחנו עובדים ואתם יודעים את זה.

משה גפני: אז תוסיפו את זה.

משה גפני: קצת קשה להבין.

משה גפני: הרי אם אתם שותפים למטרה, הרי אתם שותפים למטרה, נוצרה פה בעיה.

משה גפני: כפי שאמרה פה הגברת מירי כהן, יש פה בעיה מבחינה חוקית.

משה גפני: אפשר לפתור את זה שלא במסגרת שינויים בחקיקה, באמצעות הוספת כסף שיחזור בחזרה.

משה גפני: אתם הרי שותפים לעניין.

<רועי כפיר: אין כרגע.

<רועי כפיר: מי כמוך יודע, האפשרויות שלנו כרגע - - -

משה גפני: על זה אמר שלמה המלך: יוסיף דעת יוסיף מכאוב.

משה גפני: היות ואני ידוע אז העניין הזה כואב לי.

משה גפני: כן, מה אני יודע?

<רועי כפיר: האפשרויות שלנו כרגע להוסיף את תקציב הן מוגבלות.

משה גפני: אבל אתם מקבלים את הכסף חזרה.

<רועי כפיר: זה עדיין לא פותר לך את הבעיה.

משה גפני: פותר לי.

משה גפני: אם אתם מוספים כסף שחוזר אליכם נפתרה הבעיה.

משה גפני: .

<רועי כפיר: אני לא באתי עם הפתרון הזה, אני לא יודע לתת לך אותו כרגע.

<רועי כפיר: אלה האפשרויות שיש.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מי הגברת?

<יעל פיינשטיין: שמי יעל פיינשטיין ואני רופאה מסורוקה.

<יעל פיינשטיין: אני רוצה להציג לאנשים פה את הפן האישי של כל מה שאתם מדברים פה.

<יעל פיינשטיין: אני רופאה בטיפול נמרץ ילדים.

<יעל פיינשטיין: סיימתי התמחות בילדים בסורוקה.

<יעל פיינשטיין: עברתי עם משפחתי מסיבות אישיות למרכז, ובאותו זמן נחתם הסכם הרופאים.

<יעל פיינשטיין: הבטחת המענקים הזאת השפיעה על החיים שלי באופן אישי כי גם בחרתי לעסוק בטיפול נמרץ בילדים שהוא מקצוע במצוקה שמחייב ממני הרבה מאוד שעות והשקעה וזה גם מונע ממני איזושהי רפואה פרטית בהמשך.

<יעל פיינשטיין: חלק מהמענק הזה עזר לי לקבל את ההחלטה לעסוק במקצוע החשוב הזה.

<יעל פיינשטיין: הדבר השני, אני נוסעת כל יום מהמרכז לסורוקה כי אני מאמינה שחשוב שיהיו רופאים טובים בפריפריה שייתנו רפואה שווה לכל המדינה הזאת.

<יעל פיינשטיין: הובטח לי מענק מסוים, ובסופו של דבר קיבלתי את המענק אחרי באמת מיסוי של 48%.

<יעל פיינשטיין: בעיניי זו איזושהי אחיזת עיניים.

<יעל פיינשטיין: יכול להיות שאני אעשה את ההחלטות שלי בעקבות מה שיתקבל.

<יעל פיינשטיין: אבל אני מספרת לכם על חברים שלי שצריכים לקבל את ההחלטה עכשיו שהם מקבלים החלטות שונות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אחרונת הדוברים ד"ר לואיז קזרלי.

<לואיז קזרלי: שלום.

<לואיז קזרלי: גם אני רופאה בבית-החולים סורוקה.

<לואיז קזרלי: באתי עם בעלי שגם הוא רופא.

<לואיז קזרלי: הוא רופא מרדים ואני רופאה פנימית.

<לואיז קזרלי: באנו גם מאותה מטרה והיא לתת פנים לכל הסיפור שאתם מספרים על הרופאים, רופאים שעברו והתחילו התמחות.

משה גפני: אתם עולים חדשים?

משה גפני: מאיפה הגעתם?

<לואיז קזרלי: כן, הגענו מברזיל.

משה גפני: ברוכים הבאים.

<לואיז קזרלי: תודה.

<לואיז קזרלי: שלוש שנים בארץ.

<לואיז קזרלי: בהתחלה גרנו ברעננה, ולאחר שעברנו את כל המבחנים ולאחר שקיבלנו את הרישיון בארץ, כל האפשרויות היו פתוחות בפנינו.

<לואיז קזרלי: ההסכם והמענק עזרו לנו מאוד להחליט כן לעבור לפריפריה ולהתחיל במקצועות שבחרנו בפריפריה.

<לואיז קזרלי: אחר כך, כאשר קיבלנו את המענקים, היתה אכזבה מאוד מאוד גדולה.

<לואיז קזרלי: שוב, אנחנו רואים ביום יום איך זה השפיע עד עכשיו על כמות הרופאים שהתחילו.

<לואיז קזרלי: כבר רואים אנשים שמתחילים מאוד מאוד להתלבט האם להמשיך בפריפריה או לא.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: קודם כל, אני מברך את סגן השר הרב ליצמן על המהפכה שהוא עשה בעניין הרפואה כפי שעלה כאן מהדיון הזה, 700 רופאים.

משה גפני: לא נגעו במשרד הבריאות במהלך כל השנים הללו.

משה גפני: אני מדבר על הדרג הנבחר, אני לא מדבר על הדרג המקצועי.

משה גפני: הדרג הנבחר לא עשה מהפכות.

משה גפני: זו לא המהפכה הראשונה שהרב ליצמן עשה, של באמת לנער אבק באופן כזה ממשרד כל-כך גדול, עם הרבה מאוד קשיים.

משה גפני: היה צריך הרבה אומץ כדי לעשות את המהפכות האלה.

משה גפני: באופן אישי, אני רוצה לומר לכם שאני גאה להיות בסיעה שהרב ליצמן עומד בראשה.

משה גפני: זוהי באמת מהפכה שהועילה לכל תושבי מדינת ישראל.

משה גפני: אני מבקש לומר לגבי הנושא שעליו אנחנו דנים.

משה גפני: אומר סגן השר - שמעתי את זה מכל הגורמים במהלך דיונים שהיו כאן בוועדה, ושהיו בישיבות שנעשו גם אצל סגן השר - המגמה והכוונה בהסכם הזה היתה שהרופאים יקבלו את הכסף הזה.

משה גפני: הנושא של המיסוי היה יכול להיעשות אחרת.

משה גפני: כולם יודעים שמדובר בפיקוח נפש במלוא מובן המילה.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאם ממשיכים עם המיסוי הזה שעליו הוחלט, לפי דעתי מתוך רצון שלא לקבל החלטות, אף אחד לא רוצה לקחת על עצמו אחריות, לא בגלל שזו האמת.

משה גפני: האמת היא שהמיסוי לא יכול להיות 48%.

משה גפני: זה בניגוד מוחלט להסכם, לפרשנות ההסכם, לכוונת ההסכם.

משה גפני: זה לא נאמר בזמן ההסכם.

משה גפני: כל הרופאים ידעו שהם מקבלים את העניין הזה, והמקסימום שיכול להיות זה המיסוי על רווח הון.

משה גפני: בשום פנים ואופן לא מס רגיל שעליו מדובר בעניין הזה.

משה גפני: נעשה פה תהליך של הונאה מול הרופאים על-ידי הממשלה.

משה גפני: זה תהליך של הונאה עם סכנה שבתוך שנה או שנתיים כל המהפכה הזאת שהועילה למערכת הרפואית תחזור חזרה בנסיגה אחורנית רק בגלל שאף אחד לא רוצה לקבל החלטה, לא רשות המיסים רוצה לקבל החלטה, לא אגף התקציבים רוצה לקבל החלטה.

משה גפני: לא רוצים לקבל החלטות, תסמונת הראש הקטן.

משה גפני: אני קורא לממשלה ברגע האחרון, לפני שאנחנו הולכים לחקיקה, לשבת ולהגיע לפתרון מוסכם עם ההסתדרות הרפואית.

משה גפני: סגן השר מוכן להקדיש את הזמן לעניין הזה, גם אני מוכן לתרום לעניין הזה.

משה גפני: אני קורא לממשלה להגיע לפתרון.

משה גפני: במידה ולא, סגן השר רואה בזה תהליך הונאה.

משה גפני: אני כיושב-ראש הוועדה רואה בזה תהליך של הונאה.

משה גפני: הממשלה עושה פה מעשה שלא ייעשה.

משה גפני: אני לא יודע מה אפשר לעשות מבחינה משפטית.

משה גפני: אני רק מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה, אם יש אפשרות להעביר את הפרוטוקול לנשיאת בית-המשפט המחוזי, אני מבקש להעביר את הפרוטוקול.

משה גפני: זו עמדת המדינה, כל הדיבורים האחרים הם דיבורים שהם אינם נכונים.

משה גפני: נכון שמבחינה פורמאלית המדינה מיוצגת בבית-המשפט והיא תאמר שם דברים אחרים.

משה גפני: אבל הם דברים שהם לא אמת.

משה גפני: האמת - היה הסכם, עשה אותו האיש הבכיר בעניין הזה.

משה גפני: סגן השר לא ישב בהסכם כי זה לא תפקידו לשבת בהסכם.

משה גפני: ההסכם היה על התוספת הזאת ש- - -

יעקב ליצמן: אנשיי ישבו.

משה גפני: כן, אנשי המשרד ישבו.

משה גפני: זאת עמדת המדינה.

משה גפני: מה שנאמר לבית-המשפט אחרת לא מייצג את העמדה של מה שנעשה בפועל, לא בהסכם, לא בדיונים, לא בדיונים הפורמאליים בוועדת הכספים ולא בדיונים הלא-פורמאליים שנעשו בלשכת סגן השר עם אנשי משרד האוצר ועם אנשי משרד הבריאות.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני סגן השר.

משה גפני: אני מבקש שוב מהממשלה ברגע האחרון.

משה גפני: אני מבקש להגיע לסיכום הזה, אני מבקש להגיע להסכם.

משה גפני: תגידו לאנשים הממונים עליכם.

משה גפני: במידה ולא, אמר סגן השר.

משה גפני: הוא יהיה מוכן בעצמו להופיע בבית-המשפט.

משה גפני: אני מודיע שאני הולך להביא את החוק הזה.

משה גפני: ברגע שזה יתאפשר מבחינה פורמאלית אני אביא אותו.

משה גפני: אני מקווה שכולם יעמדו מאחורי הדיבורים האלה והחוק הזה יאושר.

משה גפני: הכול ייעצר.

משה גפני: גם החוק ייעצר, גם התהליך בבית-המשפט, אם יגיעו להסכם.

משה גפני: אפשר להגיע להסכם, זה רוח הסיכום שהיה.

משה גפני: אני מודה לכולם על ההשתתפות.

משה גפני: תודה רבה, אדוני סגן השר.